справа № 312/259/18
провадження № 2/312/125/2018
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

10 жовтня 2018 року с. Велика Білозерка

Суддя Великобілозерського районного суду Запорізької області Яцун О.О., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 16607 грн. 93 коп. та судові витрати в сумі 1762 грн.

Ухвалою Великобілозерського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, у звязку з невідповідністю вимогам пункту 2) частини 3 статті 175 ЦПК України, відповідно до якого, позовна заява повинна містити, зокрема, імя (прізвище, імя та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, при цьому дані положення не передбачають зазначення декількох прізвищ одного відповідача. Проте, всупереч даним вимогам, позивач вказав в позовній заяві два різних прізвища відносно одного відповідача, які не є подвійним прізвищем, а саме: ОСОБА_1 (ОСОБА_2). В змісті позовної заяви відсутні відомості, які могли б пояснити зазначення двох окремих прізвищ відповідача.

Для усунення зазначених вище недоліків позивачу було надано строк пять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Між тим, в визначений термін та на момент постанови цієї ухвали позивачем так і не було виконано вимоги, які зазначені в ухвалі судді від 17 вересня 2018 року.

Так, позивачем на виконання ухвали судді від 17 вересня 2018 року було надіслано на адресу суду заяву та клопотання про витребування доказів. Із змісту вказаної заяви та клопотання позивача вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є однією і тією ж особою, оскільки ОСОБА_2 змінила прізвище на «Овчатова». При цьому позивач зазначає про неможливість самостійно надати докази про зміну відповідачем прізвища «Глумова» на прізвище «Овчатова» та просить витребувати від органу реєстрації актів цивільного стану інформацію про зміну прізвища відповідача. Отже, із змісту заяви у відповідь на ухвалу судді про залишення позовної заяви без руху вбачається, що позивачу відомо, що відповідач ОСОБА_2 змінила прізвище на «Овчатова». Незважаючи на це, позивач все ж таки просить стягнути заборгованість саме з відповідача ОСОБА_1, тобто, порушуючи вимоги пункту 2) частини 3 статті 175 ЦПК України, вказує два прізвища відносно одного відповідача, хоча йому відоме справжнє прізвище відповідача на час звернення до суду. Тому не зрозуміло, з якої саме фізичної особи позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором: з «Овчатової» чи з «Глумової». Обґрунтовуючи свої дії щодо не виконання вимог пункту 2) частини 3 статті 175 ЦПК України, позивач посилається на норми ст. 84 ЦПК України. Проте, з даним твердженням позивача погодитися не можливо, оскільки положення ст. 84 ЦПК України не містять правової норми, яка б передбачали можливість не дотримання положень ст. 175 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Отже, необхідно констатувати, що позивач не виконав вимоги, які зазначені в ухвалі судді від 17 вересня 2018 року щодо зазначення прізвища відповідача.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За правилами частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

За змістом частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визнати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя О.О. Яцун