Борівський районний суд Харківської області

справа: № 614/466/18
провадження: 2/614/181/18
категорія: 26

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

30.07.2018 року

смт. Борова Борівського району Харківської області

справа № 614/466/18

Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г. М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу

за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

за участю учасників справи:

від позивача: не зявилася,

відповідача: не зявився,

представника відповідача ОСОБА_3: не зявився,

В С Т А Н О В И В :

1. Короткий зміст позовних вимог

30.05.2018 р. представник позивача звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.08.2011 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2018 р. має заборгованість 69 541.40 грн., яка складається з наступного:

- 4326.02 грн. заборгованість за кредитом;

- 57 734.25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3693.44 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500.00 грн. штраф (фіксована частина);

- 3287.69 грн. штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив умови кредитного договору.

2. Позиції учасників справи

Ухвалою судді від 31.05.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Вказану ухвалу відповідач отримав 06.06.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

20.06.2018 р. до Борівського районного суду Харківської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в звязку з відсутністю правових підстав для його задоволення. Свою позицію відповідач обгрунтовує наступними обставинами.

ОСОБА_2 не знайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою, не підписував їх, як і не підписував Тарифи та Памятку, та зовсім їх не бачив. Крім того, відповідачем не була підписана анкета-заява позичальника, тому відповідач не згоден навіть з фактом укладення договору згідно вимог чинного законодавства.

Крім того, всупереч чинному законодавству, вимогам договору, відповідач не отримував жодних повідомлень від позивача про збільшення кредитного ліміту, розміру процентної ставки за користування кредитом.

При цьому, відповідач заперечує факт отримання ним вказаної в позові суми 6600 грн. і пояснює, що він брав кредит в розмірі 3000 грн.

11.07.2018 р. до Борівського районного суду Харківської області надійшла відповідь представника позивача на відзив, в якому вона вказала, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. При цьому, відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної карти «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що згоден з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг; що ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Крім того, з виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про часткове визнання позову, а саме: не заперечує проти стягнення з нього тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. В іншій частині позовних вимог просить відмовити в звязку зі спливом строку позовної давності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

3. Встановлені в судовому засіданні обставини справи

Матеріалами справи встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 31.08.2011 р., укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_2, станом на 30.04.2018 р., загальна сума заборгованості становить 69 541.40 грн., яка складається з наступного: 4326.02 грн. заборгованість за кредитом; 57 734.25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3693.44 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 3287.69 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 5-7), згідно анкети-заяви позичальника ОСОБА_2 було оформлено платіжну кредитну картку «Універсальна» (а.с. 8).

Судом встановлено, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Відповідно до п.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або тарифів банку, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

Згідно виписки по картковому рахунку відкритому на імя ОСОБА_2 вбачається, що відповідач останній раз вніс на кредитну картку грошові кошти 19.01.2015 р. в сумі 398.00 грн. 01.082015 р. та 07.09.2015 р. було здійснено автоматичне погашення заборгованості, що не може визнаватися подіями, які переривають строк позовної давності (а.с.89).

З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_2 отримав три картки, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня серпня 2016 року (а.с.96).

4. Релевантні джерела права й акти їх застосування

Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

Сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов'язання. Так, відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6600 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 25 числа кожного наступного місяця кошти (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов'язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Позивач обов'язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов'язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відтак, у межах строку кредитування до 31 серпня 2016 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01 вересня 2016 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа наступного місяця впродовж строку кредитування (до останнього дня серпня 2016 року), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

5. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення

Судом встановлено, що 31.08.2011 р. відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Таким чином між сторонами був укладений договір приєднання.

Позивачем надано докази (не спростовані відповідачем), які підтверджують, що він свої зобовязання за вказаним договором виконав, а відповідач зобовязання порушив.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що строк дії картки закінчився 31 серпня 2016 року, а з позовом банк звернувся в травні 2018 року, то суд приходить до висновку, що строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом не сплив.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, то залишок заборгованості за кредитом, проценти за кредитом, які нараховуються щомісяця та є періодичним платежем за користування кредитними коштами, підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

При цьому, судом встановлено, що строк кредитування (строк дії картки) тривав до останнього дня серпня 2016 р. Тобто, згідно з вимогами чинного законодавства та правовими висновками висловленими Верховним Судом 28 березня 2018 р. у справі № 444/9519/12, відсотки за користування кредитом не можуть нараховуватися за даним договором після 31.08.2016 р.

Таким чином, відсотки за користування кредитом підлягають стягненню нараховані до закінчення строку кредитування (31.08.2016 р.) в межах трирічного строку позовної давності.

При цьому, строк позовної давності по стягненню з відповідача пені та штрафів сплив.

6. Висновки суду за результатами розгляду справи

З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно зясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню:

4326.02 грн. заборгованість за кредитом;

3 788. 29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 30 травня 2015 р. по 31 серпня 2016 року (а.с.6 зворот - 7), загальною сумою 8 114.31 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. А саме, позов було заявлено на суму 69 541.40 грн., задоволено на суму 8 114.31 грн., що складає 11.67%.

Сплачено позивачем за звернення до суду з позовом судовий збір в сумі 1762 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11.67 % судового збору, що складає 205.62 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 274-279, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ст.ст. 253, 257, 258, 261, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: 01001, вул. Грушевського, б. 1Д м. Київ) заборгованість за Кредитним договором №б/н від 31.08.2011 р. в загальній сумі 8 114.31 грн., яка складається з наступного: 4326.02 грн. заборгованість за кредитом; 3 788.29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 30 травня 2015 р. по 31 серпня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 205.62 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Гуляєва Г. М.