Справа № 343/1020/18
Провадження № 22-ц/4808/99/18
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Возняк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду, ухвалене суддею Лицуром І.М. 07 серпня 2018 року в м. Долина у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулася в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 23 червня 2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спільна з відповідачем донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні.

На даний час вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує соціальну допомогу на дитину у сумі 1032,00 грн. та 1260,00 грн. соціальної допомоги як малозабезпечена сім'я. Інших джерел доходів у неї немає, тому її матеріальне становище є вкрай критичним.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги їй не надає, хоча неофіційно працює, аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться.

У звязку з наведеним просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дочкою трьох років.

Рішенням Долинського районного суду від 07 серпня 2018 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 гривень щомісячно, які стягувати з 06.06.2018 року - часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення трирічного віку їхньою дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до 20.02.2019 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць вирішено звернути до негайного виконання.

Представник відповідача ОСОБА_3 на дане рішення суду подав апеляційну скаргу, вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права за невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відповідач під час перебування на роботі в Росії отримав травму хребта, внаслідок чого втратив роботу, однак, оскільки працював нелегально, підстав для звільнення від праці не має.

При цьому, згідно рішення Долинського районного суду від 02.07.2018 року ОСОБА_2 повинен сплачувати на користь позивача аліменти на утримання їхньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Вказані кошти на утримання дочки надають його батьки.

На його думку, судом не враховано також наявність у відповідача іншої сім'ї, про що в судовому засіданні пояснили сторони.

На підставі наведеного вважає помилковим висновок суду про те, що відповідач має змогу надавати позивачу матеріальну допомогу.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_4 подала відзив на дану апеляційну скаргу. Зазначає, що згідно чинних норм сімейного законодавства батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому утримання відповідачем доньки є його прямим обовязком. При цьому, він не навідує доньку, не спілкується з нею. Вихованням та розвитком дитини займається виключно мати. Що стосується нової сім'ї відповідача, то зазначає, що інших дітей, крім дочки ОСОБА_6 у нього немає, його дружина працює, а відповідач має фінансову можливість забезпечити їм умови відпочинку. Вважає, що травма хребта не обмежує його в можливості знайти роботу, не повязану з важкими фізичними навантаженнями. Стверджує, що відповідач веде активний спосіб життя і має змогу забезпечувати себе фінансово та сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно із абзацом третім пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України дану справу передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у звязку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги та вирішуючи стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання колишньої дружини в сумі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5 трирічного віку, суд першої інстанції врахував стан здоровя та матеріальний стан відповідача, а тому вважав, що він має можливість сплачувати вказану суму аліментів.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 червня 2015 року, про що свідчить копія Свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ №061403 від 23.06.2015 року (а.с. 4).

Встановлено також, що малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою сторін по справі (а.с. 5), проживає з матірю ОСОБА_4 у будинку №1 по вул. Мазурика в м. Долина Івано-Франківської області, який належить на праві власності батьку позивача (а.с. 6).

Згідно копії Трудової книжки АВ №075565, копії Акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 30.03.2018 року ОСОБА_4 на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці, виховує дитину одна. З батьком дитини не проживає і спільного господарства не веде, участі у вихованні дитини батько не приймає (а.с. 7-8).

Рішенням Долинського районного суду від 02.07.2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 35).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч. 4 даної статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, а ч. 6 цієї статті визначено, що право на таке утримання дружина має і в разі розірвання шлюбу.

За змістом ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що умовою отримання аліментів дружиною, з якою проживає дитина, є спроможність чоловіка надавати матеріальну допомогу.

При цьому, неможливість надання матеріальної допомоги дружині з боку чоловіка повинна мати абсолютний, обєктивний характер.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання колишньої дружини, суд першої інстанції у відповідності до вимог вказаних норм права правильно врахував, що позивач є матірю дитини віком до трьох років, яка проживає разом з нею, вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має достатніх коштів для існування, однак має право на утримання від батька дитини - ОСОБА_2

Також суд взяв до уваги, що відповідач згідно копії Трудової книжки АА №454488 від 15.07.2005 року та Довідки виконавчого комітету Малотурянської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області №830 від 18.06.2018 року ніде не працює (а.с. 20, 24-26), з 2015 року хворіє, діагноз: остеохондроз поперекового відділу хребта, що підтверджується копією Виписки №1083 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 18.06.2018 року, виданою районною поліклінікою Долинської ЦРЛ (а.с. 21), а також копією виданою даним медичним закладом Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3889 від 27.07.2018 року (а.с. 34).

Доводи апелянта про те, що відповідач не має змоги надавати позивачу матеріальну допомогу у звязку із станом свого здоровя не заслуговують на увагу, оскільки ним не представлено в суді першої інстанції доказів своєї непрацездатності, інвалідності. Не надано таких і в суді апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність у ОСОБА_2 іншої сім'ї колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки такі не є підставою для відмови в позові.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів, досліджених у встановленому законом порядку.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду від 07 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_7