РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 09.12.2010 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_2 станом на 02.04.2018 року становить 42857,36 гривень, з яких: 2163,20 грн. заборгованість за кредитом, 1581,31 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 36595,83 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2017,02 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 42857,36 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення вимог в частині стягнення з відповідача 2163,20 грн. заборгованості за кредитом, 1581,31 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України просив стягнути пеню в межах одного року та відмовити у стягненні штрафів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В свою чергу, згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 09.12.2010 р. укладено договір №б/н, згідно якого він отримав кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Із дослідженої судом заяви встановлено, що ОСОБА_2 09.12.2010 року отримав кредитну картку, а також ознайомлений та згідний з умовами та Правилами банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом.

Зокрема, ОСОБА_2 зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, оплачувати комісії (п.2.1.1.5.5 договору).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту, таким чином, не належним чином виконує умови договору.

Із даного розрахунку вбачається, що у ОСОБА_2 існує 2163,20 грн. заборгованості за кредитом, 1581,31 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, котра визнається відповідачем, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує умови зобовязання.

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що у ОСОБА_2 є заборгованість за пенею за прострочення зобов»язання та пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., котра в загальному становить 36595,83 грн.

Із наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що вона нараховується позивачем починаючи з 01.01.2016 р. та з 01.10.2015 р.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ч.3 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки позивачем заборгованість за пенею розраховано за межами позовної давності і відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності і не заперечив щодо стягнення пені в межах однорічного строку, тому з урахуванням наведеного суд прийшов до висновку про стягнення пені в межах строку позовної давності, котра становить 2084,84 грн.

Оскільки даний розмір заборгованості за пенею не перевищує розмір збитків, тому відсутні підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру неустойки (пені).

Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня у даному випадку є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 року N 6-2003цс15 та від 11.10.2017 р. №347/1910/15-ц).

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду наведеного, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач просить стягнути із відповідача пеню і штраф, котрі є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором не допускається, тому вимога про стягнення штрафів не підлягає до задоволення.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобовязання по умовах договору має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором на суму 5829,35 грн. (2163,20 грн. заборгованість за кредитом, 1581,31 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2084,84 грн. заборгованість за пенею), а тому підлягає стягненню в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

Оскільки позов задоволено частково, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційний розміру задоволених позовних вимог (13,6%), котрий становить 239,63 грн. (1762х13,6:100).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, ч.1 ст. 548, ч.1 ст. 549, ч.1 ст.610, ч.1 ст. 611, 625, 1049, 1054 ЦК України,суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання: 44754, вул. Прикарпатська, 11, с. Бубнів, Володимир-Волинького, району, Волинської області, ІПН НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місце реєстрації: 01001, вул. Грушевського 1Д м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.12.2010 р. в сумі 5829 (п»ять тисяч вісімсот двадцять дев»ять) гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 239,63 гривень судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 11.10.2018 р.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук