Справа №359/6901/16-ц
№ 2/359/84/2018

«06» серпня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Долі М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі позивача, позов підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, заяви про розгляд справи без їхньої присутності та відзиву щодо позову не подали.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував.
Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 188 та рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 № 63 було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію ОСОБА_3 Та, відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року № 213 запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 продовжено на два роки строком до 19.03.2018 року включно. (а. с. 29,30).
Також встановлено, що 20 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4» (ВАТ «ВіЕйБі Банк»), правонаступником якого є Публічне ОСОБА_4 Товариство «Всеукраїнський ОСОБА_4», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 481/11 (а.с. 13-22).
Кредитний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою банку (а. с. 20).
Згідно п.п. 1.1., 1.2,1.3, 1.4,1.4.1 Кредитного договору, ОСОБА_4 надає Позичальникові грошові кошти у сумі 87 465 доларів США, що складає еквівалент 441 698,25 грн. за курсом НБУ на момент укладення цього Договору, в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Цільове використання кредиту: споживчі потреби. Кредитні кошти надаються строком по 20 вересня 2017 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13 % річних. За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 309,16 грн., що становить 0,07 % річних від суми Кредиту.
Пунктом 1.6 Кредитного договору визначено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх боргових зобовязань, ОСОБА_4 в день укладення цього Договору укладає договір поруки з ОСОБА_1
Згідно п.4.5 цього договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів, за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 %, від суми неповерненого Кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав.
Крім того, 04 вересня 2007 року між ВАТ « Всеукраїнський ОСОБА_4» та ОСОБА_1, який виступає майновим поручителем за зобовязаннями ОСОБА_2, також було укладено Іпотечний договір, який підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 4864 (а.с. 23-28).
Відповідно до п. 7.1 Іпотечного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобовязання по кредитному договору в цілому або в тій чи іншій його частині та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем обовязків, встановлених цим Іпотечним договором, в цілому або в тій чи іншій його частині, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки.
Пунктом 7.4 Іпотечного договору, сторони домовились про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі : рішення суду та в тому числі переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього договору та відповідно продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 ЗУ « Про іпотеку» та умовами даного договору іпотеки.
Згідно п.7.5, п.7.6 Іпотечного договору, іпотекодавець підписанням цього іпотечного договору підтверджує свою згоду на те, що Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п.7.4 цього Договору, та за рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку.
Крім того, встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2012 року, ухваленим у цивільній справі № 2- 2687/12 було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 955 945,43 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1700 гривень, витрати за оголошення в пресі в сумі 420 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гривень. Згідно відмітки, рішення набрало законної сили (а.с.10-12).
Факт надання кредиту підтверджується зазначеним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 30.10.2012 року.
Правильність розрахунку не викликає у суду сумнівів. Проценти нараховані в межах строків дії кредитного договору, який не розірвано. Будь-яких заперечень щодо правильності здійснених розрахунків, а також доказів, які це підтверджують, зокрема, доказів повернення кредитних коштів, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
Проте суд вважає, що проведений позивачем розрахунок комісії за РО в розмірі 309,19 грн. щомісячно, на загальну суму 28 754,66 грн., не відповідають умовам укладеного сторонами договору.
Так, п.1.4.1 Кредитного договору визначено, що за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 309,16 грн., що становить 0,07 % річних від суми Кредиту.
Отже, вимоги в частині нарахованої банком комісії за РО підлягають частковому задоволенню на розраховану судом суму 28 751, 87 гривень (309,16грн.х93 місяці).
При цьому суд враховує правові позиції Верховного Суду України, викладені у постанові від 23 вересня 2015 року при розгляді справи 6-1206цс15,а саме, що, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч.1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель).
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до статті 35 вказаного Закону, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Також судом враховано, що за змістом ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на момент укладення договору іпотеки, предметом іпотеки може бути, в тому числі, нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.
Відповідно до п. 1.6 Іпотечного договору, узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 630 998 гривень( а.с.24).
Суд також враховує, що відповідно до змісту ч. 6 ст. 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Крім того, за змістом п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі іпотека.
Встановлено, що сторонами при укладенні договору іпотеки було дотримано вищенаведених вимог закону щодо предмета іпотеки та державної реєстрації іпотеки, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна.
Крім того, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1378 гривень (а.с.1), підлягають стягненню на його користь з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 689 гривень з кожного, а також недоплачена позивачем сума в розмірі 19 352,08 гривень підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави, виходячи з наступного розрахунку:
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223, 258,259,263-265,266,273, 280-284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СН №137269, виданий 15.06.1996 року Харківським РВ ГУМВС України в м.Києві, перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» за Кредитним договором №481/11 від 20.09.2007 року в розмірі 4209558 гривень (чотири мільйони двісті девять тисяч пятсот пятдесят вісім гривень), з яких:
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідачі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5/37 кв.270);
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_6. кв.86).
Повний текст рішення виготовлено 01.10.2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів