19.12.2018 Єдиний унікальний номер 205/4011/18
Єдиний унікальний номер 205/4011/18
Провадження № 2/205/2319/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» поштою було направлено до суду позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 11 червня 2018 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року позов залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 02 липня 2018 року позивачем поштою було направлено виправлений позов, який надійшов до суду 09 липня 2018 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2018 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку загального позовного провадження.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 21 грудня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 085/М/103-6. За умовами кредитного договору банк надав позичальникові у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США. відповідач зобовязався повернути одержаний кредит у повному обсязі не пізніше 12 вересня 2020 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 28 % річних. Відповідно до умов кредитного договору, погашення повинно відбуватися щомісячно 12 числа кожного місяця. Рішенням загальних зборів акціонерів від 09 березня 2010 року було змінено назву на ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 16 березня 2018 року складає 36 657 доларів США 39 центів. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 657 доларів США 39 центів, , з яких 25 205 доларів США 39 центів сума заборгованості за кредитом, 11 301 долар США 86 центів заборгованість за відсотками, 150 доларів 23 центи комісія за ведення кредитної справи, а також судовий збір у розмірі 14 342 гривень 40 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності за наявними у матеріалах справи доказами.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві, просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 085/М/103-6, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 70 000 доларів США, зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення до 20 грудня 2009 року (а.с. 5-6).

21 жовтня 2008 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 085/М/103-6 від 21 грудня 2006 року, відповідно до умов якої банк та позичальник погодили тарифи на послуги по наданню кредитів (а.с. 7).

31 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до договору кредиту № 085/М/103-6 від 21 грудня 2006 року, відповідно до умов якої сторони погодили тарифи на послуги по наданню кредитів (а.с. 8).

10 травня 2018 року позичальник направив на адресу боржника ОСОБА_1 вимогу вих. № 1088 про усунення порушень умов кредитного договору та погашення простроченої заборгованості у розмірі 46 729 доларів США 12 центів (а.с. 11, 12).

Позичальником порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 16 березня 2018 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 46 729 доларів США 12 центів, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 227 698 гривень 07 коп. (а.с. 13-14).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У даному випадку відповідач подав суду письмову заяву про застосування позовної давності.

Частиною 1 ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом даної норми матеріального закону початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У даному випадку умовами кредитного договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку. А відтак, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, відповідно до змісту якої у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вирішуючи даний спір по суті, суд виходив із того, що останній платіж, спрямований на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором (строкова заборгованість), відповідачем здійснено 15 вересня 2008 року, останній платіж з погашення простроченої заборгованості за кредитом здійснено позичальником 27 січня 2009 року, сплату нарахованих відсотків відповідачем здійснено 20 лютого 2009 року. Таким чином, наступний черговий платіж щодо сплати заборгованості за тілом кредиту мав бути здійснений у жовтні 2008 року, платіж з погашення відсотків у березні 2009 року а відтак, саме з березня 2009 року почався перебіг строку позовної давності.

Оскільки позов було направлено до суду 05 червня 2018 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідача, то суд доходить висновку про необхідність відмови в позові у звязку із пропуском строку позовної давності.

Відтак, з огляду на наведене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне сплачений позивачем судовий збір віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 256, ч. 4 ст. 268 ЦК України, ч. 1 ст. 133, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (, юридична адреса: 01006, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Міцкевича, буд. 43-в) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: