Справа № 331/3223/18
Провадження № 2 /331/933/2018
11 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Жукової О.Є.
за участю секретаря - Качан К.К.
представника позивача- ОСОБА_7.
представника третьої особи - ОСОБА_1
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини закордон без згоди та супроводу матері,
Позивач в травні 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив надати дозвіл малолітнім дітям ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за межі України у будь-яку країну світу в супроводі батька ОСОБА_2 без згоди та супроводу матері ОСОБА_3 з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми шістнадцятирічного віку.
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що він займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, а мати в свою чергу не бере участі у їх вихованні та догляді. Наразі спілкування між сторонами припинено. Оскільки ОСОБА_3 безпричинно чинить перешкоди у виїзді дітей закордон , відмовляючись надати нотаріально засвідчений документ , вимушений звернутися до суду.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2018 року провадження по справі відкрито.
Третя особа, як орган опіки та піклування, в наданих суду 14 серпня 2018 року поясненнях , вважала , що надання судом дозволу на виїзд малолітніх дітей за кордон без згоди та супроводу матері, не порушить права цих дітей.
У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Представник третьої особи підтримала надані суду пояснення , просила ухвалити рішення на розсуд суду .
Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, представника третьої особи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 13.11.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1568, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2
Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2017 по справі № 331/7972/17 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Малолітні діти на теперішній час проживають з батьком .Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2018 року у справі 331/99/18 забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення останньої батьківських прав шляхом тимчасової заборони ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 бачитись, спілкуватись та підходити ближче ніж на 500 метрів до малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 до вирішення цивільної справи № 331/99/18 по суті, а також шляхом тимчасового відібрання малолітніх дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у матері ОСОБА_3 та передати їх на тимчасове виховання до батька, ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до вирішення цивільної справи № 331/99/18 по суті.

Крім того, з матеріалів справи вбачається , що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2018 року у справі 331/100/18 визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н, з батьком ОСОБА_2.

Відповідно до частини 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з ст. 3 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України

відповідно до цього Закону та інших законів України.

Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку,

в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Постановою КМ N 619 ( 619-2018-п ) від 22.08.2018 пункт 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України доповнено підпунктом 3, згідно з яким виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред'явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб

У статті 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, тимчасовий виїзд дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд дитини за межі України у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Натомість, позивачем заявлені вимоги про надання дозволу малолітнім дітям ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за межі України у будь-яку країну світу в його супроводі без згоди та супроводу матері ОСОБА_3 з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми шістнадцятирічного віку

Отже, надання дозволу на виїзд дітей закордон без згоди та супроводу батька без встановлення конкретних періодів перебування дітей закордоном, суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення матері дітей передбаченої законодавством можливості брати участь у їхньому вихованні та можливості спілкування з ними.

Окрім того, в матеріалах справи наявне судове рішення, яким визначено місце проживання малолітніх дітей з батьком ОСОБА_2, тобто наразі позивач не позбавлений можливості виїзджати з малолітніми дітьми закордон на строк до одного місяця без нотаріально посвідченої згоди відповідачки ОСОБА_3.

Слід зауважити, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження наміру вивезти малолітніх дітей закордон з метою відпочинку , навчання чи оздоровлення, а так саме не надано доказів того, що відповідачка ухиляється від надання нотаріально посвідченої згоди, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_3 запрошення на зустріч у нотаріуса , а свідоцтво від 13 липня 2018 року , видане ОСОБА_6, приватним нотаріусом ЗМНО , лише засвідчує факт знаходження позивача у приміщенні приватного нотаріуса.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини закордон без згоди та супроводу матері відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 11 жовтня 2018 року.

Суддя: О.Є. Жукова

11.10.2018