провадження № 2/243/2355/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2018 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання Волікової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська цивільну справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ
вимоги позивача: про звернення стягнення на предмет іпотеки,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. У липні 2018 року до суду звернулося ТОВ Фінансова Компанія ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 13.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «ОТП Банк», наступним правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № ML-0BG/032/2007 відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит в сумі 174 000 грн. 00 коп. 02.12.2011 року між сторонами підписано Додатковий договір №1 до Кредитного договору, відповідно до умов якого змінено процентну ставку. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 04.12.2007 року між Банком та позичальником укладено Договір іпотеки №PML-0BG/034/2007, посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 та зареєстрованого за №3993. Відповідно до п.3.1 Договору іпотеки, предметом Іпотеки є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності. Відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого 01.07.2013 року рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна суму заборгованості за кредитним договором № ML-0BG/032/2007 від 13.11.2007 року у розмірі 291 600 грн. 55 коп. 08 вересня 2017 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір факторингу б/н, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передало, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» прийняло право вимоги до ОСОБА_1, що випливають із умов Кредитного договору № ML-0BG/032/2007 від 13.11.2007 року, який укладено між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. В судове засідання представник позивача ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності №797 від 15.12.2017 року (а.с.62) не зявився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.61). Враховуючи, що позивач повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
3. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином поштою та оголошенням на офіційному веб-сайті «Судова влада України» (а.с.58,64). Таким чином, суд в порядку ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
4. 31.07.2018 року по справі проведено підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду та встановлено порядок зясування обставин (а.с.57).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
5. 13.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «ОТП Банк», наступним правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № ML-0BG/032/2007 відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит в сумі 174 000 грн. 00 коп. (а.с.5-8).
6. 02.12.2011 року між сторонами підписано Додатковий договір №1 до Кредитного договору, відповідно до умов якого змінено процентну ставку. (а.с.16-18).
7. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 04.12.2007 року між Банком та позичальником укладено Договір іпотеки №PML-0BG/034/2007, посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 та зареєстрованого за №3993. Відповідно до п.3.1 Договору іпотеки, предметом Іпотеки є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності. (а.с.20-26).
8. Відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого 01.07.2013 року рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна суму заборгованості за кредитним договором № ML-0BG/032/2007 від 13.11.2007 року у розмірі 291 600 грн. 55 коп. (а.с.27-28).
9. 08 вересня 2017 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір факторингу б/н (а.с.33-36), відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передало, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» прийняло право вимоги до ОСОБА_1, що випливають із умов Кредитного договору № ML-0BG/032/2007 від 13.11.2007 року, який укладено між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.
10. 26 грудня 2017 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір відступлення прав за договорами іпотеки (а.с.38-41), відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передало, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» прийняло право вимоги до ОСОБА_1, що випливають із умов Договору іпотеки № PML-OBG/034/2007 від 04 грудня 2007 року, який укладено між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.
11. У звязку з невиконанням зобовязань відповідача за кредитним договором № ML-0BG/032/2007 від 13.11.2007 року, заборгованість становить 214 497 грн. 75 коп., яка складається з загальної суми заборгованості за кредитним договором в сумі 142 188 грн. 81 коп., загальної суми процентів, нарахованих на суму боргу у розмірі 6 294 грн. 77 коп., суми збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 52 711 грн. 67 коп., три процента річних від простроченої суми 13 302 грн. 50 коп.
V. Оцінка суду.
12. Так, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути грошові кошти та сплатити проценти.
13. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.
14. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
15. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобовязання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.
16. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобовязаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.
17. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та у порядок, встановлені договором.
18. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
19. Відповідно до ст. 12 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
20. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
21. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у п. 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, надав розяснення щодо змісту статті 552, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, за яким інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.
22. Частиною другої статті 625 Цивільного кодексу встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
23. Судом встановлено, що сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-0BG/032/2007 від 13.11.2007 року, становить 214 497 грн. 75 коп., яка складається з загальної суми заборгованості за кредитним договором в сумі 142 188 грн. 81 коп., загальної суми процентів, нарахованих на суму боргу у розмірі 6 294 грн. 77 коп., суми збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 52 711 грн. 67 коп., три процента річних від простроченої суми 13 302 грн. 50 коп.
24. Відповідно до розділу 6 Договору іпотеки №PML-0BG/034/2007 від 14.12.2007 року, у разі невиконання/неналежного виконання зобовязань за Кредитним договором та/або Іпотечним договором Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги в повному обсязі шляхом звернення на Предмет іпотеки, що здійснюється на розсуд Іпотекодержателя, не обмежуючись, шляхом продажу від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, передбаченому чинним законодавством України.
Згідно зазначеного договору іпотеки до складу іпотечного майна входить трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності.
25. Статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавця та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попере-дження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
26. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Як вбачається із матеріалів справи Банк надіслав на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень за Кредитним договором № ML-0BG/032/2007 від 13.11.2007 року, в якій вимагав погасити заборгованість за кредитним договором у тридцятиденний строк. (а.с.29). Вказана вимога Банку виконана відповідачем не була.
27. Згідно із розясненнями, викладеними у абз.2 п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» № 5 від 30 березня 2012 року, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення ст. 11 Закону України «Про іпотеку» (або ст. 589 ЦК України щодо заставодавця).
Як вбачається особа позичальника за даним кредитним договором не є відмінною від особи іпотекодавця. Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки є неправильним.
28. Стаття 38 Закону України «Про іпотеку», закріплює право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, та встановлює його порядок продажу.
29. За вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
30. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.
Відповідно до пункту 4.4. Договору іпотеки, сторони погодили, що вартість предмета іпотеки складає 217 806 грн. 00 коп.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню.
31. В той же час, суд зазначає, що в даному випадку рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії мораторію, встановленого Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, з огляду на наступне.
32. Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», вбачається, що протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку".
33. Відповідно до статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки в тому числі осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
34. Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII вбачається, що цей Закон набирає чинності з дня наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.
35. Розпорядженням від 30.10.2014 № 1053-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктом 23 пункту 1 цього розпорядження місто Слов'янськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася АТО.
02.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, та визнання такими, то втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України".
Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність:розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України" від 30.10.2014 №1053.
Вищевказаним розпорядженням затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час.
36. Як вбачається з договору іпотеки №PML-0BG/034/2007 від 04.12.2007 року, предмет іпотеки є квартира, що знаходиться у м. Словянську, який внесено до Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».
37. Указом Президента України №116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» (додається, для службового користування).
Проте у назві Указу не йдеться про завершення АТО, а текст його не оприлюднений.
38. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що Закон № 1669-VII втратив чинність, оскільки ним прямо визначено, що він втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції та його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.
39. Таким чином право іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ на продаж предмета іпотеки, повинно бути зупинено, на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
40. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. (а.с.1).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,133,137,141,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст.ст. 509,512-514,525-527 610, 625,1048-1054 ЦК України, Законом України Про іпотеку, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не підлягає виконанню на час дії мораторію, встановленого Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня її складання, або відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5