Провадження № 2/761/7829/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Піхур О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Григоренко А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» про порушення прав споживача, та виконання перерахунку нарахованих платежів за опалення в 2016-2017 р.р., -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» (далі - відповідач) про порушення прав споживача, та виконання перерахунку нарахованих платежів за опалення в 2016-2017 р.р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.08.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 70100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. Придбавши квартиру влітку 2017 року загальною площею 42,2 кв.м., перша кімната - 16,9 кв.м., друга - 10,8 кв.м., кухня - 6.8 кв.м., позивач на початку опалювального сезону 2017 - 2018 р.р., з'ясував, що система опалення двохкімнатної квартири несправна, а саме із трьох стояків (по одному стояку на кожну кімнату та один на кухню), що мають опалювати квартиру, один стояк, який опалює кімнату площею 10,8 кв.м., не працює. Факт того, що не працює стояк підтверджується Актами від 13.12.2017 року, від 05.01.2018 року, від 12.03.2018 року, від 26.03.2018 року, крім того 28.03.2018 року було складено Акт-претензія у присутності двох свідків - сусідів та представника КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" у якому зазначено, що температура повітря в кімнаті площею 10,8 кв.м. на час перевірки складала 14 градусів. Зважуючи на факт відсутності опалення в кімнаті 10,8 кв.м., позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з проханням зробити перерахунок плати за опалення відповідно до фактично опалювальної площі, наполягав направити представника відповідача для фіксації факту відсутності опалення в кімнаті площею 10,8 кв.м., але відповідач письмово двічі відмовився зробити перерахунок, представника не направив, посилаючись на "Порядок проведення перерахунку розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води" затвердженого Постановою Кабміну України від 17.02.2010 № 151, відповідно якого перерахунок за надання послуг з централізованого опалення, у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній, здійснюється за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії, зазначивши, що якщо у будинку є прилад обліку теплової енергії, то перерахунок не здійснюється взагалі. Позивач вважає, що було порушено його права як споживача.

Тому, позивач просив суд зобов'язати відповідача зробити перерахунок розміру сплати за тепло за фактично опалювальну площу тобто за 31,4 кв.м. за період опалювального сезону 2017-2018 років та зменшити розмір плати за тепло на розмір вимоги неправомірної сплати коштів за опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 на 1348,30 грн., про що відповідачу письмово його повідомити, зобов'язати відповідача компенсувати заподіяну моральну шкоду у розмірі 1348,30 грн.

Ухвалою від 05.10.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, додатково зазначивши, що позивачем не доведено факт неналежного виконання своїх зобов'язань ПАТ «Київенерго», акти, на котрі посилається позивач в обґрунтування позовних вимог складені з порушенням чинного законодавства та переважна кількість яких не направлялась до відповідача з метою їх розгляду та відповідного реагування. Щодо стягнення моральної шкоди позивачем не надано належних доказів та відсутній причинний зв'язок між діями відповідача та завданою шкодою. Відключення квартири позивача від центрального опалення неможливе та не входить до компетенції відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.08.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 70100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню.

Так, ПАТ «Київенерго» визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності, згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014 року.

Відповідно до умов договору 17.08.2017 р. ПАТ «Київенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно з додатком № 1 до договору.

У виконання умов договору ПАТ «Київенерго» виставляє рахунки мешканцям вказаного будинку за надані комунальні послуги з централізованого опалення (далі - ЦО) та централізованого постачання гарячої води (далі - ЦПГВ).

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Пунктом 24 Правил передбачено можливість споживача відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з п. 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до п. 25 зазначених Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (далі - Порядок), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Крім того, внесені до Порядку зміни унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку та дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.09.2012 р. у справі № 6-96цс12.

Отже, ПАТ «Київенерго» не є уповноваженим органом, що надає дозвіл на відключення від мереж ЦО та ЦПГВ та можливість відключення окремої квартири багатоквартирного будинку чинним законодавством не передбачена.

Що стосується наданих позивачем актів-претензій в обґрунтування своїх позовних вимог, то суду не надано доказів їх надсилання позивачем відповідачеві ПАТ «Київенерго» відповідно до положень ч. 4 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У зв'язку з цим, вказані акти-претезнії не можуть свідчити про надання неякісних послуг з приводу центрального опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 р. №151 (далі - Порядок), у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній перерахунок за надання послуг з централізованого опалення за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії.

Акти комісійного обстеження від 13.12.2017, 05.01.2018 року, 13.03.2018 року, 26.03.2018 року, складені працівниками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», як доказ неналежного надання послуг з центрального опалення, суд відхиляє, оскільки в цьому акті зафіксовано, що в житловій кімнаті площею 10 кв.м. було відсутнє централізоване опалення. Отже, заміри виконані тільки в одній кімнаті з трьох. Така вибірковість у здійсненні замірів може свідчити лише про те, що температурний режим в інших кімнатах відповідає нормі, а не прогрівання радіаторів у одній кімнаті квартири може свідчити про некоректну роботу внутрішньобудинкової системи центрального опалення.

Відповідно до підпунктів 2.3.7 та 2.8.2. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюють технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації. Під час підготовки житлового фонду до експлуатації у зимовий період саме зазначеними виконавцями житлово- комунальних послуг повинно виконуватися усунення несправностей внутрішніх систем тепло-, водо- та електропостачання й установок із газовими нагрівачами.

ПАТ «Київенерго» не утримує внутрішньобудинкові мережі житлових будинків. Витрати на обслуговування внутрішньобудинкових мереж входять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Відповідно до умов договору про співпрацю саме балансоутримувач будинку зобов'язується забезпечити належні умови для передачі (транзиту) теплової енергії та гарячої води внутрішньобудинковими мережами.

Згідно п. 2.4.17 договору про співпрацю балансоутримувач зобов'язаний забезпечувати присутність свого представника для складання та підписання актів-претензій споживачів комунальних послуг та для фіксації фактів зниження кількісних та якісних показників послуг з ЦО та ЦПГВ, відхилення їх параметрів від затверджених нормативів.

При цьому п. 3.3 договору про співпрацю визначає, що обсяг та якість надання послуг з ЦО та температурного режиму ЦПГВ визначається шляхом проведення вимірювань на вимогу споживача цих послуг. Вимірювання проводяться відповідно до Порядку проведення вимірювань температури повітря у приміщеннях споживача та температури гарячої води в точці водорозбору у споживача (далі - Порядок), що є Додатком № 2 до цього Договору та його невід'ємною частиною.

У вказаному Порядку детально прописано алгоритм замірів температури. Зокрема, заміри виконуються в кожній кімнаті в трьох положеннях. В той же час сторони договору про співпрацю дійшли згоди про необхідність вказання даних про вимірювальні прилади, зокрема дату повірки, ціну поділки, тип, заводські номери.

Однак, долучені до позовної заяви акти не відповідають вказаному Порядку.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630.

Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт неналежного виконання зобов'язань ПАТ «Київенерго», акти, на котрі посилається позивач в обґрунтування позовних вимог складені з порушенням чинного законодавства, даних щодо надлишкової сплати позивачем коштів за електроенергію позивачем не додано, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо перерахунку задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог у відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Проте, під час судового розгляду справи не підтвердився факт заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідача та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діяннями відповідача, а тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України).

Умовами договору, укладеного 17.08.2017 року між позивачем та відповідачем, передбачено права, обов'язки, відповідальність сторін у випадку порушення зобов'язань за цим договором.

Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).

Проте, не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобов'язання відповідача зробити перерахунок розміру сплати за тепло за фактично опалювальну площу тобто за 31,4 кв.м. за період опалювального сезону 2017-2018 років, зменшити розмір плати за тепло на розмір вимоги неправомірної сплати коштів за опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 на 1348,30 грн., про що письмово його повідомити, без визначення конкретних дій, що порушують права позивача та обґрунтування їх належними та допустимими доказами, як спосіб захисту, у розумінні ст. 16 ЦК України та вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, крім того, позивачем не доведено завдання відповідачем моральної шкоди, тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, Порядком проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 р. №151, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» про порушення прав споживача, та виконання перерахунку нарахованих платежів за опалення в 2016-2017 р.р. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 10.12.2018 року.

Суддя