Номер провадження: 22-ц/785/1875/18
Номер справи місцевого суду: 523/5537/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості ,-

встановила:

Представник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа №1527/2-160/11 виданого 23.03.2017 року таким, що не підлягає виконанню (а. с. 4-5).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2017 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільні справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості (а. с. 65-66).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №1527/2-160/11,посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 74-77).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.11.2013 року, позов ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4П, ОСОБА_2 на користь ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 1806 від 21.03.2008 р. в сумі 431 678,62 євро ( що по курсу НБУ станом на 05.09.2013 р. становить 5 549 728,48 гривень). Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» держмито в сумі 850,00грн., 60,00 грн. витрати на інформаційне технічне забезпечення. Стягнуто з ОСОБА_2 А,І. на користь ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» держмито в сумі 850,00 грн., 60,00 грн. витрати на інформаційне технічне забезпечення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.03.2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.11.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 06 березня 2017 року, заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого документа, поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, за участю ОСОБА_2, ОСОБА_4 залишено без задоволення (а.с.9).

Відповідно до листа Відділу примусового виконання рішень ГТУЮ від 23.09.2016 року, виконавчий лист з примусового виконання рішення суду від 13.11.2013 року був повернутий, а провадження закрито.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.11.2013 року набуло законної сили 26.03.2014 року, тобто після розгляду апеляційним судом Одеської області апеляційної скарги ОСОБА_2

23.03.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №1527/2-160/11, про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк заборгованості за кредитним договором № 1806 від 21.03.2008 року в сумі 431 678,62 євро (по курсу ПБУ станом на 05.09.2013 року становить 5 549 728,48 гривень), про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк держмита в сумі 850,00 гривень, 60 гривень виграти на інформаційне-технічне забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

05.10.2016 року набрав чинності новий Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобовязані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоровя, втрати годувальника тощо може бути предявлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) предявлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Крім цього, згідно п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Із змісту вказаних норм вбачається про те, що до закінчення однорічного строку предявлення виконавчого листа по даному рішенню до виконання у звязку із прийняттям та набрання чинності новим законом такий строк заявнику було продовжено до трьох років.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність та необґрунтованість заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з чим правильно відмовив у задоволенні заяви.

Доводів, які б спростовували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга представника ОСОБА_2 не містить.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2017 року відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 372, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складений 08.10.2018 року.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

ОСОБА_5