Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2018 Справа №607/11124/18

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванка О. М.

за участю секретарі с/з Хримко У. А.

учасників справи

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач по справі зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, однак там не проживає, не здійснює оплату комунальних послуг, його особистих речей немає. У зв'язку з цим, позивач просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю та не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що стверджується реєстраційним посвідченням, виданим 12 лютого 1992 року Тернопільським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації, та довідкою №150 від 09 грудня 1992 року, виданою ЖЕК - 12.

Відповідно до довідки №1406 від 14 червня 2018 року, виданої ПМП «СОВР», ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 За вказаною адресою також зареєстрований ОСОБА_4.

З акту обстеження на предмет проживання, складеного 13 червня 2018 року представниками ПМП «СОВР», слідує, що ОСОБА_4 дійсно не проживає у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно інформації ПМП «СОВР» №16 від 14 червня 2018 року до ПМП «СОВР» не надходило жодних заяв від гр. ОСОБА_4 щодо його тимчасової відсутності та збереження за ним права користування квартирою АДРЕСА_1

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила факт того, що громадян ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, не проживає більше року, особистих речей не має.

У судовому засіданні з'ясовано, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1,не проживає, не навідується, його речі та майно у вказаній квартирі є відсутні, оплату комунальних послуг та інших обов'язкових платежів вони не проводять.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, оскільки останній не проживав у вказаній квартирі більше року і проживає за іншою адресою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_1.

Повний тест рішення суду складено 23 липня 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко