Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 2-1802/07/13

провадження № 61-9582св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, виконавчий комітет Київської районної ради м. Харкова,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

представник виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова - Мельник НаталіяОлександрівна,

заявник - ОСОБА_8,

представник заявника - ОСОБА_9,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 рокув складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2007 року ОСОБА_2звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_5, виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова про визнання дійсним договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності, про об'єднання двох юридичних адрес.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 березня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу ? частки будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1, укладений 30 березня 2006 року, згідно з яким ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купив ? частки зазначеного будинку з надвірними будівлями за 25 800 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частки житлового будинку

А-1 / 1-8/, А-1/1-5/, А-1 / 1-7 /, А-1 / 1-9, 1-10, 1-11/, А-1 / 1-6/, гараж літ. «Ж», по АДРЕСА_1, а також льох літ. «Д», надвірні будівлі - гаражі літ. «Б» і «З», літню кухню літ. «В» сарай літ. «И» по

АДРЕСА_3

Анульовано правову реєстрацію в КП «Харківське Міське бюро технічної інвентаризації» на ім'я ОСОБА_5 на зазначену ? частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житлові приміщення: А-1 / 1-6 А-1 / 1-8 /, А-1 / 1-5 /, А-1 / 1-7 /, А-1 / 1-9, 1-10, 1-11 /, розташовані по

АДРЕСА_1, на льох літ. «Д», надвірні будівлі - гаражі літ. «Б» і «З», літню кухню «В», сарай літ. «И» по АДРЕСА_3

Об'єднано юридичні адреси домоволодінь АДРЕСА_2 в єдину юридичну адресу на ОСОБА_2 і об'єднаному привласнено АДРЕСА_3.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2007 року виправлено описки, допущені в рішенні Київського районного суду м. Харкова від 01 березня 2007 року.

Указано у мотивувальній частині рішення: «Таким чином, договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 і відповідачем ОСОБА_5.»

Вказано у резолютивній частині рішення: «Визнати за ОСОБА_2 право власності на житлові приміщення: А-1 / 1-6 А-1 / 1-8 /, А-1 / 1-5 /, А-1 / 1-7 /, А-1 /

1-9, 1-10, 1-11 /, А-1 /1-6/, гараж літ. «Ж»…».

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції та ухвалою про виправлення описки, ОСОБА_8 як особа, яка не брала участі у справі, проте вважала, що оскаржуваним рішенням порушено її права, звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 березня 2007 року та на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова про визнання дійсним договору купівлі-продажу

? частки житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності, про об'єднання двох юридичних адрес, закрито.

Закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_8 не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року права апеляційного оскарження, оскільки вона не приймала участі у справі і суд першої інстанції питання про її права та обов'язки не вирішував.

У січні 2018 року ОСОБА_8 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом зроблено неправильні висновки, оскільки даною справою порушено її права як користувача суміжної ділянки по АДРЕСА_4.

У травні 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_5, подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в яких зазначили, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 № 12 судам роз'яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Отже, закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_8 не підлягає розгляду в апеляційному порядку, оскільки суд першої інстанції не вирішував питання про права і обов'язки ОСОБА_8, пов'язані з суміжним землекористуванням, та заявником не надано доказів, що у результаті ухвалення оскаржуваного рішення змінилась конфігурація суміжної по відношенню до домоволодіння НОМЕР_1 земельної ділянки під домоволодінням НОМЕР_2, в якій вона має 47/100 частини у власності.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П.Курило