Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 333/6595/17 Головуючий у 1 інстанції: Круглікова А.В.
№ 22-ц/778/2368/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «ЕЛУАШ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 26.04.2017 р. ОСОБА_3, керуючи мотоциклом «Yamaha FZS600», д.р.н. АР4873АА, рухаючись по вул. Складській в м. Запоріжжі потрапив переднім колесом мотоциклу у дорожню пробоїну, що стало причиною деформації диску та розгерметизації переднього колеса мотоциклу. Позивач зазначив, що під час падіння окрім пошкодження мотоциклу, останній отримав тілесні ушкодження. Отже, як зазначив позивач, оскільки виконавцем послуг ремонтних робіт на дорогах та тротуарах м. Запоріжжя є КП «Елуаш», то останній зобовязаний відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в сумі 53069,92 грн. та 25000 грн. моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 53069,92 грн. та моральної шкоди в сумі 25000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційні й скарзі посилається на те, що відповідач є виконавцем ремонтних послуг на дорогах та має забезпечувати своєчасний ремонт ділянок, де маються ушкодження. Дороги та вулиці у містах та населених пунктах відповідно до Закону «Про автомобільні дороги» є комунальною власністю. Комунарська райадміністрація повідомляла листами відповідача про необхідність термінового ремонту, він є виконавцем послуг з ремонту, замовником якиї є департамент інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради. Також посилається на інші порушення, які на думку апелянта призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.04.2017 року о 17-55 год. ОСОБА_3, керуючи мотоциклом Yamaha, д.р.н. АР4873АА, рухаючись по вул. Складській в м. Запоріжжі потратив переднім колесом вказаного мотоциклу у дорожню вибоїну внаслідок чого відбулось падіння мотоциклу та водія.

29.04.2017 р. хірургом комунального закладу «Центральна лікарня Комунарського району» м. Запоріжжя виданий ОСОБА_3 листок непрацездатності серії АДГ № 614222 про звільнення від роботи в ПрАТ «ЗЕРЗ» в період з 29.04.2017 р. по 19.05.2017 р. (включно).

02.06.2017 р. судово-медичним експертом за наслідками проведеної на підставі постанови слідчого експертизи, складено висновок експерта № 1152, яким встановлено у ОСОБА_3 рану на лівому колінному суглобі, синці на правому плечі, на передній поверхні грудної клітки по передньо-пахвинній лінії справа, на лівому плечі, на правому ліктьовому суглобі, садна на правому передпліччі, на лівій кисті, на правому стегні, на правій гомілці, на лівому колінному суглобі, що кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

09.06.2017 р. ст. слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, розглянувши матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0001902 від 27.04.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, прийняв постанову про закриття кримінальної справи у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За наслідками наведеного вище ДТП, інспектором поліції 22.06.2017 р. складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 007001, за змістом якого 26.04.2017 року о 17-55 год. по вул. Складській з боку вул. Космічна, в напрямку вулиці Жасмінної в м. Запоріжжя ОСОБА_4 як відповідальна особа, порушила правила норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: не забезпечила своєчасний контроль за технічним станом при утриманні вулично-шляхової мережі, не вжила заходів щодо своєчасної заборони і обмеження руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу мотоциклу НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_3 В результаті чого завдано матеріальних збитків.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2017 р. у справі № 333/3637/17, яка набула законної сили 08.08.2017 р., провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрито у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Позивач окрім відшкодування матеріальної шкоди в сумі 53 069,92 грн. за рахунок КП «ЕЛУАШ» просив також про стягнення моральної шкоди в сумі 25000 грн., завданої внаслідок ДТП.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вулиці і дороги міста Запоріжжя, в т.ч. спірна вулиця Складська в м. Запоріжжі, є комунальною власністю територіальної громади м. Запоріжжя, якою в даному випадку, є Запорізька міська рада.

За висновком суду першої інстанції, відповідальність за завдану шкоду має нести власник, тому що частиною 4 ст. 319 ЦК України унормовано, що власність зобовязує.

Також відповідно до ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» (в редакції, що була чинна на момент заподіяння шкоди), органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають, зокрема, за відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» чітко визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, що була чинна на момент заподіяння шкоди), до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

З положень цих законів, суд першої інстанції зробив висновок, що заявляючи вимоги саме до КП «Елуаш» позивач посилався на те, що відповідач є виконавцем послуг ремонтних робіт на дорогах та тротуарах м. Запоріжжя та, як виконавець, порушив правила норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: не забезпечив своєчасний контроль за технічним станом ділянки дороги, не вжив заходів щодо своєчасної заборони та обмеження руху по ділянці дороги з ушкодженим покриттям, що стало причиною ДТП та спричинення шкоди, як майнової, так і моральної позивачу.

З посиланням на Статут КП «Елуаш», затверджений розпорядженням Запорізького міського голови від 16.11.2017 р. № 387, суд першої інстанції зробив висновок, що основною метою діяльності підприємства є виконання на підставі укладених договорів комплексу робіт, послуг у сфері благоустрою населених пунктів, спрямованих на створення сприятливих умов для життєдіяльності людей, одержання прибутку (…). Відповідно до своєї мети Підприємство здійснює такі основні види діяльності: будівництво, реконструкція, капітальний, поточний ремонт і експлуатаційне утримання автошляхів (…), що знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій м. Запоріжжя та інших населених пунктів (п.п. 2.1., 2.2. Статуту). Пунктом 3.1. вказаного Статуту встановлено, що підприємство є самостійним господарюючим субєктом з правом юридичної особи та здійснює діяльність з метою отримання прибутку.

У оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції встановив, що відповідно до п.п. 4.2. Статуту КП «Елуаш», власником підприємства є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Органом управлінням майном підприємства є Департамент інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради.

Разом з тим, суд вважав, що для покладення відповідальності за завдану шкоду, необхідні докази на підтвердження укладення між КП «Елуаш» та Запорізькою міською радою або ж Департаментом інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради договору підряду по виконанню робіт по утриманню, ремонту, реконструкції та будівництву дороги по вул. Складській в м. Запоріжжі, за змістом якого б вбачалось покладення на КП «Елуаш» обовязків з відшкодування моральної та майнової шкоди третім особам, спричиненої внаслідок неналежного виконання робіт по утриманню, ремонту, реконструкції та будівництву доріг в м. Запоріжжі.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду не може бути підставою для відмови у позові.

Так, як встановив суд першої інстанції, власником підприємства КП «Елуаш» є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. КП «Елуаш» як і Департамернт інфраструктури та благоустрою відповідно підпорядковані Запорізькій міськраді.

Відсутність упорядкованого договору між субєктами, які мають обовязок утримувати в належному стані дорожні шляхи міста, не може бути підставою для відмови у виплаті відшкодування особі, яка зазнала шкоди внаслідок неналежного стану доріг.

Сторонами не заперечується та підтверджується належними доказами, що позивачу було завдано матеріальну шкоду внаслідок незадовільного експлуатаційного утримання дороги.

У відповідності до положень ст. 1166 ЦК тягар доведення відсутності вини покладається на особу, яка завдала шкоду.

За загальними положеннями Закону України "Про автомобільні дороги" вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів; проїзна частина - частина автомобільної дороги, безпосередньо призначена для руху транспортних засобів. Автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях (ст. 5 Закону).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

В даному випадку законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, позивач лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір, що позивачем і було доведено.

Відповідно до ст. ст. 16, 17 Закону України "Про автомобільні дороги" вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Статтею 19 Закону визначені основні обов'язки органів місцевого самоврядування щодо управління функціонування і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, серед яких: забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами.

Відповідно до ст. 21 Закону органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; тощо.

За ч. 1 ст. 6 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

У статті 9 Закону України "Про дорожній рух" зазначено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі: забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах. Також зазначеної статтею визначено, що саме до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Власники доріг, вулиць або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях, що знаходяться у їх віданні (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух").

Як вбачається з п. 3.1.2 ДСТУ 3587 97 "Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди", гранична глибина окремих осідань, вибоїн на автомобільних дорогах не повинна перевищувати 6 см.

Так, стаття 38 Постанови КМ України від 30.03.94 року N 198 визначає, що основними вимогами до транспортно-експлуатаційного стану дорожніх об'єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об'єктів у цілому ДСТУ 3587. Згідно з п. 3.1.2 вказаного ДСТУ гранична глибина окремих осідань, вибоїн (ям) не повинна перевищувати 4 см. для доріг 1-III категорії, 6 см. для решти категорій, а враховуючи, що вказана дорога віднесена до групи доріг місцевого значення, її стан, за наявності вибоїни глибиною 10 см., не відповідає державному стандарту.

Відповідно до п. п. 1 п. а) ч. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"звернуто увагу на те, що коли відшкодування шкоди в натурі не можливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля),були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За ч. 2ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Вимогами ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власник доріг вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ним органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» чітко визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху

Згідно із п. 5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ №198 від 30.03.1994р., (яка є чинною на час ухвалення рішення), власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об'єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов'язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об'єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об'єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Відповідно до п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ №198 від 30.03.1994р., власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об'єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з Державтоінспекцією брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони склалися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови;забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Статутом КП «Елуаш», передбачено, що відповідно до своєї мети воно здійснює будівництво, ремонт, реконструкцію, поточний ремонт та експлуатаційне утримання автошляхів.

Посилання відповідача на те, що такі роботи виконуються лише не підставі укладених договорів не можне бути визнано переконливим для звільнення відповідача від відповідальності, тим більше, наданий ним статут має нову редакцію, редакція статуту, який був чинним на час ДТП відповідачем не надана.

Крім того, в справі містяться численні листи райадміністрації на адресу Департаменту інфраструктури та благоустрою у яких акцентувалася увага на неналежний стан доріг. Цей департамент є органом управління майном КП «Елуаш», який в свою чергу має право для досягнення своєї мети укладати та виконувати угоди та договори.

Тому посилання відповідача на те, що відсутність договору унеможливлює відповідальність не є переконливим.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" визначено до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху віднесено:

- розробку програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;

- компенсацію витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів;

- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

- забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

- вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях;

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

- своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами;

- організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

КП «Елуаш» створене власником саме для виконання функцій утримання доріг у належному стані, а відтак має відповідати за шкоду, завдану внаслідок невиконання відповідачем своїх обов'язків щодо утримання дорожніх об'єктів у належному стані та реалізації заходів з безпеки дорожнього руху.

За нормами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір завданої позивачеві майнової шкоди підтверджений відповідними доказами та не спростований відповідачем.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000грн., судова колегія вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами і доповненнями), а саме п. 3, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням зазначених позивачем доводів та фактичних обставин справи (мотивів, викладених у позові, доказів, наданих позивачем на підтвердження наявності моральної шкоди, зазначення про те, що в оцінену позивачем моральну шкоду він включає і шкоду, завдану його родині, хоча таких позовів ними не заявлено), судова колегія вважає позвов в цій частині таким, що підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 000 гр.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, він має бути стягнений на користь держави з відповідача за розгляд справи в суді першої інстанції ( по 640 гр. за кожну вимогу по відшкодування майнової та моральної шкоди та по 704 гр. при апеляційному розгляді тих же двох вимог: 640х2+704х2).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково

Рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2018 року у цій справі скаксувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до комунального підприємства «ЕЛУАШ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково .

Стягнути з комунального підприємства «ЕЛУАШ» м. Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул.. Волгоградськи 23 ) на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 53069,92 грн.( пятдесят три тисячі шістдесят девять гр. 92 коп) та на відшкодування моральної шкоди 5 000 ( пять тисяч гр.).

Стягнути з комунального підприємства «ЕЛУАШ» м. Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул.. Волгоградськи 23 ) судовий збір в дохід держави у розмірі 2688 гр. (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім гр.)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27.07.2018 р.

Головуючий:

Судді: