Дата документу 20.11.2018 Справа № 330/2463/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №330/2463/17 Головуючий у 1 інстанції: Федорець С.В.
Провадження № 22-ц/807/89/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Якимівської районної державної адміністрації, третя особа: відділ в Якимівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про визнання права на земельну ділянку (пай),

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Якимівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну ділянку (пай).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 липня 1991 року була прийнята в члени КСП імені Леніна Якимівського району Запорізької області на посаду доярки. 04 лютого 1994 року КСП імені Леніна Якимівського району Запорізької області отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ЗП №00076 за №1 на підставі розпорядження Представника Президента України №118 від 05.03.1993 року на площу 2755 га.

Після отримання державного акту на землю, рішенням зборів КСП від 16 травня 1994 року вона була виведена з членів КСП без виділення земельного паю, а 12.12.1994 року на підставі наказу №50 знову прийнята в члени колгоспу імені Леніна.

Членам КСП імені Леніна видавалися сертифікати на право на земельну частку (пай) в розмірі 8,08 умовних кадастрових гектарів, однак, з невідомих причин, вона земельну частку (пай) не отримала, сертифікат на земельну частку (пай) їй не видавався, земельна ділянка в натурі не виділялася, хоча на момент приватизації землі КСП вона була членом цього КСП. Про те, що вона має право на виділення їй земельного паю, дізналася лише у липні 2017 року.

На підставі зазначеного просила поновити пропущений нею з поважних причин строк позовної давності, визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 8,08 в умовних кадастрових гектарах з виділенням паю в натурі за рахунок земель колективної власності по Радивонівській сільській раді Якимівського району Запорізької області, зобов'язати Якимівську районну державну адміністрацію видати на її ім'я сертифікат на право на земельну частку (пай) і виділити земельну ділянку в розмірі 8,08 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності по Радивонівській сільській раді Якимівського району Запорізької області.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 8,08 в умовних кадастрових гектарах з виділенням паю в натурі за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності по Радивонівській сільській раді Якимівського району Запорізької області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке не приймало участі у розгляді справи, проте, вважає, що рішенням суду порушені його права, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України у даних спірних правовідносинах розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке не було залучено до участі у справі, незастосування Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», який підлягав застосуванню, просило рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що відділ в Якиміському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області є його структурним підрозділом, повністю підконтрольний та підзвітний управлінню. Вся переписка велася на подвійний адрес, як відповідача, так і головного управління, проте відділ протягом розгляду справи не проінформував ні суд, ні сторони, що порушене позивачем питання відноситься до виключної компетенції Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Доводи щодо незастосування Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є необґрунтованими. Законодавством передбачено отримання земельної ділянки (паю) із земель запасу чи резервного фонду не лише громадянам, які зазначає апелянт, а ще й такій категорії громадян, до яких відноситься позивач.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач була членом КСП імені Леніна на момент приватизації землі, а тому має право на виділення їй земельного паю.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Із копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що з 1991 року по 16 травня 1994 року вона працювала в якості члена колгоспу імені Леніна (а.с. 11).

Також, у відповідності до довідки виконавчого комітету Якимівської селищної ради №2 позивач дійсно працювала у колгоспі імені Леніна з березня 1988 року по квітень 1990 року, з січня 1991 року по 23 лютого 1994 року, у КСП імені Леніна - з 24 лютого 1994 року по лютий 1998 року (а.с. 54).

04.02.1994 року КСП імені Леніна отримало державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 за №1 на підставі розпорядження Представника Президента України №118 від 05.03.1993 року на площу 2755 га, у відповідності до наданої інформації з Держгеокадастру України (а.с. 18).

Згідно з архівними довідками, колгосп імені Леніна переутворений у КСП імені Леніна рішенням Радника ПрезидентаУкраїни від 23.02.1994 року (а.с. 55, 59-63).

За змістом положень cт.5 Земельного кодексу України в редакції закону від 11.03.1992 року № 2196-ХІІ, ст.3 Указу Президента України від 08 серпня 1995року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сільськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонернім товариством державного акта на право колективної власності на землю.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Суд першої інстанції посилаючись на те, що ОСОБА_3 працювала в якості члена колгоспу імені Леніна, не послався на докази, які підтверджують її членство в колгоспі.

Факт роботи позивача у колгоспі імені Леніна з 1991 по 1998 рік та в КСП імені Леніна підтверджується копією трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 та довідкою № 2, виданою виконавчим комітетом Якимівської селищної ради (а.с.5, 10-11).

Проте, вказаний факт не є підставою для набуття позивачем права на земельну частку (пай), як члена КСП імені Леніна, землі якого підлягали паюванню.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягай 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

У спірних правовідносинах основою виникнення права членства та набуття членських прав є юридичний склад, що включає в себе прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про прийняття заявника до членів колективного сільськогосподарського підприємства та його трудова участь у діяльності цього підприємства.

В узагальненні судової палати у цивільних справах Верховного Суду України "Практика розгляду судами земельних спорів" від 01.09.2003 р. за наслідками аналізу розглянутих справ цієї категорії Верховний Суд України зазначив: «вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта».

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП й отримання державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП.

Якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи.

Необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві. Якщо особа в добровільному порядку залишає колектив, ніякої участі в його роботі не бере, переходить на роботу в інше підприємство, то відпадають підстави вважати його членом колективу, з якого він фактично вибув".

Як вбачається з довідки архівного відділу Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 02.08.2017 року №01-36/513, в протоколах засідань правління КСП імені Леніна Якимівського району Запорізької області за 1994-1995 роки відсутні списки членів КСП, включених до розпаювання землі колгоспу (а.с.16).

За змістом листа архівного відділу Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 07.02.2017 року №01-21/007, протоколи загальних зборів членів КСП імені Леніна, в тому числі щодо включення до членів КСП імені Леніна до архівного відділу Якимівської адміністрації на зберігання не передавались (а.с.57).

ОСОБА_3 не надала належних і допустимих доказів на підтвердження свого перебування у членах КСП імені Леніна на час передання державного акту на право колективної власності на землю - 04.02.1994 року КСП імені Леніна, що є її процесуальним обов'язком, а тому підстави для визнання за нею права на земельну частку (пай), та, відповідно, і для покладення на відповідачів будь-яких обов'язків, що є похідними від визнання за ОСОБА_3 такого права, відсутні.

Посилання на запис в трудовій книжки від 16.05.1994 року з про звільнення з КСП імені Леніна та лист архівного відділу Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 07.02.2017 року №01-21/007, в якому зазначено про наявність в протоколі засідання правління КСП імені Леніна від 16.05.1994 року №5 інформації щодо розгляду зави ОСОБА_3 про виключення із членів КСП імені Леніна не заслуговує на увагу через відсутність доказів часу набуття позивачем членства в КСП імені Леніна та внесення до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Крім того, задовольнивши позовні вимоги про визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну частку пай з виділенням паю в натурі за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що в силу приписів ч.4 ст.122 Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення, крім випадків визначених ч.8 цієї статті, передають у власність або користування для всіх потреб, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, поряд з цим, відповідачем у справі визначено Якимівську районну державну адміністрацію, яка не є розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2018 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Якимівської районної державної адміністрації, третя особа: відділ в Якимівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про визнання права на земельну ділянку (пай) - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: