Справа № 683/2192/17
06 червня 2018 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого - судді Завадської О.П.
при секретарі Васічевій О.В.
її представника - адвоката ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщення,
В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просила визнатиОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 23 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Вакарєвою О.В. за р.№ 2712, належить квартира АДРЕСА_1. В 2017 році вона дізналася, що в належній їй квартирі зареєстровані колишні власники - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказує, що після продажу квартири в 2002 році співвідповідачі в ній не проживають, участі у витратах по утриманню та ремонту квартири не приймають, їх місце проживання їй невідоме. Реєстрація співвідповідачів у належній їй квартирі перешкоджає належним чином користуватися та розпоряджатися нею, зокрема, оформити субсидію.
Ухвалою суду від 12 березня 2018 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучено відділ з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради.
В подальшому за заявою сторони позивачки ухвалою суду від 23 квітня 2018 року було залишено без розгляду позовні вимоги до відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги щодо визнання співвідповідачів втратившими право на користування житловим приміщенням та просили їх задовольнити.
Співвідповідачі, які у встановленому порядку повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду невідомі.
Протокольною ухвалою від 06 червня 2018 року суд постановив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Заслухавши пояснення позивачки, її представника - адвоката ОСОБА_2, покази свідка та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23 серпня 2002 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Вакарєвою О.В. за р.№ 2712, набула у власність квартиру АДРЕСА_2.
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, складеного 10 серпня 2017 року депутатом міської ради ОСОБА_8, співвідповідачі у вказаній квартирі не проживають.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила, що співвідповідачі тривалий час не проживають в належній позивачці квартирі АДРЕСА_1.
Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у ньому.
Оскільки між позивачкою та співвідповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останні не проживають та не користуються заявленою квартирою тривалий час, суд вважає, що співвідповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 Хмельницької області.
При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 141 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263-265, 280-284, 355 ЦПК України, на підставі 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути зі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 640 грн. судового збору з кожної.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою співвідповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя _____________