КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/3321/18 Головуючий у суді першої інстанції: Пархоменко О.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2675/2018 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

Ухвалою Київського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Волошиної В.М., суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М. від 22 жовтня 2018 року матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору прийнято до провадження Київського апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору.

Одночасно позивачем ОСОБА_5 подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на трикімнатну квартиру загальною площею 104,8 кв.м., житловою площею 51,7 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, яка на даний час належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 23 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 419, заборонивши ОСОБА_3 продавати, дарувати та проводити будь-які інші дії по відчуженню даної квартири. Заборонено ОСОБА_3 та будь-яким третім особам проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здававати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки), купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування квартирою АДРЕСА_1.

В інший частині заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції відповідач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції, проігнорував ту обставину, що в порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_4 від 10.05.2018 не містить жодних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, що є підставою для повернення заяви. Також суд, розглядаючи заяву по суті, у порушення норми статті 153 ЦПК України, не вирішив питання зустрічного забезпечення. Крім того, у відсутність належних обгрунтувань та доказів з боку позивача, суд забезпечуючи позов, не дотримався вимог ч. 7 ст. 153 ЦПК України щодо мотивування судового рішення. Звернула увагу на те, що цивільний процесуальний закон передбачає дотримання балансу між правами та інтересами сторін спору, тоді як заходами забезпечення позову, вжитими судом першої інстанції вона позбавлена всіх правомочностей власника: володіти, користуватися, та розпоряджатися належним їй нерухомим майном.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача ОСОБА_8 - заперечував проти доводів апеляційної скарги. Відповідач ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що накладення арешту на квартиру із забороною відповідачу ОСОБА_9 продавати, дарувати та проводити будь-які інші дії по відчуженню квартири, а також заборонено ОСОБА_3 та будь-яким третім особам проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здававати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки), купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування квартирою є співмірним заходом забезпечення позову ОСОБА_4. Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, за захистом якого позивач звернувся до суду.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 151 ЦПК України. У заяві, зокрема, повинна міститися пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення.

Зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Пропозиція щодо зустрічного забезпечення - це висловлення заявником думки щодо забезпечувальних заходів.

Із направлених до суду апеляційної інстанції матеріалів справи вбачається, що за захистом порушених прав звернулась ОСОБА_4 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3.

Матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо якої вона просить ухвалити рішення зводиться до визнання недійсним договору купівлі-продажу картири від 23 квітня 2018 року, що розташована за адресою АДРЕСА_1, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, та застосувати наслідки недійсності правочину.

З метою забезпечення позову просила застосувати декілька видів забезпечення позову, як накладенням арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу, так і забороною вчиняти певні дії щодо нерухомого майна.

Колегією суддів встановлено, що пропозиції щодо зустрічного забезпечення подана заява ОСОБА_4 не містить. Судом першої інстанції питання застосування зустрічного забезпечення не вирішувалось.

Зустрічне забезпечення регламентовано нормою статті 154 ЦПК України.

Так, частиною 1 статті 154 ЦПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову - частина 2 цієї норми. Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові - частина 3 статті 154 ЦПК України.

Як передбачено положеннями статті 153 ЦПК України питання зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову.

Для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням суд може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів - частина 3 статті 153 ЦПК України. А у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін - частина 4 статті 153 ЦПК України.

Аналізуючи зміст вказаних норм слід дійти висновку про те, що за загальним правилом, реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов'язком, за винятком випадків передбачених у частині 3 статті 154 ЦПК України. При цьому питання зустрічного забезпечення вирішується судом при розгляді заяви про забезпечення позову та результати оцінки щодо прийняття чи відмови у прийнятті зустрічного забезпечення судом відображаються в ухвалі про забезпечення позову. З'ясування такого питання можливе на стадії розгляду заяви про забезпечення позову з викликом особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, а у виняткових випадках - у судовому засіданні з викликом сторін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував положень статей 153, 154 ЦПК України, та забезпечуючи позов ОСОБА_4, залишив без вирішення питання зустрічного забезпечення.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про забезпечення позову ОСОБА_4 без вирішення питання зустрічного забезпечення не ґрунтується на вимог цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: