ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/1190/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за заявою ОСОБА_2 про заміну стягувача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, наданим в іноземній валюті, зазначені інші учасники: ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява з додатками у виді письмових доказів.

З положень ч.1 ст.177 ЦПК України вбачається, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідних учасників.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Отже, вивчивши наявні матеріали, вважаю що вказану заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.177 (щодо вказаних додатків у виді письмових доказів, які не читаються у повному обсязі) та 175 ЦПК України, а саме: відсутнє обгрунтування щодо наявності або відсутності інших звернень (їх розгляду) з приводу відповідних замін стягувача в установленому законом порядку, в тому числі, відсутнє обгрунтування щодо наявності або відсутності інших заяв саме у Дарницькому районному суді м.Києва щодо вищевказаного предмету; відсутнє обгрунтування щодо стану (обсягу) реального виконання первісним боржником відповідних боргових зобов»язань; наданий заявником витяг з додатку до договору про відступлення права вимоги від 03 жовтня щодо вказаного кредитного договору не підписаний стороною ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та відсутнє обгрунтування цього, при цьому, інша сторона - ТОВ «Вердикт Капітал» не визначена учасником цієї справи, і обгрунтування цього також відсутнє, при цьому, відсутнє обгрунтування щодо підстав нерозповсюдження на вказані договори положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, вважаю, що заяву належить залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху заяву, з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 10 днів, з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Якщо у встановлений строк зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: