Провадження № 2-п/161/153/18
У Х В А Л А

04 жовтня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/13703/15-ц за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк», за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2016 року ухваленим у цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк», позовну заяву було задоволено повністю.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. Просить суд переглянути та скасувати заочне рішення від 25 січня 2016 року та призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, викладених в заяві.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином. Розгляд заяви проводиться у відсутності сторін, так як неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 287 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2016 року ухваленим у цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк», позовну заяву було задоволено повністю.

Судом при розгляді заяви встановлено, що справу було призначено до судового розгляду на 22.09.2015 року, 17.11.2015 року (а.с. 26,30). Відповідачу було направлено повідомлення про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с. 26, 30), що підтверджується повідомленнями, скерованими судом на адресу відповідача, однак, судові повістки були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» ( а.с. 28, 31).

16.12.2015 року до суду подано клопотання представника відповідача за довіреністю ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи(а.с. 34), у звязку з яким. Справу слуханням відкладено на 25 січня 2016 року, про що повідомлено сторони по справі (а.с. 39)

З метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, вимог ЦПК України щодо строків розгляду цивільних справ, суд зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи.

При цьому, судом не приймається до уваги твердження заявника про те, що він був позбавлений можливості зявитись в судове засідання. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про те, що в провадженні суду перебуває цивільна справа ПАТ «Дельта Банк», у звязку з чим, ним була укладена угода з ОСОБА_2, його представник звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи.

У відповідності до вимог ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, повідомлення про день і час розгляду справи відповідачем не отримувалися, а тому були повернуті на адресу суду без вручення, що свідчить про зловживання процесуальними правами стороною відповідача.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Слід зазначити, що заявник мав можливість ознайомитись з процесуальними документами, прийнятими за результатами судового засіданні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для загального доступу. А тому посилання про те, що він не отримував повідомлення по справі, не брав участь у розгляді справи, оскаржуване рішення по пошті не отримував, не є тією обставиною, що може слугувати скасуванню заочного рішення по даній справі.

Крім того, як вбачається із змісту заяви про перегляд заочного рішення та доданих до неї письмових матеріалів, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що заявник, якому було достовірно відомо про перебування в провадженні суду цивільної справи за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк», в судове засідання не зявився без поважних причин. Заявник не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у справі, оскільки йому було достовірно відомо про розгляд вказаної справи в суді. Однак небажання надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, давало суду право при ухваленні рішення при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідало вимогам ст. 224 ЦПК України (ЦПК України в редакції, станом на день розгляду цивільної справи та ухвалення рішення суду). Крім того, заявник до заяви про перегляд заочного рішення суду взагалі не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськраойнного суду Волинської області від 25 січня 2016 року по справі № 161/13703/15-ц залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Ковтуненко