Справа № 201/4336/18
Провадження № 2/201/1740/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 липня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, у якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до закінчення навчання або до досягнення сином 23 років.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу у період з грудня 1998 року по листопад 1999 року. 18 квітня 2000 року у них народився син ОСОБА_3 Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2001 року ОСОБА_2 було визнано батьком ОСОБА_3 На даний час ОСОБА_3 продовжує навчання у ДВНЗ «Національний гірничий університет» на денній формі навчання. Відповідач працює та має дохід, а отже має змогу утримувати свого сина.

Позивач у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, у якій просила цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Матеріалами справи знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з грудня 1998 року по листопада 1999 року. 18 квітня 2000 року у сторін народився син ОСОБА_3 (а.с.13)

Згідно із довідкою від 22 січня 2018 року № 14/02-1841 ОСОБА_3, навчається на 1 курсі геолого-розвідувального факультету ДВНЗ «Національний гірничий університет», денна форма навчання (а.с.14).

Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість позовної заяви ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, враховуючи фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись принципом справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі, у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення сином двадцяти трьох років, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 24 квітня 2018 року.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 28, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 247, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 180-185, 191, 198-201 Сімейного Кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно починаючи стягнення з 24 квітня 2018 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.С. Федоріщев