20.02.2018 Справа №313/1653/17
Провадження 2/313/155/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді - Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на малолітню дитину,

ВCТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частини з усіх прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання до суду даної позовної заяви до її повноліття.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач визнав, що він є батьком дитини, але готовий платити аліменти у розмірі не 1/2, а 1/4.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

01.06.2016 р. позивачка народила доньку ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 309232, видане виконавчим комітетом Менчикурівської сільської ради Веселівького району Запорізької області від 07.06.2016 р.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 13.09.2017 р. у цивільній справі № 313/1374/16-ц суд визнав відповідача батьком дитини (а.с.7-8).

Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини, є пенсіонером, але працює у фермерському господарстві «Руслан» у с. Менчикури Веселівського району Запорізької області на посаді завідуючого майстернею. Його нарахований дохід з жовтня 2017 року по січень 2018 року склав 12 445,00 грн.

Донька проживє з позивачкою та знаходиться виключно на її повному утриманні. Ніякої матеріальної допомоги на доньку відповідач позивачці не надає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачем в судовому засіданні не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачем, а саме 1/2 частини доходу відповідача.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім'ї (аліменти).

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 Закону «Про виконавче провадження», а також у статях 194 - 197, 274 СК України.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 01.01.2018 р. 1 492,00 грн.

Ч. 1 ст. 183 СК України передбачено частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З урахуванням наведеного, визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, рівний обов'язок обох батьків брати участь в утриманні дитини, визначений законом розмір аліментів, що можуть утримуватись з платника відповідно до норм СК України, тому суд вважає за можливе стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1/4 частки.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду - з 11.12.2017 р.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь держави.

На підставі ст. 180-183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2017 р. і до досягнення нею повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Відповідно до вимог статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4