Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/5/16-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 19 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №289/5/16-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року, постановлену під головуванням судді Свінцицького Л.В. в м. Радомишль,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір ZRZOAE00003978 від 19 червня 2007 року, укладений між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про розгляд справи по суті. Апеляційну скаргу мотивував тим, що встановлені судом першої інстанції обставини не відповідають фактичним обставинам справи. У цивільних справах №289/402/15 та №289/5/16 позивач просив суд визнати недійсним кредитний договір, але підстави позовів були абсолютно різні. У справі №289/402/15 мав місце спір про наявність/відсутність повноважень представника банку ОСОБА_2 на підписання оспорюваного кредитного договором, тоді як у справі №289/5/16 підстави позову зовсім інші: дотримання банком вимог Закону України «Про захист прав споживачі» перед укладанням кредитного договору.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору ZRZOAE00003978 від 19 червня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року провадження у справі закрито.

Закриваючи на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (чинної на час постановлення оскаржуваної ухвали) провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що 10.03.2015 ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору ZRZOAE00003978 від 19 червня 2007 року недійсним. У позовній заяві ОСОБА_1 також стверджував, що свої кредитні зобов'язання він перед банком виконав в повному обсязі. Рішенням суду від 03.06.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 08.07.2015, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Рішення суду є чинним і набрало законної сили.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (чинної на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України передбачено закриття провадження у справі виключно у випадку тотожності усіх чинників позову: складу сторін, предмета та підстав спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1133цс15.

Судом встановлено, що 10 березня 2015 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору ZRZOAE00003978 від 19 червня 2007 року (справа №289/402/15). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.06.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 08.07.2015, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Звертаючись до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним по цивільній справі №289/402/15, ОСОБА_1 як на підставу позову посилався на те, що оспорюваний договір підписала особа, яка не мала повноважень на вчинення таких дій від імені юридичної особи, оскільки відповідне доручення у неї було відсутнє.

На відміну від попередньої справи, у даній справі (№289/5/16), ОСОБА_1 як на підставу позову посилався на порушення банком при укладанні оспорюваного договору вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував, що підстави звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання договору недійсним по справі № 289/402/15, за результатами розгляду якої Радомишльським районним судом Житомирської області 03.06.2015 ухвалено рішення, відмінні від підстав позову у даній справі №289/5/16.

З огляду на це закриття судом провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду підлягає скасуванню та направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 24 липня 2018 року.

Головуючий

Судді