Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/507/18

Провадження №2/377/231/18

11 жовтня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

УСТАНОВИВ:

30 липня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що у позивача та відповідача народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Між сторонами за рішенням Славутицького міського суду Київської області від 10 серпня 2010 року, яке набрало законної сили 21 серпня 2010 року шлюб розірвано. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який залишився проживати разом з позивачем. Так як домовленості по утриманню дитини між ними не досягнуто, позивач вимушена звернутися за вирішенням даного спору до суду.

У судове засідання позивач не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, на своїх позовних вимогах наполягала, в письмовій заяві зазначила, що у неї немає бажання на врегулювання питання з відповідачем у добровільному порядку, а також за участі судді, є бажання отримувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду.

Відповідач в судове засідання не з,явився, подав клопотання просив врегулювати спір за участі судді відповідно до вимог глави 4 ЦПК України. Ухвалою суду в задоволенні клопотання відмовлено і вирішено питання про розгляд справи без участі відповідача, із відзиву відповідача вбачається, що він позовні вимоги не визнає, вважає, що надає допомогу на утримання сина в добровільному порядку, про те, суду доказів на обгрунтування утримання сина в добровільному порядку, не надав. За таких обставин суд вирішив розглянути справу без сторін, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач, а матірю позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи(а.с.5).

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 22.10.2005 року було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 180,прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіку - ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.4 ).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 10 серпня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.6).

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обовязку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

За правилом ч.2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд бере до уваги рівність обовязку обох батьків по утриманню дитини, їх матеріальне становище, стан здоровя дитини, нормальний стан здоров'я відповідача, оскільки доказів іншого не надано, відсутність відомостей про неможливість відповідача за станом здоровя чи з інших обєктивних причин брати участь в належному утриманні дитини, відсутність у нього інших утриманців, оскільки відповідач не надав доказів того, що на його утриманні перебувають, інші особи, з врахуванням того, що відповідач не надав жодних доказів, про добровільне утриманні дитини, в той же час надання матеріальної достатньої допомоги на утримання неповнолітніх дітей, це обов,язок батьків, з урахуванням чого суд вважає, що аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача будуть достатніми для нормального утримання і забезпечення неповнолітнього сина, з урахуванням розрахунку наданого позивачем, довідки про заробітну плату відповідача, того що його середньомісячний дохід становить 10 тисяч гривень, суд вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця, є необхідним і забезпечать належну участь батька в утриманні дитини.

Виходячи із змісту ст. 201, ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258 -259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с .Ісаків Тлумацького району Івано-Франківської області, Україна, працюючого в Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичному центрі» Оболонського району м. Києва (вул. Маршала Тимошенка 14 м. Київ) на посаді завідуючого хірургічним відділенням, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 кім.4, РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 30 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, Україна, працюючого в Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичному центрі» Оболонського району м. Києва (вул. Маршала Тимошенка 14 м. Київ) на посаді завідуючого хірургічним відділенням, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, судовий збір на користь держави в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. О. Малишенко