Справа № 369/7829/18
Провадження №2/369/3024/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018 року м. Київ

суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частину квартири,

В С Т А Н О В И В:

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частину квартири.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128362127 від 20 червня 2018 року право власності на спірну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на спірну квартиру ні за ким не зареєстровано.

Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 28 грудня 2000 року державним нотаріусом Першої Київської обласної нотаріальної контори Сподіним І.Л., за реєстровим № 4-3830, власником вищевказаної квартири є ОСОБА_2.

У заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 вказала про те, що забезпечення позову буде співмірними із заявленими позивачем вимогами, не порушуватиме прав інших осіб та буде гарантувати у майбутньому забезпечення прав позивача на спірну частку у квартирі у разі задоволення її позову. Також заявник зазначила, що у суду відсутні підстави застосовувати зустрічне забезпечення, передбачене ст. 154 ЦПК України, оскільки з огляду на предмет даного спору та обраний позивачем спосіб забезпечення даного позову відсутні підстави вважати, що відповідачу таким забезпеченням будуть спричинені збитки. У разі відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 спірна квартира залишиться у власності відповідача ОСОБА_2, який на даний час проживає користується спірною квартирою.

Враховуючи викладене, представник позивача ОСОБА_1 просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Суддя, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до положень п. п. 1, 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивачем, а саме накладення арешту на спірну квартиру АДРЕСА_1 є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також, що вказана квартира є предметом спору, суддя приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук