Справа № 559/1138/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря Протас Ю.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Дубно в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обгрунтування позову посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03 червня 2003 року.

Згідно довідки КП «ЦЖЕО «Житловик» №2674 від 01.06.2018 вказано, що АДРЕСА_1 зареєстровані: - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно актів про не проживання від 17.11.2016, 30.01.2017, 01.06.2018, виданих КП ЦЖЕО «Житловик» вказано, що громадянин ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2013 року.

Відповідно до ст.48 Конституції України - кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно довимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Наявність реєстрації відповідача в будинку позбавляє позивача можливості повноцінно розпоряджатися належним їй об'єктом нерухомого майна.. Відповідач добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає, його реєстрація у належному їй житловому будинку носить лише формальний характер.

Відповідачем відзив на позов не подано.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03 червня 2003 року(а.с.5).

Згідно актів про непроживання від 17.11.2016, 30.01.2017, 01.06.2018, виданих КП ЦЖЕО «Житловик» вбачається, що ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2013 року (а.с.9-11).

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність реєстрації відповідача в даному житловому будинку впливає на права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є обгрунтованою та підлягає до задоволення, оскільки відповідач без поважної причини не проживає за місцем реєстрації понад шість місяців, а тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 704,80 грн. сплаченого судового збору

Керуючись ст.ст. 71, 72, 107, 150, 163 ЖК України, ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. 1-18, 141, 259, 264, 265, 268, 354, 355ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) - 704 гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: