н/п 2/490/2887/2018 Справа № 487/2855/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

23 липня 2018 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А, розглянувши матеріали позовної заяви Мостагхім Соруш до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування шкоди у розмірі 9500 грн. за надання неякісних адвокатських послуг. В обґрунтування вимог посилається на те, що 05.11.2016 року між сторонами був укладений договір про надання правової допомоги №1105/16-1 із укладанням в подальшому додаткового договору стосовно повернення коштів з депозитного рахунку, відкритого в АТ "Артем_банк" на суму 359 800,00 грн. Позивач сплатив відповідачу 8650,00 грн., із них 4040,00 грн. відповідач повинен був сплатити у якості судового збору, проте відповідач не сплатив, а зазначив їх у звіті про виконанні роботи як оплату послуг адвоката. При цьому адвокат повине був представляти його інереси при розгляді справи в Центральному районному суді м.миколаєва по справі за його позовом про повернення депозитних коштів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2018 року позовну заяву передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.

20 липня 2018 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Під головуванням судді Гуденко О.А. 29.05.2017 року постановлено рішення по цивільній справф, яким у задоволенні позову Mostaghim Soroosh до Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" про визнання недійсною умови договору банківського вкладу, розірвання договору та повернення грошових коштів - відмовлено. При розгляді даної справи інтереси позивача представляв саме адвокат ОСОБА_1 і позовні вимоги в даній справі заявлені саме внаслідок неякісного, на думку позивача, надання відповідачем послуг, що призвело до відмови судом у задоволенні позову.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі ОСОБА_2 (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Згідно з об'єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з'ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі ОСОБА_2, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_3 ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справ і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або обєктивності судді

Виходячи з цих принципів, суддя зобовязаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.

Враховуючи вищевикладене з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, а також висловлення суддею думки стосовно роботи адвоката в рішенні суду від 29.05.2017 року, головуючий суддя вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі № 487/2855/18.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи №487/2855/18 за позовом Мостагхім Соруш до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гуденко