АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1509/18 Справа № 191/5324/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гречко Ю. В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,78 га, розташованої на території КСП «Росія» Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Разом з матір'ю на час її смерті вона не проживала. З заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я після смерті матері. Після витребування судом матеріалів спадкової справи дізналась про те, що ОСОБА_3 прийняв у спадок вищезазначену земельну ділянку.

Позивач зазначає, що з 01 липня 2010 року є інвалідом третьої групи, у зв'язку із чим має обов'язкову частку у спадщині після смерті матері. Наявність тяжкої хвороби, шоковий стан після смерті матері, що також спровокувало погіршення стану її здоров'я, та численні затрати на лікування, унеможливили своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, позивач просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.138-139).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі, поданій 23 листопада 2017 року, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявність тяжкої хвороби та встановлена в 2005 році III група інвалідності, з кожним роком дедалі більше погіршення здоров'я та матеріальні витрати, що унеможливило своєчасне звернення до відповідних органів для оформлення спадщини, що по суті є поважними причинами, які суд першої інстанції не врахував при розгляді справи.

06 лютого 2018 року до апеляційного суду Дніпропетровської області надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ОСОБА_2

Відзив мотивовано тим, що викладені в апеляційній скарзі підстави для скасування рішення суду необґрунтовані, безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не наводить жодної правової аргументації неправомірності рішення суду першої інстанції, жодної норми матеріального та процесуального права, що порушені судом при ухваленні відповідного рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є матір'ю позивача у справі ОСОБА_2 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с.39).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК №028653, позивач є інвалідом третьої групи безстроково.

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, матері позивача належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,78 га, розташованої на території КСП «Росія» Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

07 березня 2007 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким вказану земельну ділянку заповіла ОСОБА_3 (а.с.43).

Згідно письмової заяви відповідача, отриманої нотаріусом 10 липня 2008 року, ОСОБА_3 своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, у зв'язку з чим вважається таким, що прийняв спадщину.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщинине проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусуабо в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За загальними положеннями ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з копії спадкової справи № 376/08, яка міститься в матеріалах справи на арк. 37-52 та встановлено судом, позивач у встановлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки не претендувала на вищевказану земельну ділянку, разом з матір»ю на час її смерті не проживала.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, в редакції чинній на момент ухвалення рішення, кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, в редакції чинній на момент ухвалення рішення,обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Досліджуючи поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції належним чином перевірив доводи позивача, якими він обґрунтовував вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у нього об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для прийняття спадщини після смерті матері, які позбавляли його звернутися з заявою про прийняття спадщини.

Сама по собі наявність хвороби та встановлена група інвалідності не свідчить про наявність об'єктивних, непереборних, істотних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Жодного доказу про те, що позивач після відкриття спадщини і до моменту звернення до суду з відповідним позовом, не могла пересуватися або проходила тривале лікування у стаціонарі, до суду надано не було.

Не є поважною причиною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини конфліктна ситуація в родині та наявність іншого нерухомого майна у відповідача.

Таким чином, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров