УХВАЛА

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 750/1991/18

провадження № 61-43198ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року у справі за позовом Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах Чернігівської обласної ради, Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, комунального підприємства «Діловий Центр» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 27 квітня 2018 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Діловий Центр» заподіяну шкоду в розмірі середньомісячної заробітної плати у розмірі 11 214 грн 13 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга заступника прокурора Чернігівської області на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах Чернігівської обласної ради, Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, комунального підприємства «Діловий Центр» до ОСОБА_1 є відшкодування шкоди у розмірі 11 214 грн 13 коп., зв'язку з чим ціна позову у справі № 750/1991/18 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області посилається на наявність обставин, передбачених підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Разом з тим, перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку про відсутність будь-яких підстав вважати, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв'язку з чим відсутні підстави для перегляду постанови у касаційному порядку.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року у справі за позовом Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах Чернігівської обласної ради, Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, комунального підприємства «Діловий Центр» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Суддя М. Є. Червинська