Справа № 405/2328/18
Провадження №2/405/431/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький цивільну справу № 405/2328/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що він (позивач) є власником 1/2 частини домоволодіння з відповідною частиною господарсько-побутових будівель по вулиці Свердлова, 23 в м. Кропивницький на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння, посвідченого 05 жовтня 2001 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 3612. При цьому, відповідач ОСОБА_2, з якою він (позивач) проживав однією сімєю без реєстрацію шлюбу з березня, 2000 року по листопад, 2003 року, зареєстрована у вказаному вище домоволодінні з 23 липня 2002 року, однак з листопада 2003 року по теперішній час у домоволодінні не проживає.

З огляду на зазначене вище, та враховуючи, що факт реєстрації відповідача в належному йому (позивачу) домоволодінні порушує його (позивача) права як власника частини домоволодіння, які полягають у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною йому власністю, зокрема, він (позивач) не має можливості оформити субсидію та відчужити належну йому частину домоволодіння, з посиланням на ст. 405 ЦК України, 64 ЖК України просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування 1/2 частиною домоволодіння по вулиці Вознесенській (колишня назва вул. Свердлова), 23 в місті Кропивницькому.

Ухвалою суду від 16 травня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 (діє на підставі ордеру серії КР № 018612) в судове засідання подала заяву за вх. № 24224 від 28 вересня 2018 року про розгляд справи без її (представника позивача) участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання подала заяву, яка зареєстрована в суді за вх. № 24223 від 28 вересня 2018 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Враховуючи подані учасниками справи заяви, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 05 жовтня 2001 року, укладеного між ОСОБА_5, як Продавцем, та ОСОБА_1, як Покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 3612, ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_6 купив належну продавцю 1/2 частину домоволодіння під номером 23, розташовану по вулиці Свердлова, що у місті Кіровограді (п. 1 Договору).

Відповідно до реєстраційного посвідчення ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 24.10.2001 року посвідчено, що 1/2 частина домоволодіння, що розташоване в місті Кіровограді, вул. Свердлова, 23, зареєстровано за ОСОБА_1, на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2001 року № 3612, реєстрова книга № 10, за реєстровим № 2946.

Відповідно до довідки квартального комітету № 9 Подільського району м. Кропивницький № 121 від 09 квітня 2018 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, крім того, з 23.07.2002 року за даною адресою також зареєстрована ОСОБА_2, однак остання за вищевказаною адресою не проживає з 01.11.2003 року.

Факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в будинку № 23 по вул. Свердлова у м. Кропивницький (колишня назва вул. Кіровоград) підтверджується також даними будинкової книги громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Поряд з цим, факт не проживання ОСОБА_2 за адресою: м. Кропивницький, вул. Вознесенська, буд. 23, підтверджується актом від 09 квітня 2018 року, складеним позивачем ОСОБА_1, який проживає за адресою: вул. Свердлова (Вознесенська), буд. 23, м. Кропивницький, та сусідами: ОСОБА_7, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, який проживає за адресою: вул. Свердлова (Вознесенська), буд. 29, м. Кропивницький, підписи яких засвідчені головою квартального комітету № 9 Подільської районної у місті Кропивницькому ради ОСОБА_9

Аналізуючи встановлені обставини суд відзначає, що пред'являючи позов, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач ОСОБА_2, яка не є членом його сімї, не проживає в належній йому на праві приватної власності частині домоволодіння, в якому відповідач зареєстрована, а також на те, що її (відповідача) реєстрація в належному йому на праві приватної власності домоволодінні порушує його (позивача) права власності щодо володіння та розпорядження зазначеним майном.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст.47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64 ЖК України).

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач ОСОБА_1 як власник 1/2 частини домоволодіння № 23 по вул. Вознесенській (Свердлова) у м. Кропивницький, має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеною частиною домоволодіння.

Оскільки, під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 без поважних на те причин не проживала в домоволодінні № 23 по вул. Вознесенська (Свердлова), 23 у м. Кропивницький, з листопада, 2003 року, і даний факт не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи, приймаючи до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № 23 по вул. Вознесенська (Свердлова), 23 у м. Кропивницький, при цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, керуючись ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням 1/2 частиною домоволодіння № 23 по вулиці Вознесенській (колишня назва вул. Свердлова) у м. Кропивницькому.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_10