Справа № 194/1002/18
Номер провадження № 2/194/429/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.

при секретарі Коркіної Т.С.

єдиний унікальний номер справи №194/1002/18, номер провадження №2/194/429/18,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною постанову державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 березня 2018 року, зобовязавши Тернівську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на рахунок № НОМЕР_1, що належав її батькові - ОСОБА_2 в АТ «ОСОБА_3 Аваль».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є рідною дочкою ОСОБА_2 20 червня 2017 року батько помер. В листопаді 2014 року ОСОБА_2 перемістився з тимчасово окупованої території і був взятий на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1, відповідно встав на облік в Тернівському відділі з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Павлоградського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області, отримував пенсію. В лютому місяці 2016 року ОСОБА_2 повернувся за місцем свого постійного проживання, в місто Донецьк, де до дня своєї смерті, мешкав за адресою: м. Донецьк, вул. Тетяни Соломахи, буд. 8, виплата пенсії йому здійснювалася за місцем його перебування в м. Тернівка. За життя батько в АТ «ОСОБА_3 Аваль» у Тернівському відділенні відкрив 25 листопада 2014 року рахунок для зарахування пенсії та соціальної допомоги. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на кошти рахунку для зарахування пенсії та соціальної допомоги, рахунок був відкритий 25 листопада 2014 року в АТ «ОСОБА_3 Аваль», залишок коштів на якому станом на 03 березня 2018 року складає 10981 грн.29 коп. Так як позивач є дочкою померлого ОСОБА_2, то відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. 24 листопада 2017 року вона звернулася до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4 з заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_2 24 листопада 2017 року була заведена спадкова справа з одночасною реєстрацією її в Спадковому реєстрі. Постановою державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 20 березня 2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що спадкодавець ОСОБА_2 мешкав на території АТО, довідку про зареєстрованих на момент смерті ОСОБА_2 отримати не можливо. Вважає вказану постанову нотаріуса незаконною, оскільки якщо спадкодавець, був зареєстрований та проживав на непідконтрольній Україні території, місце відкриття спадщини не прив'язується до місця проживання спадкодавця (загальне правило статті 1221 ЦК України), а встановлюється місцем подання першої заяви або вимоги кредиторів. Крім того, вважає, що з часу відкриття спадщини минуло більше року, а відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже вважає, що вона є єдиною особою, яка прийняла спадщину. У звязку з чим постанову нотаріуса вважає позивач незаконною та вважає, що нотаріус зобовязаний видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на рахунок відкритий в Банку.

У відзиві на позовну заяву завідувач державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надтонка З.В. просить в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування своєї позиції у справі вказує на те, що письмова заява про прийняття спадщини за законом до майна померлого 20 червня 2017 року громадянина ОСОБА_2 його дочкою, ОСОБА_1 своєчасно подана до державної нотаріальної контори і Тернівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 24 листопада 2017 року було заведено спадкову справу за N 249/2017 рік з одночасною реєстрацією її в Спадковому реєстрі за N 61623125, згідно даних Витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі, виданого 24 листопада 2017 року Тернівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за номером 50019642. Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Вказаний документ громадянкою ОСОБА_1 до нотаріальної контори не було надано, а тому не можливо перевірити чи є спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, також на виконання п.8-1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на запит нотаріальної контори не надана інформація на спадкове нерухоме майно, яке розташоване в Донецьк, Ленінський район, Донецької області, вулиця Тетяни Соломахи будинок 8, у зв'язку з вищевикладеним та керуючись ст. 49 Закону України "Про нотаріат", нотаріальною конторою 20 березня 2018 року було винесено постанову про відмову вчинити нотаріальну дію.

У відповіді на відзив позивач не погодилась з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву та, зокрема, зазначила, що якщо спадкодавець, був зареєстрований та проживав на непідконтрольній Україні території, місце відкриття спадщини не прив'язується до місця проживання спадкодавця (загальне правило статті 1221 ЦК України), а встановлюється місцем подання першої заяви або вимоги кредиторів. У відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; у відповідності до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами. та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків», тобто довідку про місце реєстрації спадкодавця ОСОБА_2 в місті Донецьку по вулиці Тетяни Соломахи, буд. 8, яку вимагає надати нотаріус для встановлення місця відкриття спадщини, можуть надати посадові та службові особи на тимчасово окупованій території - міста Донецька, а відповідно їх діяльність є незаконною, а надані ними документи є недійсними, відповідно, вимога нотаріуса є незаконною і неправомірною.

Ухвалою Тернівського міського суду від 12 вересня 2018 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду в судовому засіданні закрито підготовче провадження, призначено цивільну справу до розгляду та витребувано з Тернівської державної нотаріальної контори оригінал спадкової справи до майна ОСОБА_2, померлого 20 червня 2017 року, який мешкав на день смерті за адресою: Донецька область, Ленінський район, м. Донецьк, вул. Тетяни Соломахи, буд. № 8, для огляду в судовому засіданні, та належним чином завірену копію для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник відповідача завідуюча Тернівської державної нотаріальної контори - ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечувала повністю.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження серії ЯГ № 833844 від 02 жовтня 1951 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-НО № 327118 від 22 серпня 1980 року, з якого видно, що позивач змінила своє прізвище з «Мільохіної» на «Асташко», у звязку із укладенням шлюбу з ОСОБА_5

У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 760100 від 25 жовтня 2017 року, виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батько позивача ОСОБА_2 помер 20 червня 2017 року, відповідний актовий запис про смерть № 373.

З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 249/2017 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема, на грошові кошти, які знаходяться на рахунку АТ «ОСОБА_3 Аваль».

З листа АТ «ОСОБА_3 Аваль» (вих. № 81-15-9/1938-БТ від 05 березня 2018 року вбачається, що на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкав за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Тетяни Соломахи, буд. №8 у Центральному Тернівському відділенні відкрито рахунок для зарахування пенсії та соціальної допомоги № НОМЕР_1, залишок коштів, станом на 03 березня 2018 року складає 10 981,29 грн. Заповідальні розпорядження по рахунку відсутні.

Позивач 24 листопада 2017 звернулась до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована по книзі обліку спадкових справ за №548 та на підставі вказаної заяви державним нотаріусом була заведена спадкова справа №249/2017.

20 березня 2018 року державним нотаріусом ОСОБА_4 винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_2, померлого 20 червня 2017 року у м. Донецьк.

Постанова нотаріуса мотивована тим, що у відповідності до п. 4 гл. 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. В пункті 1.13 ст. 1 глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зазначено, що місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Вказані документи громадянкою ОСОБА_1 не надано, на запити державної нотаріальної контори про надання інформації щодо спадкового майна, відповідної інформації також не надано.

Суд, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що оскаржувана постанова нотаріуса законна, а позовні вимоги є необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Як розяснив Верховний Суд України в постанові Пленуму від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року № 2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» та, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та Глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії та в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, м. Донецьк належить до переліку таких населених пунктів.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

В статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 правомірно та вчасно, з урахуванням приписів ст. 1270 ЦК України та ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» звернулась до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги в праві на спадкування після померлого батька, який помер 20 червня 2017 року у м. Донецьк Донецької області.

В «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зазначено, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

На виконання зазначених приписів, державний нотаріус витребував у позивача необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину. Так само, державним нотаріусом зроблені витяги з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо наявності спадкових справ, свідоцтв про право на спадщину та наявності заповітів та спадкових договорів; направлені запити до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб (м. Тернівка) з вимогою надати інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 та інформацію, хто на день смерті проживав з останнім; завідуючій Сьомої Донецької державної нотаріальної контори Донецького області, яка розташована в м. Селидове Донецької області щодо наявності заповітів від імені ОСОБА_2

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що від імені ОСОБА_2 14 жовтня 2004 року був вчинений заповіт за номером у спадковому реєстрі 8653457, заповіт чинний. Місцем посвідчення заповіту є Донецька область, м. Селидове, Сьома Донецька державна нотаріальна контора.

Інших запитуємих відомостей щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 та інформації, хто на день смерті проживав з останнім та щодо наявності заповіту від 14 жовтня 2004 року, матеріали спадкової справи не містять та позивачем на вимогу нотаріуса не надано.

В судовому засіданні позивач пояснила, що їй зовсім нічого не відомо про наявність заповіту, складеного батьком.

Крім того, в судовому засіданні зясовано, що після померлого батька залишилась ще спадщина у вигляді нерухомого майна: будинку № 8 по вулиці Соломахи в м. Донецьк Донецької області.

Також, позивач повідомила, що в неї є рідна сестра, яка також є спадкоємицею першої черги після смерті батька, проте, вона не претендує на спадщину.

За приписами статті 1267 ЦК України, які передбачають розмір частки у спадщині спадкоємців за законом, ч астки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Тобто, після смерті спадкодавця, його спадкоємцями є спадкоємці за заповітом та спадкоємці першої черги у разі не охоплення спадкової маси заповітом.

За таких обставин, постанова державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії законна, обґрунтована, так як відсутня можливість перевірити чи є спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, наявність інших спадкоємців та наявність чинного заповіту, дії державного нотаріуса відповідають приписам чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд відмовляє в позові, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за законом відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 жовтня 2018 року.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1, адреса: Дніпропетровська область, м. Тернівка, б-р. ОСОБА_6АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Відповідач: Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, адреса: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Курська, буд. 12, .

Суддя Ю.І. Соколова