АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1250/18Головуючий по 1 інстанції - Пироженко С.А.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря Наконечної М.М.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2018 року (постановлену під головуванням судді Пироженко С.А.) у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання угоди довічного утримання за нововиявленими обставинами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_3, апеляційний суд, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та розірвано угоду про довічне утримання, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який посвідчений першою державною конторою 22 березня 1996 року. Стягнуто з ОСОБА_3 державне мито в дохід держави в розмірі 0,85 грн.

02 травня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року в зв'язку з нововиявленими обставинами.

В обгрунтування доводів заяви вказала, що 05 березня 2018 року вона отримала відповідь від головного лікаря Черкаського обласного онкологічного диспансеру з випискою із медичної картки стаціонарного хворого про злоякісне новоутворення у ОСОБА_4

На думку ОСОБА_3 дане захворювання негативно вплинуло як на фізичний та і на психологічний стан ОСОБА_4 під час розгляду справи та прийнятті відповідного рішення 04 січня 1998 року.

Дані обставини не були предметом розгляду в суді, так як її покійний батько ОСОБА_4 свою хворобу від неї приховав та про неї вона дізналася тільки з відповіді головного лікаря.

За таких обставин вважає, що дане рішення було прийнято без врахування хворобливого стану заявника, а тому вважає дану обставину новоявленою, тому рішення підлягає до перегляду за даними обставинами.

Просила свою заяву задовольнити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання угоди довічного утримання закрити.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення від 04 січня 1998 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 в зв'язку з нововиявленими обставинами.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що доводи ОСОБА_3 про те, що її батько подаючи до суду позовну заяву мав хворобливий стан, який міг вплинути на його дії, нічим об'єктивно не підтверджено. Проаналізувавши всі судові рішення, які були ухвалені по справі, суд дійшов висновку, що останній усвідомлював всі свої дії під час судового розгляду у 1997-1998 роках, особисто підтримував позовні вимоги, тому підстав для задоволення заяви про перегляд рішення в зв'язку з нововиявленими обставинами судом не виявлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, ОСОБА_3 оскаржила її у встановленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 вказала, що суд безпідставно не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 на момент розгляду справи та ухвалення рішення суду від 04 січня 1998 року перебував у хворобливому та агресивному стані внаслідок хвороби, тому не міг керувати своїми діями, звертаючись до суду з позовом про розірвання угоди довічного утримання.

З отриманої 05 березня 2018 року відповіді головного лікаря Черкаського обласного онкологічного диспансеру з випискою із медичної картки стаціонарного хворого про злоякісне новоутворення у ОСОБА_4 вбачається неадекватний стан останнього у 1997-1998 роках, самостійно він не міг прийняти рішення про звернення до суду з позовом до ОСОБА_3, тому обставина нерозуміння ОСОБА_4 своїх дій є доведеною, однак суд на це уваги не звернув та постановив незаконну ухвалу, яка підлягає скасуванню та прийняттям нової постанови про скасування судового рішення від 04 січня 1998 року та закриттям провадження у справі.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, ОСОБА_3 посилається на наявність відповіді головного лікаря Черкаського обласного онкологічного диспансеру з випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 05 березня 2018 року про злоякісне новоутворення у ОСОБА_4, яке було виявлено у 1998 році, тому вважає, що дана обставина могла вплинути на його стан при подачі позовної заяви до суду та неадекватне розуміння ним своїх дій під час розгляду справи про розірвання угоди довічного утримання в 1997-1998 роках. Оскільки, такий факт не досліджувався судами при розгляді вищевказаної справи, тому вважає його нововиявленою обставиною, яка є підставою для скасування рішення районного суду від 04 січня 1998 року та закриття провадження у справі.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Судом першої інстанції було правильно встановлено ту обставину, що позовна заява ОСОБА_4 подана в липні 1997 року, рішення суду ухвалено в січні 1998 року. Позивач особисто приймав участь в судових засіданнях районного суду та підтримував доводи позовної заяви, просив її задовольнити та розірвати договір довічного утримання, що був укладений між ним та ОСОБА_3. Оцінивши в сукупності всі надані доводи сторін, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та задовольнив позов ОСОБА_4 Суди апеляційної та касаційної інстанцій переглядали правильність висновків районного суду і підстав для його скасування не знайшли.

Крім того, оцінюючи вказану ОСОБА_3 нововиявлену обставину для перегляду судового рішення, постановляючи ухвалу, районний суд врахував, що ОСОБА_4 до лікувальної установи звернувся в лютому 1998 року, в березні 1998 року був прооперований та в квітні 1998 року виписаний з лікарні, тобто вже після закінчення розгляду справи та ухвалення рішення по ній.

З відповіді головного лікаря Черкаського обласного онкологічного диспансеру та виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 не вбачається, що йому був поставлений діагноз, який би підтверджував факт не усвідомлення своїх дій під час розгляду справи про розірвання угоди довічного утримання.

Також, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшли клопотання про дослідження ряду доказів та наданих нею для огляду матеріалів, щоб підтвердити доводи своєї заяви та апеляційної скарги.

Однак, оглянувши такі матеріали, суд апеляційної інстанції прийшов висновку, що вони не спростовують висновки районного суду про необґрунтованість заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки являють собою лише докази, що були предметом перегляду судів різних інстанцій під час розгляду справи і не стосуються обґрунтування вказаної нею нововиявленої обставини.

Таким чином, встановлення факту хвороби після завершення розгляду справи не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 423 ЦПК України.

При цьому, суд правильно виходив із того, що обставини, на які заявник посилається у заяві, не можуть розцінюватися як нововиявлені обставини, оскільки не є встановленими обставинами, які існували на час розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи зазначених обставин не існувало. Інших обставин, які відповідно до положень ст. 423 ЦПК України є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, заявником не доведено.

Тому, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що відсутні підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам Закону а також усталеній практиці Європейського суду з прав людини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду.

Тому, виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи ОСОБА_3 встановленим фактам і доказам, дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви. Ухвала суду першої інстанції винесена з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Черкаської області, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 1998 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання угоди довічного утримання за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий -

Судді -

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2018 року.