Провадження № 2-о/127/642/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2018 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: Міністерства соціальної політики України та Російської Федерації про встановлення факту поранення при виконанні обов»язку військової служби 08.08.2014 р. в районі міста Міусинськ Луганської області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,-
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: Міністерства соціальної політики України та Російської Федерації про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту поранення при виконанні обовязку військової служби 08.08.2014 р. в районі міста Міусинськ Луганської області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Вивчивши заяву та додані до неї документи встановлено, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити з наступних підстав.
Обґрунтовуючи необхідність встановлення факту поранення при виконанні обовязку військової служби 08.08.2014 р. в районі міста Міусинськ Луганської області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України посилався на те, що від встановлення цього факту залежить виникнення його права для набуття статусу жертви міжнародного збройного конфлікту.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Способи захисту порушеного права передбачені статтею 16 ЦК України. Незважаючи на те, що перелік способів захисту порушеного права не є вичерпним, обраний позивачем спосіб має бути таким, який у разі задоволення позову вирішить спір по суті та відновить права заявника, які були порушені. Встановлення певних фактів при розгляді справи у позовному провадженні не може розглядатися як кінцева мета вирішення спору між сторонами.
Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(змінами та доповненнями) не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, оскільки законодавством визначений позасудовий порядок установлення факту поранення, то ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. А у разі відмови компетентного органу в установленні такого факту, заінтересованою особою до суду може бути оскаржена відмова суду в передбаченому законом порядку.
Наведена вище справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому що відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів одержання поранень і контузій при виконанні обов»язків військової служби.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 186, 293, 315 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: Міністерства соціальної політики України та Російської Федерації про встановлення факту поранення при виконанні обов»язку військової служби 08.08.2014 р. в районі міста Міусинськ Луганської області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
СУДДЯ: