10.10.2018 Справа № 337/2151/18
Провадження № 2/337/1271/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат,

в с т а н о в и в :

24.05.2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.02.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 30.04.2018 року має заборгованість у сумі 34641 грн. 41 коп., яка складається з наступного: 4749 грн. 21 коп. заборгованість за тілом кредиту; 27766 грн. 42 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1625 грн.78 коп. штраф (процентна складова), тому просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою суду від 19.06.2018 року по справі відкрито провадження з визначенням розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін, крім того в ухвалі суду було зазначено що відповідачу необхідно у строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

У визначений ухвалою строк, відповідач ОСОБА_1 направив суду клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом сторін, та надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 05.02.2007 року він подав до банку заяву про оформлення на його імя кредитної карти «Універсальна» № 322472 з встановленим кредитним лімітом 500 грн. з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту 7 % за місяць. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості дата останнього платежу за кредитом 26.03.2014 року. Вважає, що договір не відповідає вимогам діючого законодавства, крім того просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, у позові відмовити за пропуском такого строку.

30.07.2017 року ухвалою судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя визначено про розгляд справи у спрощеному порядку з викликом сторін, копія ухвали направлена сторонам по справі.

08.08.2018 року позивачем суду направлено відповідь на відзив, з якого вбачається, що позивач вважає, що між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував своїх обовязків, тому має заборгованість по оплаті кредитних коштів. Останній платіж відповідачем було сплачено 26.03.2014 року, надав розрахунок заборгованості за кредитним договором та вважає, що строк для звернення до суду з даним позовом, відповідачем не пропущено ( а.с. 53-60).

У призначене судове засідання на 05.09.2018 року представник позивача не зявився.

У судове засідання 10.10.2018 року представник позивача не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.96).

Подана до суду позовна заява містить посилання позивача на те, що у разі неявки у судове засідання відповідача, банк не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі ( а.с. 94).

Представник відповідача ОСОБА_1- адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, просить у позові відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності на підставі пояснень, наданих у відзиву на позов.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» № Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 року.

У відповідності до ч. 2ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви.

Судом встановлено, що згідно укладеного договору № б/н від 05.02.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві.

У порушення умов договору, позивач вважає, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30.04.2018 року має заборгованість у сумі 34641 грн. 41 коп.

Згідно ст. 631 ч. 1 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 3.13 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той самий строк.

Позивачем була надана виписка по рахунку ОСОБА_1, за якою відповідач має заборгованість по кредитному договору станом на 30.04.2018 року у сумі 34641 грн. 41 коп., яка складається з наступного: 4749 грн. 21 коп. заборгованість за тілом кредиту; 27766 грн. 42 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1625 грн.78 коп. штраф (процентна складова).

Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1, 05.02.2007 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а відтак своїм підписом засвідчила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві, на підставі якої він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але матеріали справи не містять будь-якої інформації щодо строку дії картки, оскільки банком не було надано такі відомості.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором ( а.с.6), вбачається, що ОСОБА_1, починаючи з лютого 2007 року та по 28.03.2014 року періодично здійснював платежі, що свідчить про визнання відповідачем обовязків щодо сплати кредитних коштів.

Останній платіж за кредитом ОСОБА_1 здійснив 26.03.2014 року у розмірі 200 грн., на що у відзиві на позовну заяву вказує сам відповідач ( а.с.39-44).

Дану обставину підтверджує і представник позивача у відповіді на відзив ( а.с.53-60).

Позивачем надана суду виписка з карткового рахунку ОСОБА_1, згідно якої відповідачем здійснений останній платіж 26.03.2014 року у розмірі 200 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором, а тому про порушене своє право банк, як позивач, дізнався в наступному місяці при непогашенні чергового платежу ОСОБА_1, тобто не раніше 26.04.2014 року.

З позовом до суду ПАТ «Приватбанк» звернулося 24.05.2018 року (а.с. 3), клопотання про поновлення строку позовної давності не заявлено, доказів в обґрунтування поважності причин пропуску суду не надана.

Як вбачається з п. 35. Рішення ЄСПЛ Справа "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" суд повторює, що пункт 1 статті 6 ( 995_004 ) гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ( 980_086 ) (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс. 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22 жовтня 1996 року, Reports 1996-IV, с. 1502-3, пп. 51-52; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, серія A, N 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. The United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія A, N 93, сс. 24-25, п. 57).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Останній платіж на погашення боргу за вказаним договором відповідачем було здійснено 26.03.2014 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором у наступному місяці, тобто не раніше 26.04.2014 року ( аналогічна постанова апеляційного суду Запорізької області від 19.07.2018 року справа № 22ц/778/2310/18).

Проте ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 24.05.2018 року (а.с. 3), тобто за межами установленого законом строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14), від 4 листопада 2015 року (справа №6-1926цс15).

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову позивачу за спливом строку позовної давності, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині стягнення суми заборгованості у сумі 34641 грн. 41 коп. задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 257, 261, 267 ЦК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є. Гнатик