Справа № 559/2042/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 11.10.2016 Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 267. Від шлюбу в них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з нею, а відповідач окремо. Вона не працює, оскільки доглядає за дитиною, потребує матеріальної допомоги. Відповідач офіційно працевлаштований у ПП «СТ» в м. Ковель, має можливість надавати таку допомогу. Просить стягнути аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою 3-х річного віку.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що вони з відповідачем разом не проживають з 07.11.2017, донька живе з нею та перебуває на її утриманні. Щомісяця вона отримує 860 грн. соціальної допомоги на дитину. Відповідач кошти на її утримання не надає, хоча має таку можливість. Визнає, що її чоловік переслав для дитини 4 платежами кошти в травні, двічі в червні і в серпні на загальну суму 11000 грн. Вони домовлялись, що це гроші для дитини. Наприклад, батько погодився дитині купити велосипед, що в червні і зроблено. Чоловік гроші пересилав суто для дитини на банківську картку її батька, оскільки в неї власної немає. Просить позовні вимоги задовольнити, бо дитина надто маленька, вона не може працювати, а доглядає її, живе у батьківській хаті.

Представник позивача позов підтримує, просить задовольнити. Вони визнають, що батько пересилав кошти на утримання дитини. Але предметом даного позову є аліменти для матері дитини, яка не може працювати, бо доглядає за спільною дитиною сторін. Відповідач чоловік молодий, працездатний, тому може сплачувати аліменти. Щодо листка непрацездатності, то відповідач лікувався амбулаторно, що не позбавляє його можливості працювати.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Позивачка отримує 860 грн. соціальної допомоги призначеної при народженні дитини. Він постійно надавав матеріальну допомогу позивачці та дитині, за період з травня до жовтня 2018 року перерахував на банківську карточку батька позивачки 11000 грн. 26.10.2018 з роботи його розрахували, в зв`язку із скороченням посади. З 10.09.2018 до 30.09.2018 він перебував на лікарняному після оперативного втручання, поніс суттєві матеріальні витрати. У зв`язку з цим не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, тому просить в позові відмовити (а.с. 28-30).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, показав, що позов не підтверджений доказами. Кошти на утримання дружини відповідач надавав, він переслав їй 11000 грн. Судовим наказом з нього стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідач втратив роботу, хворів, переніс операцію, платити аліменти на утримання дружини не має змоги. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог через недоведеність.

За клопотанням представника відповідача допитано свідка ОСОБА_4, який показав, що він є батьком позивачки. Донька з дитиною проживає у нього з листопада 2017 року, а її чоловік - окремо. Відповідач до жінки з дитиною навідується дуже рідко. Зять передавав гроші для дитині, які пересилав через його банківську карточку. За ті гроші донька купували дитині одяг, велосипед.

Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.10.2016 Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 267 (а.с. 5). ОСОБА_3 народилась 12 жовтня 2017 року. Її батьками є сторони по справі (а.с. 6).

Згідно довідок №115 від 19.06.2017, № 368 від 19.10.2017, № 1450/02-28 від 24.09.2018, виданих виконкомом Мирогощанської сільської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за тією ж адресою, знаходиться на утриманні матері (а.с. 3, 4, 9). Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18).

Письмові докази і покази свідка підтверджують, що сторони проживають окремо, при цьому дитина, якій 13 місяців, - разом з матір'ю.

Згідно наказу № 51-К від 26.10.2018, ОСОБА_2 звільнений з ПП «СТ» у зв`язку із скороченням штату працівників. Про це ж свідчить запис у трудовій книжці відповідача (а.с. 31, 32). З 10.09.2018 до 30.09.2018 відповідач перебував на лікарняному амбулаторно, про що свідчить листок непрацездатності (а.с. 34), тобто тимчасово. Відповідач перевів на картку приватбанка ОСОБА_4 кошти: 12.05.2018 в розмірі 3000 грн., 11.06.2018 в розмірі 4000 грн., 29.06.2018 в розмірі 2000 грн., 01.08.2018 в розмірі 2000 грн. (а.с. 35-36). Суду доведено, що гроші відповідач переслав для дитини, а не для матері. Також відповідач є молодим працездатним чоловіком, який може надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини. При цьому позивач має право на таку допомогу до досягненню дитиною 3 років. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, лише з 25.09.2018 з відповідача стягуються аліменти на спільну дитину згідно судового наказу від 11.10.2018, інших утриманців не має.

Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/5 частини від доходу відповідача. Тому позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Як зазначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивачка надала розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу та квитанцію, відповідно до яких витрати на правничу допомогу склали 500 грн., які підлягають стягненню з відповідача (а.с., 7, 8).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись: ст.ст.180, 182, 184, 185 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 25 вересня 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 (п`ятсот) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць за період з 25.09.2018 до 25.10.2018 - допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6;

Відповідач: ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Повне судове рішення складено 19.11.2018.

Суддя: