Справа 556/478/18
Номер провадження 2/556/238/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Володимирецької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

В обгрунтуванян позовних вимог вказує, що їй належить на праві спільної часткової власності 556/10000 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: смт.Володимирець, вул.Дружби, 24, Рівненської області.

Інші 556/10000 частини спірного житлового будинку належить ОСОБА_6 та 8888/10000 частини - належить ОСОБА_4

Однак, як стало відомо позивачці з листа відділу у Володимирецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 05.03.2018 року №28-17-0.19-41/103-18, ОСОБА_5 ще у 2007-2008 роках оформив своє право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою, смт. Володимирець, вул.Дружби,24, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №246993 від 29.08.2008 року.

Отже, ОСОБА_4 неправомірно зареєстрував право власності на всю земельну ділянку під будинком, хоча не був одноосібним власником.

У зв'язку з вищевикладеним вважає рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 23.12.1996 року №41 «Про передачу безплатно в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель» та рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 07.08.2007року №368 «Про внесення змін до рішення селищної ради №41 від 23 грудня 1996 року «Про передачу безплатно в приватну власність земельних ділянок жителям смт. Володимирець», державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №246993, виданий 29.01.2008 року на підставі вищевказаних рішень на імя ОСОБА_4, незаконними та такими що підлягають скасуванню.

ОСОБА_1, представник позивачки у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги і надали пояснення в межах пред»явленого позову. Строк позовної давності не пропущений, оскільки про порушення свого права позивачка дізналася з листа відділу у Володимирецькому районі Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області від 05.03.2018 року.

Представник відповідача вважає рішення Володимирецької селищної ради №41 від 23.12.1996 р. та №368 від 7.08.2007 року законними, а позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, хоча строк позовної давності остання не пропустила. Просять ухвалити рішення по справі згідно чинного законодавства.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 надійшли пояснення в порядку ст. 181 ЦПК України. Рахує, що позов не підлягає до задоволення, оскільки на момент прийняття рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 23.12.1996 року №41 «Про передачу безплатно в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель», право власності на спірний житловий будинок не було зареєстроване за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Окрім того, закінчився строк звернення до суду з даним позовом, оскільки ОСОБА_1 було відомо про те, що земельна ділянка, яка знаходиться в смт. Володимирець по вул.. Дружби,24, Рівненської області перебуває у його власності на момент оформлення документів на частку будинковолодіння та при розгляді цивільної справи №22-669/06 у суді. Позивачка не наводить жодних аргументів, які б вказували на незаконність або протиправність дій Володимирецької селищної ради. Нормами ст.ст.140, 141 ЗК України визначений вичерпний перелік підстав припинення права власності та користування земельною ділянко. Просить у позові відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення. Вважає, що він законно оформив право власності на спірну земельну ділянку.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об»єктивно дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав:

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110250126 від 10.01.2018 року, рішення Апеляційного суду України від 29.06.2006 року у справі №22-669/06, ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 12.12.2007 року , витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19863973 від 12.08.2008 року, технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого 28.05.2008 року, позивачці ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності 556/10000 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: вул. Дружби,24, смт. Володимирець Рівненської області.

ОСОБА_6, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110250271 від 10.01.2018 року належить 556/10000 частини спірного житлового будинку.

ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 8888/10000 частини спірного житлового будинку.

З листа відділу у Володимирецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 05.03.2018 року №28-17-0.19-41/103-18 вбачається, що ОСОБА_4 ще у 2007-2008 роках оформив своє право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: вул. Дружби,24, смт. Володимирець, Рівненської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №246993, виданого 29.01.2008 року.

Як вбачається з копії витягу з рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 23.12.1996 року №41 «Про передачу безплатно в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель» спірна земельна ділянка була передана ОСОБА_4 безоплатно в приватну власність ще в 1996 році. Однак, як встановлено рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 29.06.2006 року співвласниками житлового будинку за спірною адресою (отримали в спадщину) на час винесення вказаного рішення селищної ради були - ОСОБА_8, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_7. Дана обставина не підлягає доказуванню, згідно ч.4 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ч.7 ст. 17 Земельного кодексу України 1992 року (в редакції чинній на час прийняття вказаного рішення) передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Оскільки ніякого вилучення не проводилося, відповідач не міг стати одноособовим власником земельної ділянки, на якій знаходився житловий будинок з господарськими будівлями, який на праві спільної часткової власності належав кільком особам.

Відповідно до ст.30 ЗК України 1992 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Отже, вказане рішення селищної ради прийняте з порушенням прав інших співвласників, і позивача в тому числі, а також з порушенням норм чинного на час його прийняття законодавства.

Крім того, згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Отже, після набуття права власності на частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями до позивачки перейшло право власності на частину земельної ділянки, на якій розташований даний будинок з надвірними спорудами без зміни її цільового призначення в тій частині, яка необхідна для обслуговування належної їй частини житлового будинку та господарських споруд.

Згідно ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Способом захисту права позивача, як співвласника, є визнання його права власності на спірну частину земельної ділянки, припинення дії, яка порушує право та визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що судам підвідомчі справи за заявами, зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів на право власності та право постійного користування земельними ділянками.

А тому, враховуючи вищевикладене, рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 23.12.1996 року №41 «Про передачу безплатно в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель», рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 07.08.2007 року №368 «Про внесення змін до рішення селищної ради №41 від 23 грудня 1996 року «Про передачу безплатно в приватну власність земельних ділянок жителям смт. Володимирець», державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №246993, виданий 29.01.2008 року на підставі вищевказаних рішень на імя ОСОБА_4 є незаконними та підлягають скасуванню.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч даній вимозі закону, відповідачем не доведено і не вказано обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти позову.

Виходячи з наведеного, суд рахує, що позов є підставним і обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Що стосується заяви третьої особи про застосування позовної давності, суд констатує слідуюче:

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі.

Сторонами у цивільному процесі, відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України, є позивач і відповідач.

Відповідно, позовна давність не застосовується за заявою третьої особи.

Крім того, як зазначила позивачка, про порушення свого права вона дізналася з листа відділу у Володимирецькому районі Головного Управління Держгеокадастру від 05.03.2018 року. А згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На підставі наведеного, керуючисьст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.3,4,378 ЦК України , ст.ст.17, 30 Земельного кодексу України 1992 року, ст.ст. 120, 152, 158 ЗК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд,-

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки смт. Володимирець, вул.. Дружби,24, Рівненської області, РНОКПП 5 до Володимирецької селищної ради (юридична адреса: смт. Володимирець, вул. Соборна,39, Рівненської області, код юридичної особи 04388113), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, житель ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, задовольнити.

Визнати недійсними та скасувати рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 23.12.1996 року №41 «Про передачу безплатно в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель» ОСОБА_4, рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 07.08.2007 року №368 «Про внесення змін до рішення селищної ради №41 від 23 грудня 1996 року «Про передачу в безплатну приватну власність земельних ділянок жителям смт. Володимирець», державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №246993 на імя ОСОБА_4 від 29.01.2008 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5 розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : ОСОБА_10