Справа № 378/85/18 Головуючий у І інстанції Гуртовенко Р. В.
Провадження № 22-ц/780/2315/18 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 22 25.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Журби С.О.,

за участю секретаря: Гуторки А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Селянського фермерського господарства «Левада» на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_2 та селянського фермерського господарства «Левада» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування рішення про реєстрацію права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач ТОВ «Інтарагроінвест» звернулось до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 04 липня 2012 р. між ТОВ «Інтерагроінвест» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2, кадастровий НОМЕР_1 строком на 5 років. Вказана земельна ділянка площею 3,594 розташована на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, використовується ТОВ «Інтерагроінвест» за цільовим призначенням. Договір оренди зареєстровано в управлінні Держкомзему у Ставищенському районі Київської області за №03309 від 03.12.2012 р.. Термін дії договору оренди земельної ділянки, з урахуванням дати реєстрації договору завершується 03.12.2017 року. 02.10.2017 р. до ТОВ «Інтерагроінвест» звернувся голова СФГ «Левада» Ткач Б. Г. щодо передачі земельних ділянок пайовиків, які уклали договори оренди земельних ділянок з СФГ «Левада», в тому числі і земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1, площею 3,594 га, що належить ОСОБА_2 та надав інформаційну довідку про реєстрацію договору оренди землі між ОСОБА_2 та СФГ «Левада», кадастровий номер НОМЕР_1, дата реєстрації договору 28.03.2016 р., номер запису в єдиному реєстрі речових прав, інше речове право №14138481.

ТОВ «Інтерагроінвест» відмовило у передачі даної земельної ділянки СФГ «Левада», оскільки вона перебуває в його законному користуванні» на підставі зареєстрованого договору оренди. ТОВ «Інтерагроінвест», маючи намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, 14.03.2017 року за вих. №158-з надіслало ОСОБА_2 додаткову угоду до договору НОМЕР_2 оренди земельної ділянки від 04.07.2012 р., з пропозицією поновлення договірних відносин на новий строк. Відповідно до листа від 03.11.2017 року на адресу позивача ОСОБА_2 прийняла пропозицію ТОВ «Інтерагроінвест» на поновлення договірних відносин та не передавати іншим орендарям належної їй земельної ділянки. 30.11.2017 року ТОВ «Інтерагроінвест» з ОСОБА_2 уклало додаткову угоду до договору оренди НОМЕР_2 від 04.07.2012 року. Проте, зареєструвати право оренди як орендаря, який має першочергове право на поновлення договору оренди НОМЕР_2 від 04.07.2012 року ТОВ «Інтерагроінвест» позбавлене можливості, оскільки в Державному реєстрі прав на нерухоме майно є запис про інше речове право №14138481, відповідно до якого право оренди зареєстроване на дану земельну ділянку за СФГ «Левада». Це порушує право ТОВ «Інтерагроінвест» на вільне та законне користування земельною ділянкою та першочергове право оренди. З моменту укладення договору оренди землі з ОСОБА_2 і по даний час ТОВ «Інтерагроінвест» вчасно виплачує оренду плату.

Позивач просив, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 3,594 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 14.03.2016 року між ОСОБА_2 та СФГ «Левада» , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - інше речове право за №14138481 від 28.03.2016 року та скасувати рішення про реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 3,594 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 14.03.2016 року між ОСОБА_2 та СФГ «Левада» , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - інше речове право за №14138481 від 28.03.2016 року та скасувати рішення про реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням СФГ «Левада» подало апеляційну скаргу, та просило рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що позивачем не доведено належними доказами порушення його прав або інтересів відповідачами, так позивачем не надано доказів того, що договорі оренди спірної земельної ділянки ТОВ «Інтерагроінвест» було зареєстровано в установленому порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 04 липня 2012 року між ТОВ «Інтерагроінвест» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2, кадастровий НОМЕР_1. За умовами якого, Орендодавець передав в строкове ( 5 років) платне користування земельну ділянку орендарю (а. с. 8-11).

Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований в установленому порядку, що підтверджується листами Відділу у Ставищенському районі міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області (а. с. 20-22, 66).

14 березня 2016 року між ОСОБА_2 та СФГ «Левада» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 та підписано наперед між сторонами акт приймання-передачі даної земельної ділянки (а. с. 56-61).

Право оренди даної земельної ділянки СФГ «Левада» зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 березня 2016 року за №14138481 на (а. с. 15, 62).

30 грудня 2016 року ОСОБА_2 повідомила ТОВ «Інтерагроінвест» про відсутність намірів надалі продовжувати договірні відносини після закінчення строку дії договору оренди, про що подала позивачу письмову заяву (а. с. 63-64). У листі-повідомленні ОСОБА_2 від 14 березня 2017 року позивач запропонував укласти додаткову угоду до договору оренди землі на нових, покращених умовах (а. с. 12-14).

СФГ «Левада» 02.10.2017 р. вих. №223 направлено звернення до позивача з проханням передати земельні ділянки пайовиків, в т. ч. ОСОБА_2, які уклали договори оренди землі з господарством після закінчення терміну дії договорів оренди цих ділянок з ТОВ «Інтерагроінвест» (а. с. 16-17).

03 листопада 2017 року від ОСОБА_2 до ТОВ «Інтерагроінвест» надійшла письмова заява з проханням продовжити договір оренди земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1 та не передавати її іншим орендарям (а. с. 18).

30 листопада 2017 року між ТОВ «Інтерагроінвест» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 04 липня 2012 року (а. с. 73).

В 2016 році ОСОБА_2 отримала від СФГ «Левада» грошові кошти в сумі 12000 грн. як матеріальну допомогу на оздоровлення та в 2017 році 10000 грн. як аванс в рахунок майбутньої орендної плати за оренду земельного паю за 2018 рік (а. с. 89-90).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що є підстави для визнання недійсним спірного договору земельної ділянки, який був укладений між відповідачами, оскільки цей договір укладено 14 березня 2016 року, до закінчення строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтерагроінвест».

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію оречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов : реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. В ч. 1 ст. 4 вказаного Закону зазначено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 17 вказаного Закону об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1 та 2 статті 27 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки укладений між позивачем та ОСОБА_2 від 04 липня 2012 року НОМЕР_2 було зареєстровано в Управлінні Держкомзему Ставищенського району Київської області, про що вчинено запис від 03.12.2012 року за №03309 терміном на п'ять років, що підтверджується листами Відділу у Ставищенському районі міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Докази про розірвання цього договору чи скасування його державної реєстрації відсутні. Даний факт відповідачами спростовано не було.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що укладення спірного договору оренди земельної ділянки не відповідало внутрішній волі однієї із його сторін, та договір укладено 14.03.2016 року, тобто до закінчення строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтерагроінвест», а позивач скористався своїм першочерговим правом на укладення договору оренди землі на новий строк та уклав з відповідачем додаткову угоду (а. с. 73).

Посилання апелянта на те, що договір оренди спірної земельної ділянки ТОВ «Інтерагроінвест» не було зареєстровано в установленому законом порядку безпідставні. На підтвердження таких посилань апелянтом до апеляційного суду Київської області надано витяг з держаного реєстру та листи міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському раойннах Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Проте, докази на підтвердження таких посилань апелянта були ним надані лише до апеляційної інстанції та до суду першої інстанції не надавалися. При цьому апелянтом не було належним чином обґрунтовано наявність обставин, які б перешкодили йому подати такі докази до суду першої інстанції, відтак й передбачених законом підстав для прийняття нових доказів на стадії апеляційного розгляду справи немає.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вказані доводи відповідача та надані до апеляційного суду докази на їх підтвердження не можуть бути прийняті судом і не можуть доводити незаконність оскаржуваного рішення суду. Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи відповідно до наявних у ній на час розгляду матеріалів та представлених сторонами доказів, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дане рішення є законним та обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства «Левада» залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: