Справа № 342/720/18
Провадження № 2/342/547/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення аліментів на утримання неповнолітнюї дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В позові покликається на те, що 12 лютого 2010 року виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис за № 2. В них 30 вересня 2014 року народилася дочка ОСОБА_3. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися взимку 2018 року. З цього часу відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. З березня 2018 р. дочка сторін Софійка відвідує ДНЗ (ясла-садок) №12 «Струмочок», щомісячна плата за який становить в середньому 300 грн. За останні чотири місяці дитина хворіла чотири рази, на лікування потрачено значну суму грошей. Всі фінансові витрати на дитину: розвиток, харчування, одяг, лікування, оздоровлення позивачка несе самостійно. А ОСОБА_2, не зважаючи на те, що інших утриманців чи аліментних зобовязань не має, самоусунувся від виконання свої батьківських обовязків відносно дочки. Відповідач фізично здоровий, працевлаштований на приватній фірмі в Чехії та отримує хороший заробіток, приблизний розмір якого становить 20000 (800 доларів США). ОСОБА_2 може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини без погіршення свого матеріального стану, однак добровільно цього не робить. Також в позові зазначила, що 03.07.2018 року вона звернулася в Городенківський районний суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Причиною цього є байдужість відповідача до сімї, ненадання коштів для сімейних потреб та утримання їхньої малолітньої дочки.

Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково, має можливість сплачувати аліменти щомісячно в сумі по 1500 грн. Позивачка в своїй заяві зазначила, що погоджується на запропонований відповідачем розмір аліментів на утримання дочки.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Копією свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 077582, виданого 12.02.2010 року виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб 12.02.2010 року у виконкомі Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2; після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з ОСОБА_4 на Роїк.

Із копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 271111, виданого 27 жовтня 2014 р. виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис № 8 від 27.10.2014 р.

Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, але з початку 2018 року проживають окремо, дочка ОСОБА_5 проживає з позивачкою. Відповідач, який проживає окремо від сімї, коштів на утримання дитини не надає. Наведене підтверджує роздруківка переписки між сторонами в липні 2018р. засобами мобільного телефонного звязку.

Довідкою № 77 від 05.07.2018 р. та інформацією, виданими ДНЗ (ясла-садок) № 12 «Струмочок» м. Івано-Франківськ стверджено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, відвідує ДНЗ з 01.03.2018 року; батьківську плату сплачує мама ОСОБА_1, яка піклується про дитину, забезпечує необхідні засоби гігієни та побуту, відвідує батьківські збори; батько ОСОБА_2 ніколи не приходив до дитячого садка. Копії довідок лікаря від 18.03.2018 р., 03.05.2018 р., 18.06.2018 р., 05.07.2018 р. свідчать, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 після хвороби може відвідувати дитячий колектив.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня становить 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років з 1 липня 2018 р. не може бути менший, ніж 779,5 грн.

Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, позицію відповідача, викладену в письмовій заяві до суду, що він згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, а також позицію позивачки, викладену в заяві від 20.09.2018 р., суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500 грн. щомісячно.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 10.07.2018 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню.

Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів задовольняються частково, при подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, не надала суду підтвердження витрат на правничу допомогу, тому, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 19, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одній тисячі пятсот) грн. щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 10.07.2018 р. і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.)

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце фактичного проживання позивачки ОСОБА_1 - вул. Карпатська, 14/113, м. Івано-Франківськ, місце реєстрації: вул. І.Франка, 6, с. Кунисівці, Городенківський район, Івано-Франківська область; ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - вул. Шевченка, 15, с. Кунисівці, Городенківський район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Повне судове рішення складене 08.10.2018 р.

Суддя: Ничик Г. І.