справа № 361/2693/18
провадження № 2/361/2041/18
09 листопада 2018 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,
В обґрунтування позову зазначала, що з 30 жовтня 1999 року вона та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 06 березня 2008 року шлюб між сторонами розірвано, після чого їхня дочка залишилася проживати з матірю.
18 квітня 2008 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на її користь з 12 березня 2008 року аліментів на їхню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного до досягнення дочкою повноліття. Визначений цим рішенням суду розмір аліментів на дитину підлягає збільшенню, оскільки підвищилися ціни на продукти харчування, одяг і ліки, суми аліментів, які відповідач не сплачує, не вистачає для належного забезпечення розвитку та життєдіяльності дитини.
Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_4 повторно у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що з 30 жовтня 1999 року позивач ОСОБА_3 і відповідач ОСОБА_4 перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2008 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає на даний час із матірю, позивачем ОСОБА_3
18 квітня 2008 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2008 року і до досягнення нею повноліття.
Заявляючи вимоги про збільшення розміру аліментів на дочку ОСОБА_5 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, ОСОБА_3 посилалася на підвищення цін на продукти харчування, одяг і ліки.
Відповідно до положень ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи в сукупності зазначені вимоги матеріального та процесуального закону, суд вважає, що визначений за рішенням суду розмір аліментів на дитину може бути збільшений за позовом одержувача аліментів у разі покращення матеріального стану платника аліментів, що має бути доведено в суді належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
За змістом ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 80, ч. 6 ст. 81 ЦПК України н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Пленум Верховного Суду України у п. п. 17, 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Доказів того, що з часу ухвалення судом вказаного рішення про стягнення на користь позивача аліментів на дочку сторін ОСОБА_5 покращилося матеріальне становище платника аліментів відповідача ОСОБА_4, що є однією з підстав збільшення визначеного рішенням суду від 18 квітня 2008 року розміру аліментів, позивачем належними і достовірними доказами в суді не доведено та судом не встановлено.
Не надано позивачем суду і жодних доказів на підтвердження того, що змінився стан здоровя та матеріальне становище дитини, що може бути підставою для збільшення розміру аліментів, зокрема, доказів збільшення витрат на продукти та одяг дочки.
У ч. 1 ст.185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
За змістом ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись та підтверджуватись в суді відповідними письмовими документами.
Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Дослідивши надані позивачем копії квитанцій, додаткової угоди про вартість освітньої послуги, ультразвукових досліджень, медичних довідок, суд вважає, що вони лише частково підтверджують факт понесених позивачем додаткових витрат на дитину в розумінні ст. 185 СК України, а саме в частині витрат на оплату навчання дочки у коледжі в розмірі 9550 грн.
Копії наданих позивачем ОСОБА_3 квитанцій на підтвердження понесених нею витрат на лікування дочки, у звязку із заподіянням шкоди її здоровю внаслідок ДТП, що сталася 11 серпня 2016 року, суд до уваги не приймає, вважає їх неналежними доказами у цій справі, оскільки дати, які містяться на копіях квитанцій, датованих 2017 роком, не можуть свідчити про те, що саме ці ліки були придбані для лікування дочки ОСОБА_5, будь-які рекомендації лікаря щодо лікування дитини даними препаратами відсутні.
Вимоги позивача про стягнення витрат, які вона понесла у звязку з придбанням техніки, яка, на її думку, є необхідною для навчання дочки, задоволенню не підлягають, оскільки доказів того, що вони повязані з навчання дитини, нічим не підтверджено.
Обовязок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі (ст. 141 СК України).
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстави для збільшення визначеного рішенням суду розміру аліментів на дитину відсутні, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи рівність матері та батька по утриманню дитини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина понесених нею та доведених у суді додаткових витрат матері на оплату навчання дочки в коледжі в розмірі 4775 грн.
Також із відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 223, 259, 263 265, 280, 284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят пять) грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.
Суддя Дутчак І. М.