П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 753/8265/17

Номер провадження № 22-ц/824/930/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь 153 288 грн. 61 коп. матеріальних збитків, а також 1 532 грн. 90 коп. судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 10 липня 2016 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті проспект Бажана - вул. Гмирі у місті Києві, перед початком руху та перестроюванням, не переконалася, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Рено», державний номер НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_3, чим порушила п. 10.1 2.3 «б» Правил дорожнього руху.

При цьому, позивачу безпосередньо внаслідок пошкодження автомобіля «Рено» було завдано матеріальний збиток на суму 153 289 грн. 61 коп. Крім того, позивач просить стягнути судові витрати у розмірі 1532 грн. 90 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року (а.с.64-66) позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 153 289 грн. 61 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 532 грн. 61 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2018 року (а.с.90-91) у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_2 08 серпня 2018 року надіслала апеляційну скаргу в загальному порядку, у якій просила скасувати заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що оскаржуване заочне рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що ухвалюючи рішення про розгляд справи в заочному порядку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у судове засідання не з'явилась з невідомих причин, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Разом з тим, відповідач не отримувала ні позовну заяву, ні жодного повідомлення про виклик до суду, у зв'язку з чим конверти повернулись за закінченням строку їх зберігання. Наведені обставини підтверджують той факт, що відповідач не знала про розгляд даної справи. Крім того, відповідач не проживає за місцем реєстрації, вказаної у позовній заяві, про що відомо позивачу.

Також, стягнута судом матеріальна шкода є значно завищеною та не підтвердженою документально. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що підтверджують розмір збитків, завданих позивачу в зазначених розмірах відповідно до вартості майна. Судова експертиза щодо визначення вартості майна та розміру завданих збитків не проводилась.

Суд першої інстанції у судовому рішенні не наводить доказів та розрахунків, що підтверджують саме визначений розмір матеріальних збитків. Тобто, судом взагалі не надано належної правової оцінки вказаним обставинам.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року поновлено ОСОБА_2 процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду на 20 вересня 2018 року о 10 год. 20 хв. 20 вересня 2018 року розгляд справи відкладено на 11 жовтня 2018 року 11 год. 30 хв.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року №452/2017 постановлено, зокрема, ліквідувати Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області. На виконання вимог Закону, Апеляційним судом міста Києва передано дану справу до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Вербовій І.М. Судді, які входять до складу колегії: ВербоваІ.М. - головуючий суддя, судді: Саліхов В.В., Шахова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року справу прийнято до розгляду та призначено в судове засідання з повідомленням сторін на 07 листопада 2018 року о 10 год. 00 хв. 07 листопада 2018 року розгляд справи відкладено на 28 листопада 2018 року 11 год. 40 хв.

У судовому засіданні скаржник (відповідач) ОСОБА_2 та її представник - адвокат ОСОБА_4, підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Позивач ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_5 заперечували проти доводів скаржника, просили суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення сторін та їх представників, які з'явились у судове засідання, з'ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів даної справи, 10 липня 2016 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті проспект Бажана - вул. Гмирі у м. Києві, перед початком руху та перестроюванням, не переконалася, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Рено», державний номер НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_3, чим порушила п. 10.1 2.3 «б» Правил дорожнього руху, тим самим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як вбачається зі Звіту №5159 про визначення вартості матеріального збитку від 14 серпня 2016 року, позивачу ОСОБА_3 внаслідок пошкодження автомобіля «Рено», державний номер НОМЕР_2 було завдано матеріальний збиток на суму 203 288 грн. 61 коп. (а.с. 10-11).

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року, водія ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 9).

ОСОБА_3 є власником автомобіля «Рено», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, останньою не надано належних та допустимих доказів в спростування позовних вимог, а тому такі вимоги позивача ґрунтується на законі.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявної вини відповідача та необхідності стягнення з останньої на користь позивача матеріальної шкоди, разом з тим, не може погодитись в повній мірі з визначеним судом розміром матеріальної шкоди, з огляду на таке.

Так, частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК Українирозмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий у свою чергу повинен подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому остання зобов'язана відшкодувати відповідачу матеріальну шкоду.

Щодо розміру матеріальної шкоди, слід виходити з наступного.

Як вбачається зі Звіту №5159 про визначення вартості матеріального збитку від 14 серпня 2016 року, позивачу ОСОБА_3 внаслідок пошкодження автомобіля «Рено», державний номер НОМЕР_2 було завдано матеріальний збиток на суму 203 288 грн. 61 коп. (а.с. 10-11).

Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» у жовтні 2016 року перерахувала на рахунок позивача в порядку відшкодування матеріальних збитків - 50 000 грн. (203 288 грн. 61 коп. - 50 000 грн. = 153 288 грн. 61 коп.)

Разом з тим, судом апеляційної інстанції задоволено клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи Звіту №5159/2 про визначення ринкової вартості автомобіля «Рено Меган», державний номерний знак НОМЕР_2 після ДТП, складеного 27 листопада 2018 року, з якого, зокрема, вбачається, що ринковою вартістю КТЗ, яка визначена за порівняльним та витратним підходами, станом на 14 серпня 2016 року складає 51 784 грн. 57 коп.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведене, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди (матеріального збитку), за виключенням суми в 51 784 грн. 57 коп., тобто слід стягнути 101 504 грн. 04 коп. (153 288 грн. 61 коп. - 51 784 грн. 57 коп.)

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнута судом матеріальна шкода є значно завищеною та не підтвердженою документально, належними доказами, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наведеним вище.

Інші доводи скаржника не впливають на законність висновків суду першої інстанції.

Згідно частин 1 та 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, разом з тим, судом невірно визначено сам розмір матеріального збитку, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення в частині розміру матеріального збитку.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року - змінити в частині розміру матеріальної шкоди.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду з суми 153 289 (сто п'ятдесят три тисячі двісті вісімдесят дев'ять) грн. 61 коп. до 101 504 (сто одна тисяча п'ятсот чотири) грн. 04 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова