Справа № 369/3940/15-ц
Провадження № 2/369/274/18
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

за участі секретарів Котляр А.М., Кузьменка П.О., Ярмак О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Конверського Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Центр надання адміністративних послуг Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, скасування рішення приватного нотаріуса,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання рішення № 2 незаконним та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про право власності № 8862226 та 8862020. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 1505001 /000-КФК/13 (щодо надання кредиту на загальну суму 470 000, 00 грн (чотириста сімдесят тисяч гривень) на споживчі цілі.

Задля забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, було укладено Договір іпотеки (далі - Договір іпотеки, копія додається), за яким Позичальник передає в тотеку домоволодіння та земельну ділянку.

09.04.2014 Відповідач направив Позивачу вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (копія додається). Проте, у зв'язку з тим, що Позивач не мала достатніх коштів для повного погашення заборгованості, оскільки кредит надавався строком до 15.05.2014, вона продовжувала вносити часткові платежі, тобто не виконала вимогу Відповідача у повному обсязі, але продовжувала частково виконувати своє зобов'язання.

25.02.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис № 121 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Договору іпотеки (копія виконавчого напису додається), шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Проте, відповідно до ст. 90 Закону України «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження». В той же час, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено такого заходу примусового виконання рішень як передача іпотекодержателю права масності на предмет іпотеки.

Пунктом 8 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ствердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено порядок стягнення за виконавчим написом: стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством для виконання судових рішень та Законом України «Про виконавче провадження».

Тобто, із вказаних норм права вбачається, що така заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною і не потребує додаткового доказування.

Проте, у вказаному виконавчому написі зазначено суму заборгованості без урахування : платежів, які було здійснено Позивачем у період з 09 квітня 2014 року (день направлення вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором) по 25 лютого 2015 року (день вчинення виконавчого напису). А, отже, вказана заборгованість є спірною та не відповідає дійсності, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, на підставі вищенаведених обставин, виконавчий напис є таким, що не лягає виконанню, а отже, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі теко держателю права власності на предмет іпотеки не відповідає передбаченій процедурі тнення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса.

Позивачка первісно просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 25 лютого 2015 року, зареєстрований в реєстрі за номером 121 таким, що не підлягає виконанню;зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності № 8862020 та № 8862226.

19.07.2016 позивачка збільшила позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що 15 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (далі - Відповідач) та ОСОБА_1 (далі - Позивач) було укладено Кредитний договір № 1505001 /000-КФК/13 (далі - Кредитний договір, копія додається) щодо надання кредиту на загальну суму 470 000, 00 грн (чотириста сімдесят тисяч гривень) на споживчі цілі.

Задля забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, було укладено Договір іпотеки (далі - Договір іпотеки, копія додається), за яким Позичальник передає в іпотеку домоволодіння та земельну ділянку.

Після виникнення заборгованості за кредитним договором, 09 квітня 2014 року Відповідач направив Позивачу вимогу про погашення вказаної заборгованості. Проте, у зв'язку з тим, що Позивач не мала достатніх коштів для повного погашення заборгованості, вона продовжувала вносити часткові платежі, тобто не виконала вимогу Відповідача у повному обсязі.

25 лютого 2015 року Кредитор звернувся до приватного нотаріуса - ОСОБА_5, яка за заявою Кредитора зробила виконавчий напис, яким передбачила вид стягнення - передача права власності на предмет іпотеки іпотекодержателю. В той же день, нотаріусом було завірено Рішення Кредитора про набуття права власності на майно, що є предметом іпотеки, фактично виконавши виконавчий напис.

У вказаному Рішенні зазначено, що в рахунок виконання зобов'язання звертається стягнення на майно, а саме:

Домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 96, 3 кв. м.

Земельну ділянку площею 0,0800 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, у Рішенні зазначено, що вартість домоволодіння у відповідності до оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_7, від 26 січня 2015 року, становить 570982,00 грн (п'ятсот сімдесят тисяч дев'ятсот вісімдесят дві гривні).

А вартість вказаної земельної ділянки на підставі оцінки предмета іпотеки від 24 лютого 2015 року суб'єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_8, складає 229544.00 грн (двісті двадцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок чотири гривень).

Таким чином, загальна вартість майна, права власності на яке було набуто Відповідачем, відповідно до зазначеного розміру оцінки предмета іпотеки, складає 800526,00 грн (вісімсот тисяч п'ятсот двадцять шість гривень).

В той же час, Відповідач, у своїй заяві про вчинення виконавчого напису зазначає, що сума, яка підлягає стягненню з боржника, з урахуванням суми основного зобов'язання, заборгованості по нарахованих відсотках, пені та штрафах складає 592930, 14 грн (п'ятсот дев'яносто дві тисячі дев'ятсот тридцять гривень чотирнадцять копійок).

Таким чином, вартість майна за наданою Відповідачем оцінкою, на яке було звернено стягнення на 207595,86 грн (двісті сім тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять гривень вісімдесят шість копійок) значно перебільшує загальну суму всіх зобов'язань Позивача (Позичальника) перед Відповідачем (Кредитором).

З урахуванням збільшених вимог позивачка просила суд Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_5 від 25 лютого 2015 року таким, що не підлягає виконанню, визнати Рішення № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» від 25.02.2015 року, посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_5 незаконним, зобов'язати Центр надання адміністративних послуг при Києво-Святошинський державній адміністрації виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності № 8862020 та № 8862226, зобов'язати Центр надання адміністративних послуг при Києво-Святошинський державній адміністрації включити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1) на домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 96, 3 кв. м. та земельну ділянку площею 0,0800 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

25.05.2018 позивачка звернулась із заявою про зміну позовних вимог та остаточно просила суд Визнати Рішення № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» від 25.02.2015 року, посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_5 недійсним визнати Виконавчий напис від 25.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Народна позика», код ЕДРПОУ 36927246 вчинений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 таким, що не підлягає виконанню скасувати Рішення приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 19621142 від 25.02.2015р. про реєстрацію житлового будинку загальна площа 90,7 кв.м.,житлова 44,6 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Народна позика», код ЕДРПОУ 36927246, скасувати Рішення приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 19621142 від 25.02.2015р. про реєстрацію земельної ділянки площею 0,08 Га, кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Народна позика» код ЕДРПОУ 36927246.

Так, 15 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (далі - Відповідач) та ОСОБА_1 (далі - Позивач) було укладено Кредитний договір № 1505001/000-КФК/13 (далі - Кредитний договір, ' копія додається) щодо надання кредиту на загальну суму 470 000, 00 грн (чотириста сімдесят тисяч гривень) на споживчі цілі.

Задля забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, було укладено Договір іпотеки (далі - Договір іпотеки, копія додається), за яким Позичальник передає в іпотеку домоволодіння та земельну ділянку.

Після виникнення заборгованості за кредитним договором, 09 квітня 2014 року Відповідач направив Позивачу вимогу про погашення вказаної заборгованості. Проте, у зв'язку з тим, що Позивач не мала достатніх коштів для повного погашення заборгованості, вона продовжувала вносити часткові платежі, тобто не виконала вимогу Відповідача у повному обсязі.

25 лютого 2015 року Кредитор звернувся до приватного нотаріуса - ОСОБА_5, яка за заявою Кредитора вчинила виконавчий напис, яким передбачила вид стягнення - передача права власності на предмет іпотеки іпотеко держателю.

В той же день 25 лютого 2015 року, нотаріусом було вчинено інший правочин - Рішення кредитора про набуття права власності на майно, що є предметом іпотеки, а фактично виконавши виконавчий напис.

Відповідно до частини третьої ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже Іпотекодержатель мав право згідно ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» скористатись лише одним зі способів захисту свого права, перелічених у цій статті, на що вказує префікс «або».

Також будь-які Рішення в тому числі про набуття права власності у ТОВ приймаються статутними органами ТОВ у відповідності з чинним законодавством.

Наскільки відомо позивачу гр. ОСОБА_11 не є членом Статутних органів управління ТОВ ФК «Народна позика», а тому відповідно не мав жодних повноважень приймати подібних рішень.

У вказаному Рішенні нотаріуса зазначено, що в рахунок виконання зобов'язання звертається стягнення на майно, а саме:домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 96, 3 кв. м., земельну ділянку площею 0,0800 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Таким чином, Законом України «Про іпотеку», задля забезпечення дотримання прав Боржника при зверненні стягнення на предмет іпотеки, чітко врегульовано, що вартість предмету іпотеки має бути належним чином визначена суб'єктом оціночної діяльності.

Із дотриманням вимог Закону «Про іпотеку», в оскаржуваному Рішенні зазначено, що вартість домоволодіння у відповідності до оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_7, від 26 січня 2015 року, становить 570982,00 грн (п'ятсот сімдесят тисяч дев'ятсот вісімдесят дві гривні). Вартість вказаної земельної ділянки на підставі оцінки предмета іпотеки від 24 лютого 2015 року суб'єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_8, складає 229544,00 грн (двісті двадцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок чотири гривень).

Таким чином, загальна вартість майна, права власності на яке було набуто Відповідачем, відповідно до зазначеного розміру оцінки предмета іпотеки, складає 800526,00 грн (вісімсот тисяч п'ятсот двадцять шість гривень).

В той же час, в судовому порядку Відповідачем було надано копії вказаних висновків. Проте, відповідно до вказаних копій висновків, у своєму висновку від 26 січня 2015 року ФОП ОСОБА_7, узагальнюючи вартість домоволодіння та земельної ділянки посилається на висновок про оцінку земельної ділянки ФОП ОСОБА_8 від 24 лютого 2015 року. Таким чином, за місяць до моменту оцінювання земельної ділянки, ФОП ОСОБА_7 вже знав, якою буде вартість зазначена у висновку про оцінку земельної ділянки, або вказаний висновок було підроблено та, відповідно, оцінка проводилася в інші дати, аніж ті, які зазначено у висновках, або не проводилася взагалі.

Крім того, вказані висновки про оцінку майна містять інші суттєві неточності, викривлення показників ринкової вартості подібних домоволодінь та земельних ділянок, чим значно занижено вартість предмета іпотеки.

Вищевказані обставини, дають значні підстави сумніватися у повноті, неупередженості та об'єктивності дослідження оцінюваного майна та, як наслідок, допустимості вказаних

висновків в якості підтверджень вартості майна на момент звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, а саме - неправильний висновок суб'єкта оціночної діяльності про оцінку предмету іпотеки (домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами), сумнівність проведеної державної реєстрації та створення нотаріусом новітнього правочину, рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки має бути скасовано, оскільки воно порушує вимоги Закону України «Про іпотеки», а також права пальника (Позивача) на належне визначення вартості майна, на яке звертається стягнення Подальше відшкодування різниці у розмірі заявлених вимог та фактичної вартості майна, на е звернено стягнення. Задля належного захисту прав Позивача, у відповідності до статті 16 Цивільного кодексу України, судом має бути застосовано спосіб захисту порушеного права - відновлення становища, яке існувала до порушення, а саме - визнання рішення незаконним та зобов'язання нотаріуса включити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності Позивача на предмет іпотеки.

Також позивачка переконана, що підпис на Вимозі про погашення заборгованості за кредитним договором від 09.04.2014 року № 35-04/14 вчинений не ОСОБА_12 а іншою особою, яка не мала права діяти від імені відповідача.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з урахуванням змінених позовних вимог, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_5 надіслала на адресу суду клопотання про слухання справи у її відсутність.

Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг в судове засідання не з'явився з невідомих причин, про дату судового засідання повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

15.05.2013 позивач та відповідач уклали кредитний договір № 1505001/000- КФК/13 (далі-кредитний договір), на виконання умов якого, Відповідач надав Позивачу кредит на загальну суму 470 000,00 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, між сторонами 15.05.2013 було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого Позивач передала Відповідачу нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 90,70 кв.м, та земельна ділянка: загальною площею 0,0800 га, кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1

Зазначене позивачкою не оскаржується та визнається.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Проте в порушення вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору. Позивач здійснювала платежі не регулярно та не в повному обсязі, що й призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором.

25.02.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 у зв'язку з неналежним виконанням Позивачем обов'язків за кредитним договором вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 90,70 кв.м, та земельну ділянку: загальною площею 0,0800, кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Частина 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат», постанова КМУ від 29.06.1999 р. 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачає з, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) свідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та років її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Для вчинення виконавчого напису 25.02.2015 нотаріусу відповідачем було надано оригінал кредитного договору, оригінал договору іпотеки, засвідчену Відповідачем виписку з рахунку Позивача із вказаною сумою заборгованості та строків її погашення з відміткою Відповідача про непогашення заборгованості.

Таким чином, Відповідачем були дотримані всі вимоги законодавства України щодо виконавчого напису.

Виконавчий напис вчинено нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку», з дотриманням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, а також постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Відповідно до ч. 3 ст. 33 згаданого Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законодавством України передбачено можливість захисту порушених прав Іпотекодержателя (Кредитора) декількома способами. Жодним законодавчим актом України не заборонено здійснювати захист прав кількома способами одночасно, та не встановлено заборони на вчинення виконавчого напису шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення зобов'язання.

Закон не зобов'язує нотаріуса викликати Боржника, з'ясовувати його »речення проти вимог кредитора. Чинним законодавством України не передбачено, що вимагання нотаріусом заперечень іпотекодавця є обставиною, на підставі якої відмова у вчиненні виконавчого напису може мати місце.

Жодним нормативно-правовим актом не встановлено форми виконавчого напису, у тому числі відсутні законодавчо врегульовані Вимоги щодо форми написання у виконавчому написі строку, за який провадиться стягнення.

Отже, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 25.02.2015, зареєстрований в реєстрі за № 19621142, відповідає нормам законодавства України та вчинений відповідно до всіх його вимог.

Відповідно до п.4 ч.І ст. З Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі написи нотаріусів відносяться до виконавчих документів, що підлягають виконанню (державною виконавчою службою, а отже зміст виконавчих написів нотаріуса має відповідати також вимогам, встановленим цим Законом. Вимоги до змісту виконавчого напису нотаріуса встановлені ст.89 Закону України "Про нотаріат", а саме у виконавчому написі повинно бути зазначений строк, за який провадиться стягнення. Відповідно до листа Кабінету міністрів /країни 29.06.2010 N 31 -32/132 строк, за який провадиться стягнення - це строк пред'явлення виконавчого напису, як виконавчого документа до виконання. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, виконавчий напис вчинено 25.02.2015 року і має бути пред'явлений протягом одного року з дня його вчинення.

Тому посилання Позивача на відсутність у виконавчому написі строку, за який провадиться стягнення є необгрунтованим.

Відповідно до п.2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі написи - є виконавчими документами та підлягають виконанню державною виконавчою службою. Звертаємо увагу суду, що вказаний виконавчий напис на виконання в державну виконавчу службу не направлявся, а посилання Позивача на факт переходу права власності на майно згідно виконавчого напису нотаріуса є надуманим та безпідставним.

Стосовно включення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про право власності №8862226 та №8862020 слід вказати наступне.

Рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно було винесено відповідно до п.п.5.2, 6.2, 6.3 Договору іпотеки, посвідченого ОСОБА_13, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 15 травня 2013 року, за реєстровим № 1847 (в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку»), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Народна Позика» та ОСОБА_1.

Згідно п.5.2 сторони цього Договору дійшли згоди і погодили, що звернення стягнення на Предмет Іпотеки буде здійснюватися шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у цьому Договорі.

Згідно п. 6.2 сторони цього Договору вирішили, що звернення стягнення на Предмет

Іпотеки може здійснюватися на розсуд Іпотекодержателя або шляхом передач і Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного договору, або шляхом набуття Іпотекодержателем права від свого імені продати предмет іпотеки будь-які особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, у порядку встановленому цим Договором.

Згідно п. 6.3 сторони цього Договору вирішили, що Іпотекодержатель, у разі порушення Боржником (Іпотекодавцем) зобов'язань за Основним Договором, задовольняє забезпечену іпотекою вимогу на свій розсуд або шляхом набуття права власності на Предмет Іпотеки, або шляхом набуття права продажу від свого імені Предмету Іпотеки у будь - якій особі покупцеві. Правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є Предметом Іпотеки, є дане застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог Іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет Іпотеки в рахунок виконання зобов'язань за Основним договором.

Так Третя сторона відповідно до ст.182, 334 Цивільного кодексу України та в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» зареєструвала право власності на нерухоме майно на Відповідача, на підставі Вимоги іпотекодержателя за номером 35-04/14 від 09 квітня 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором та рішення № 2 від 25.02.2015, керуючись вимогам Закону України «Про Іпотеку», пунктам іпотечного договору, а саме: п.5.2,6.2,6.3.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (у редакції Закону України від 11.02.2010№ 1878-VI із змінами, внесеними згідно із Законом України від 04.07.2012 № 5037-VI; далі - Закон) державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора.

В основі звернення до Третьої особи задля вчинення виконавчого напису нотаріуса від 25 лютого 2015 року, Відповідач мав на меті засвідчити факт безспірності заборгованості Позивача. Таким чином, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором і боржником, а підтвердження безспірності невиконаного зобов'язання Позивача, а також ще одне підтвердження того, що Позивач неналежним чином виконував свої зобов'язання перед Відповідачем.

Відповідач не реєстрував право власності на нерухоме майно на підставі виконавчого напису нотаріуса, тому всі посилання позивачки на невідповідність дій та вимог виконавчого напису є необгрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи.

Відносно позовної вимоги щодо визнання недійсним рішення № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» від 25.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 незаконним необхідно зазначити наступне.

09.04.2014 Відповідач направив на адресу Позивача вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, яку було отримано Позивачем 06.04.2014.

У вказаній вище вимозі зазначалось, що у випадку невиконання або несвоєчасного шконання цієї вимоги, ТОВ «ФК «Народна позика» буде розпочата процедура примусового стягнення заборгованості через суд та/ або шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», умовами укладеного договору іпотеки, в т.ч. шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса за договором іпотеки з подальшим відчуженням предмету іпотеки та покладенням на Вас витрат, пов'язаних із таким стягненням.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі,яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пунктом 6.1. Договору іпотеки № 1 сторони погодили, що даним застереженням про задоволення Іпотекодержателя, Сторони цього Договору визначають спосіб звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» за своїми правовими наслідками дане застереження прирівнюється до Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя.

В п. 6.2. Сторони цього Договору вирішили, що звернення стягнення на Предмет Іпотеки може здійснюватися на розсуд Іпотекодержателя або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного договору, або шляхом набуття Іпотекодержателем права від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, у порядку, встановленому цим Договором.

Пунктом п. 6.3. Сторони цього Договору вирішили, що Іпотекодержатель, у разі порушення Боржником (Іпотекодавцем) зобов'язання за Основним Договором, задовольняє забезпечену іпотекою вимогу на свій розсуд або шляхом набуття права власності на Предмет

отеки, або шляхом набуття права продажу від свого імені Предмету Іпотеки будь-якій особі покупцеві. Правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на зрухоме майно, яке є Предметом іпотеки, є дане застереження, яке прирівнюється до зговору про задоволення вимог Іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та ередбачає передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок иконання зобов'язання за Основним договором.

Відповідно до п. 6.8 Договору іпотеки якщо порушення, викладені у письмовій вимозі ро усунення порушень, не будуть усунені в строк, зазначений Іпотекодержателем у гаданій письмовій вимозі, то вважатиметься, що на розсуд іпотекодержателя або іпотекодавця передав у власність іпотекодержателю предмет іпотеки, або іпотекодержатель набув право продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі - покупцеві наступного календарного дня після закінчення строку, вказаного у письмовій вимозі про усунення порушень.

Іпотекодержатель в якості фіксації фактів, що визначені першим абзацом цього гункту даного Договору, приймає одноосібне рішення про прийняття предмета іпотеки у власність в рахунок задоволення вимог іпотекодержателя або відповідно про набуття права продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі - покупцеві наступного календарного дня після закінчення строку, вказаного у письмовій вимозі про усунення порушень.

Таким чином, на виконання та у відповідності із положеннями Договору іпотеки ТОВ «ФК «Народна позика» прийнято рішення № 2 від 25.02.2015.

Оскаржуване рішення ТОВ «ФК «Народна позика» є одностороннім правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені

ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Однак, позивач не надав жодного нормативного обґрунтування для визнання рішення ТОВ «ФК «Народна позика» від 25.02.2015 року недійсним.

В даному випадку ТОВ «ФК «Народна позика» реалізувало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, передбачене ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та Договором іпотеки шляхом набуття у власність предмета іпотеки.

Згідно п. 6.9. Договору іпотеки іпотекодержатель набуває у власність або продає від свого імені предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

З метою визначення вартості предмета іпотеки на момент звернення стягнення ТОВ «ФК «Народна позика» замовлено проведення оцінки майна.

26.01.2015 ФОП ОСОБА_7 проведено оцінку домоволодіння, що підтверджується звітом про оцінку майна - домоволодіння загальною площею 90,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2014 р. № 358 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» (яка була чинна на

момент проведення оцінки) строк дії звіту про оцінку, що становить не більш як шість місяців : дати оцінки, зазначається в такому звіті.

Таким чином, вказаний вище звіт про оцінку майна від 26.01.2015 року був дійсний на момент здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, відповідно до висновку про вартість майна оціночна вартість домоволодіння та земельної ділянки, визначену на дату оцінки, становить, без ПДВ: 800 526,00 (вісімсот тисяч п'ятсот двадцять шість) гри, 00 коп.

25.02.2015 року ФОП ОСОБА_8 проведено оцінку земельної ділянки загальною площею 0,0800 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку про вартість об'єкта оцінки від 25.02.2015 ринкова вартість оцінки:земельна ділянка загальною площею 0,0800 га, кадастровий номер:

НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, станом на дату оцінку становить 229 544 (двісті двадцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок чотири) гривні.

Станом на день звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто на 25.02.2015 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 800 526,00 (вісімсот тисяч п'ятсот двадцять шість) гри,, відповідна довідка міститься в матеріалах справи.

Отже, в даному випадку відсутня різниця між сумою заборгованості за кредитним договором та вартістю предмета іпотеки на момент здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому у ТОВ «ФК «Народна позика» не виникло зобов'язання щодо необхідності здійснення компенсації відповідно до вимог ч. З ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відносно позовних вимог до Центру надання адміністративних послуг при Києво- Святошинській державній адміністрації про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності № 8862020 та № 886226 та про зобов'язання включити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1) на домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 96,3 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0800 га, що знаходиться за. адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2, необхідно зазначити наступне.

Порядок здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно закріплений в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень зводиться в порядку черговості надходження заяв.

На момент здійснення державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку за ТОВ «ФК «Народна позика» (25.02.2015) діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Згідно п. 46 вказаного вище Порядку для проведення державної реєстрації права юності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог чекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та спинення речових прав на нерухоме майно, подає:

завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від »чекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про конання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання чекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги чекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від чекодавця;

заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих для державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

ТОВ «ФК «Народна позика» було надано всі передбачені Порядком документи для доведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить остереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, перехід права власності відбувся у передбаченому законом порядку, а отже, немає жодних підстав для задоволення позовних вимог про виключення записів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 8862020 та № 886226

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності з ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов'язком суду.

Позивач не надав відповідних доказів. При цьому, суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин , а лише перевіряє наявність документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку.

При цьому твердження позивача щодо відсутності всіх необхідних документів для вчинення відповідного виконавчого напису нотаріуса є безпідставними з огляду на надані стягувачем документи для вчинення такого напису, які відповідають переліку документів, що подаються нотаріусу для вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями (п. 2 Переліку).

Крім того, підставами для позову про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконання повністю чи частково, або про повернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса можуть бути виключно: відсутність у боржника реального боргу або наявність меншого боргу, ніж зазначено у виконавчому написі, відсутність права звернення на предмет іпотеки для задоволення його вимоги за кредитним договором, неправильність визначення кредитором суми заборгованості та іншої відповідальності боржника, щодо стягнення якої вчинений виконавчий напис.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 206 259, 263, 264, 265, 268, ЦПК України ст ст. 88 Закону України «Про нотаріат», суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Усатов