Провадження № 22-ц/772/1814/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Медяний В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 рокуСправа № 127/26066/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

учасники справи:

позивач - ПАТ «Вінницяобленерго в особі СО «Замостянські електричні мережі»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року, ухвалене у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області (головуючий суддя Гуменюк К.П.), дата складення повного судового рішення невідома,

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські елекричні мережі» до ОСОБА_3 про стягнення збитків,

встановив:

У грудні 2017 року позивач ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 13 лютого 2015 року представниками ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» контролером енергонагляду ОСОБА_4, майстер ОСОБА_5, ел. монтером ОСОБА_6, під час обстеження електроустановок ОСОБА_3 за адресою: вул. Колісника, 11, с. Степанівка, Вінницького району, було виявлено використання «штучного нуля», що призвело до споживання не облікованої електричної енергії. Схема підключення засобу обліку не правильна - фаза у третій клемі. Спожита таким чином електрична енергія розрахунковим приладом обліку не обліковувалась і не оплачувалась, що є порушенням Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357. Відповідно до п. 53 ПКЕЕН представниками СО «Замостянські електричні мережі» було складено Акт № 2826 «про порушення Правил користування електричною енергією для населення».

01 квітня 2015 року протоколом № 12 комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН на підставі п.п. 7 п. 3.1. Методики було визначено обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН по складеному Акту № 2826 від 13 лютого 2015 року, терміном з дати набуття права власності на об'єкт. У відповідності до Методики відповідачеві ОСОБА_3 проведено розрахунок обсягу і вартості спожитої без дозволу електричної енергії, та виставлено рахунок на суму 18 839,64 грн.

Відповідач, не погоджуючись із рішенням комісії, звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом про скасування протоколу № 12 від 01 квітня 2015 року, в задоволенні якого йому було відмовлено.

Таким чином на дату подання позову за відповідачем рахується заборгованість по акту № 2826 перед позивачем у розмірі 18 839,64 грн.

Відповідач добровільно сплачувати вказану суму відмовляється, тому позивач звернувся в суд з даним позовом.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року позов ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» (рахунок зі спеціальним режимом використання р/р 51 в ОПЕРВ філії Вінницького обласного управління ВАТ «Ощадбанк» МФО 302076, код ЗКПО 25512876) збитки завдані шляхом порушення ПКЕЕ для населення у розмірі 18 839 грн. 64 коп., а також судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач, порушуючи п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, не виконав зобов'язання щодо оплати за спожиту не обліковану електричну енергію та не сплатив позивачу нараховану заборгованість в сумі 18839,64 грн. внаслідок порушення ПКЕЕН по складеному Акту № 2826 від 13 лютого 2015 року, терміном з дати набуття права власності на об'єкт. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки з боку відповідача було допущено порушення правил користування електричною енергією для населення, з нього підлягає стягненню сума нарахованих позивачем збитків за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність рішення вимогам законодавства, матеріалам справи та обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не погоджується з рішенням комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕн № 12 від 01.04.2015 р., оскільки на його думку в акті про порушення № 2826 від 13.02.2015 р. не дотримано вимог п. 4.7 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1338 від 14.10.2010 р. Також під час складання акту йому не було візуально вказано на «штучний нуль», не вказано на побутові електроприлади, які підключені до нього, в акті про порушення не заповнена графа «схема електропостачання споживача», не поставлені прочерки, натомість пізніше був оформлений додаток №1 до даного акту, з яким він також не погоджується, тому вважає рішення про нарахування йому зазначеної заборгованості незаконним.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» обґрунтував свої заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представник позивача ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» у судове засідання не з'явився, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України справа розглянута у його відсутність.

Статтею 351 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Вінницької області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Вінницького апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких міркувань.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Апеляційний суд переконаний, що таким вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції повністю відповідає, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, через доведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, відповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, відсутність порушення норм процесуального права та правильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, згідно вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 12, 76, 79, 81 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що 13 лютого 2015 року під час обстеження електроустановок ОСОБА_3, що знаходяться у належному йому будинку по вул. Колісника, 11 в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, представниками ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: використання «штучного нуля», що призвело до споживання не облікованої електричної енергії. Схема підключення ел.лічильника не правильна - фаза у третій клемі. Межа балансової належності на вхідних клемах ел. лічильника. Дане порушення можливо здійснити не порушуючи охоронних пломб ел. лічильника. Виявлення даного порушення підтверджується актом про порушення № 2826 від 13 лютого 2015 року (а.с. 4-5).

На підставі п. 53 Правил користування електричною енергією для населення ( далі - ПКЕЕн) на місці виявлення порушення вимог ПКЕЕн представниками ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» за участю ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та в присутності ОСОБА_3 було складено Акт про порушення № 2826 від 13 лютого 2015 року, який було підписано трьома уповноваженими представниками ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Споживач ОСОБА_3 відмовився від підпису в акті, про що в акті було зроблено позначку про відмову. Однак, копію акту споживач отримав.

Відповідно до п. 53 вимог ПКЕЕн акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Також згідно із пунктом 53 вимог ПКЕЕн на підставі акта порушення, уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформляється протоколом. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

01 квітня 2015 року в порядку, передбаченому п. 53 вимог ПКЕЕн, на підставі акту про порушення № 2826 від 13 лютого 2015 року, представниками постачальника електричної енергії під час засідання комісії з розгляду актів про порушення, керуючись п.п. 1.1., 1.2., 3.1., 3.2., 3.3, Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, було визначено обсяг недоврахованої електричної енергії та суму завданих збитків в розмірі 18 839 грн. 64 коп.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2015 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» про скасування протоколу № 12 від 01 квітня 2015 року.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пунктом 3 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією.

Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Згідно з частиною другою зазначеної статті відповідними правопорушеннями є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року № 122 затверджено Порядок визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії.

Відповідно до п. 1 Порядок визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії визначається розмір збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок недоотримання коштів за електричну енергію, викрадену споживачем шляхом її самовільного використання без застосування приладів обліку (якщо таке застосування обов'язкове) або у разі умисного пошкодження приладів обліку чи у будь-який інший спосіб, а також проводиться відшкодування завданих енергопостачальнику збитків.

Відповідач, порушуючи п.п. 37, 42 вимог ПКЕЕн, не виконав зобов'язання щодо оплати за спожиту електричну енергію та не сплатив вказану нараховану позивачем заборгованість. На неодноразові вимоги та пропозиції сплатити вищевказану заборгованість боржник не реагував.

За таких обставин апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення даного позову про стягнення з відповідача нарахованих збитків у зв'язку з порушенням Правил користування електричною енергією.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Правилами та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

У пункті 48 Правил користування електричною енергією зазначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно з пунктом 42 вказаних Правил споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Крім того, порядок складання актів про порушення споживачем Правил користування електричною енергією передбачений пунктом 53, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до Методики.

Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року № 122, встановлює, що обсяг електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕн, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до Методики.

Визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення правил користування електричною енергією побутовими споживачами регламентується розділом 3 Методики.

Відповідно до підпункту 5 пункту 3.1 Методики вона застосовується у разі самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку.

Пунктом 3.5 Методики передбачено, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5, 6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи, якими здійснене самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою 2.7 Методики.

Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.

Визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення правил регламентується розділом 3 Методики.

Зі змісту підпункту 7 пункту 3.1. цієї Методики вбачається, що вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕн, зокрема, у разі виявлення використання "штучного нуля", що призвело до споживання необлікованої електричної енергії.

"Штучний нуль" - додатково змонтований контур заземлення (у тому числі металеві труби водопроводу або опалення), що з'єднаний з "нульовим" проводом внутрішньобудинкової електромережі, який за умови неправильного підключення лічильника (наприклад, у разі якщо електрична енергія обліковується однофазним індукційним лічильником - "фаза" у третій клемі) дає змогу безобліково споживати електричну енергію. Облаштування додаткового контуру заземлення з метою з'єднання його з металевими корпусами електричних приладів для забезпечення їх безпечної експлуатації не належить до поняття "штучний нуль"самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку.

Пунктом 3.3 та підпунктом г) пункту 3.3. Методики встановлено, що у разі використання споживачем "штучного нуля", що призвело до споживання необлікованої електричної енергії розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії із дня останньої технічної перевірки або допуску електроустановки в експлуатацію (у разі коли технічна перевірка даної електроустановки не проводилась) до дня усунення порушення, але не більше сумарної кількості днів за три роки, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами згідно вимог ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), з урахуванням положень статті 27 Закону України «Про електроенергетику», пунктів 48, 53 Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562, обґрунтовано виходив із того, що факт порушення відповідачем ОСОБА_3 Правил користування електричною енергією для населення встановлено Актом № 2826 від 13 лютого 2015 року, а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдані цим порушенням нараховані збитки.

Розрахунок збитків проведено відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562.

Аргументи апеляційної скарги відповідача є аналогічними доводам, викладеним у його заяві про перегляд заочного рішення суду, та не спростовують висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду попередньої інстанції щодо їх оцінки.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що він не погоджується з рішенням комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕн № 12 від 01.04.2015 р., оскільки на його думку в акті про порушення № 2826 від 13.02.2015 р. не дотримано вимог п. 4.7 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1338 від 14.10.2010 р., що під час складання акту йому не було візуально вказано на «штучний нуль», не вказано на побутові електроприлади, які підключені до нього, в акті про порушення не заповнена графа «схема електропостачання споживача», не поставлені прочерки, натомість пізніше був оформлений додаток №1 до даного акту, з яким він також не погоджується, а тому вважає рішення про нарахування йому зазначеної заборгованості незаконним, колегія суддів апеляційного суду відхиляє, оскільки частиною третьою статті 12, частиною першою статті 80 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог щодо неправомірності дій працівників ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» при складанні вказаного вище акта та невідповідності дійсності викладених у ньому відомостей відповідачем суду не надано.

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, відповідно до статті 103 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, суд призначає експертизу.

Проте, клопотання про призначення експертизи ОСОБА_3 не заявлялось, відсутність своєї вини він суду не довів, що є його процесуальним обов'язком (статті 12, 81 ЦПК України). Отже, зазначені доводи скарги відповідача є неспроможними, а тому позивачем обґрунтовано було проведеного розрахунок збитків.

Безпідставними є також доводи відповідача про неправильне складання акту про порушення ПКЕЕн № 12 від 01.04.2015 р., оскільки вимоги до складання акту про порушення ПКЕЕн, передбачені Методикою, представниками позивача були дотримані, всі необхідні параметри в акті зазначені.

Судом першої інстанції було досліджено усі матеріали справи, оцінено належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності

Як зазначає представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, на примірнику складеного акту № 2826 від 13.02.2015 року, що зберігається у позивача, немає написів на які вказує відповідач, що дає підстави стверджувати, що дані написи представниками СО "Замостянські ЕМ" не вчинялися. Крім цього, дані написи не мають жодного впливу на правильні фіксації порушення ПКЕЕн, що були вчинені відповідачем та нарахування йому збитків, що підлягають відшкодуванню.

Також не можна погодитись з твердженнями відповідача про те, що представниками СО «Замостянські ЕМ» не було вказано на «штучний нуль», оскільки у розділі 4 акту про порушення зазначено струмоприймачі, що приєднано відповідачем до електричної мережі. Судом встановлено, що додаток № 1 до акта про порушення ПКЕЕн є заздалегідь заготовленим та застосовується представниками СО "Замостянські ЕМ" в залежності від виявленого порушення («використання штучного нуля», самовільне підключення різні видів та ін.). При складанні акту до додатку лише вносяться відповідні записи, зокрема такі як П.І.Б. споживача, адреса електроустановки та ін. Даний додаток також було пред'явлено відповідачу для ознайомлення та підпису разом актом про порушення, від підпису яких він відмовився, про що свідчать відповідні записи у акті про порушення та додатку № 1. Встановлено, що акт про пломбування зразка проводу яким було виконано підключення не складався у зв'язку із тим, що відповідачем не було надано такої можливості і виявлено відвертий супротив діям представників СО "Замостянські ЕМ". Переріз проводу представниками СО «Замостянські ЕМ» було визначено при складанні акту про порушення та зроблено про це у акті про порушення та у додатку № 1 відповідні записи.

Інші аргументи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками суду та постановленим ним судовим рішенням, оскільки визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним у позові та не спростовують висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з правильним висновком місцевого суду щодо їх оцінки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для його скасування, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 76, 81, 133, 137, 263, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2018 року.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ Т.О. Денишенко

/підпис/ О.Ю. Береговий

Згідно з оригіналом: