Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/948/18
Провадження № 2/596/444/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2018 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду Лисюк І.О.

за участю секретаря Перцової В.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в смт. Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на ? частку земельної ділянки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, в АДРЕСА_1. Вона являється спадкоємцем даного майна покійного за законом. Дане спадкове майно є спільною сумісною власністю. Через те, що у правовстановлюючому документі не визначено частки кожного із співвласників, немає змоги нотаріально оформити право власності на землю, тому просить у судовому порядку визначити за ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ? частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі Державного акта на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 року та визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, попередньо надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала повністю, просила справу слухати у її відсутності.

Представник відповідача Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області подав суду письмову заяву, проти позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути без участі їх представника.

Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьком є ОСОБА_4, що вбачається із копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 виданого 01.07.1975 року.(а.с.14).

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 30.12.2003 року одружились. Прізвище дружини після одруження «ОСОБА_2», згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5.(а.с.15)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.10).

Відповідно до копії заповіту від 14.06.2010 року ОСОБА_4 належну йому на праві власності ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_2.(а.с.11).

ОСОБА_9 та ОСОБА_4 являються співвласниками земельної ділянки для будівництва і обслуговуваня житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого Копичинецькою міською радою 26 жовтня 2012 року та додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7.(а.с.12-13).

ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.09.2017 року на майно ОСОБА_4. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з ? частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в місті Копичинці по АДРЕСА_1, та згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98217794 від 22.09.2017 року, (а.с.16,17).

Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Відділу у Гусятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №151 від 21.06.2018 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею м2: 1000, яка розташована по АДРЕСА_1 становить - 110517,56 грн.

Згідно довідки №1992 від 10.10.2017 року виданої Копичинецькою міською радою, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно постійно проживав і був зареєстрований на день смерті в АДРЕСА_1 і разом з ним за вказаною адресою на день смерті проживали і були зареєстровані дружина - ОСОБА_10..(а.с.7)

Як слідує із змісту листа приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу Тернопільської області Лотовської О.В. від 09.10.2017 року №733/02-14 позивачу роз'яснено її право звернутись до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

За ст.86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності /спільна часткова власність/ або без визначення часток учасників спільної власності / спільна сумісна власність/.

Згідно ст.89 Земельного Кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Частиною 4 ст. 120 Земельного Кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до роз»яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб»єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного Кодексу України / в редакції Закону від 05.11.2009 року/, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі, обставини в справі сторонами визнаються та не потребують доказуванню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що є підстави для визначення за ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ? частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі Державного акта на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 року та визнання за ОСОБА_2 право власності на визначене вищевказане майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 80, ч.4 ст.206, 258, 259,263-265, 268, 273, 355 ЦПК України, ст.ст. 346, 355, 357, 361, 364, 368, 370, 1216-1218,1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст..ст.86, 89, 125,126 Земельного Кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (жительки АДРЕСА_2) до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області (адреса місцезнаходження: м. Копичинці, вул. 22 Січня, 29, Гусятинського району Тернопільської області) про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визначити за ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ? частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі Державного акта на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 року.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителькою АДРЕСА_2) право власності на ? частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі Державного акта на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк