Провадження № 22-ц/783/6353/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» (ПАТ «Українська залізниця»), за участю третьої особи - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

03.12.2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовjv до Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» ( ПАТ «Українська залізниця»), за участю третьої особи - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 05 серпня 2015 року з уповноваженою особою автостоянки № 2 ДТГО «Львівська залізниця» ВП «Вокзал станції Львів» був укладений договір зберігання транспортного засобу - мотоцикла з оплатою у розмірі 305 гривень на місяць. 30 вересня 2015 року ним був переданий мотоцикл на зберігання на автостоянку, що належить відповідачу, однак 02 жовтня 2015 року виявлено відсутність мотоцикла на стоянці. Працівник автостоянки, який був відповідальний за прийом/видачу транспортних засобів повідомив йому, що про обставини зникнення мотоцикла йому нічого не відомо. За даним фактом Залізничним РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області було порушено кримінальне провадження № 002754 за ознаками злочину, передбаченого ст. 289 КК України. Вважає, що за зникнення мотоцикла, переданого на зберігання на автостоянку №2 ВП «Вокзал станція Львів» повинна нести відповідальність ДТГО «Львівська залізниця». В результаті неналежного виконання працівником цієї автостоянки своїх обов'язків по охороні транспортних засобів, зданих на зберігання, мотоцикл було викрадено, а йому завдано майнову шкоду в розмірі 35000 грн. Та моральну шкоду, яку він оцінює 5000 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 36764,0 гривень матеріальної шкоди, 5000,0 гривень моральної шкоди та 487,20 гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з»ясування усіх обставин справи та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції помилково встановлено наявність між свідком ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_4 договірних відносин з продажу мотоцикла та застосовано ціну продажу в розмірі 1,400 доларів США, що в еквіваленті становить 36764,00 грн., лише на підставі показів свідка ОСОБА_5 Вважає, що за умови, що судом першої інстанції було встановлено наявність між позивачем та відповідачем договірних відносин, пов»язаних зі зберіганням майна, покликання суду на підстави для відшкодування моральної шкоди, передбачені ст. 1167 ЦК України є помилковими, оскільки вказаною статтею встановлено позадоговірну відповідальність за завдану моральну шкоду. Судом першої інстанції не враховано, що відповідальність зберігача за втрату (нестачу) або пошкодження речі врегульовано ст. 950 ЦК України, яка не передбачає відшкодування моральної шкоди. Крім того, вважає, що суд не залучив до участі у справі ОСОБА_3, права та інтереси якого порушуються оскаржуваним рішенням.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 особа, яка не брала участі у розгляді справи, однак вважає, що оскаржуваним рішення суду порушено його права та інтереси.

Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з»ясування усіх обставин справи та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначив, що з 31.03.2016 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, а тому оскаржуване рішення безпосередньо порушує його права та інтереси. Рішення суду не відповідає вимогам чинного законодавства України, є незаконним та підлягає скасуванню. Судом розглянуто справу до неналежного відповідача, не роз'яснивши позивачу наслідки незалучення до справи належних відповідачів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник ПАТ «Українська залізниця» апеляційні скарги підтримала, просила скарги задоволити, рішеня суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 Покликалася на відсутність правових підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок ПАТ «Українська залізниця», оскільки мотоцикл з автостоянки було викрадено, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 проти скарг заперечили, просили у задоволенні скарг відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Письмова форма договору зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем (ч. 2 ст. 937 ЦК України).

Організація та порядок надання послуг щодо збереження транспортних засобів на автостоянках передбачений "Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках", які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України № 115 від 22 січня 1996 року.

Відповідно до п. 27 Правил, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

Згідно п. 8 Правил на території автостоянки забороняється знаходитись стороннім особам. Відповідальність за охорону транспортних засобів несуть працівники автостоянки.

Відповідно до п.п. 21, 22 Правил транспортний засіб видається з автостоянки після здавання черговому приймальнику перепустки у разі його довготермінового зберігання чи пред'явлення квитанції (касового чека) про оплату у разі тимчасового зберігання. Транспортний засіб може бути виданий іншій особі за умови пред'явлення оформленого відповідно до законодавства доручення власника та перепустки чи документа, що посвідчує особу одержувача транспортного засобу.

Згідно ч.1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Встановлено, що згідно дозвільних документів на функціонування стоянки, (т.1 а.с.64-75) Державному територіально-галузевому об»єднанню «Львівська залізниця» (ПАТ «Українська залізниця») належить право постійного користування земельною ділянкою за адресою м.Львів, вул.Городоцька. Актом державної комісії від 19.09.2003 року прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт «Приміський вокзальний комплекс ст. Львів на вулиці Городоцькій» з автостоянкою на 50 місць.

Позивач ОСОБА_4 був власником транспортного засобу, а саме, мотоциклу НОМЕР_1, який ним було передано на зберігання на належну відповідачу автостоянку, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Городоцька.

За користування послугами автостоянки терміном на один місяць, сплатив 305 грн., що підтверджується квитанцією № 005 від 08 вересня 2015 року (т.1 а.с.8).

Факт передачі мотоцикла на зберігання відповідачу підтверджено даними журналу обліку транспортних засобів на довгострокове зберігання (т.1 а.с.46)

Згідно цивільно-правової угоди від 01 липня 2015 року, укладеної між ДТГО «Львівська залізниця» та ОСОБА_2, на останнього покладено обов'язок виконувати роботу з приймання та схоронності транспортних засобів на території автостоянки відокремленого підрозділу «Вокзал станції Львів» ДТГО «Львівська залізниця» (т.1 а.с.53-54).

01 жовтня 2015 року охоронці стоянки ОСОБА_2 та ОСОБА_7, при перезмінці виявили відсутність на автостоянці належного позивачу транспортного засобу (мотоцикла), про що 02 жовтня 2015 року ними було повідомлено Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області.

03 жовтня 2015 року Залізничним РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення злочину ( № 0002754 ), а саме, що 02 жовтня 2015 року на території автостоянки за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 116 «а» невідома особа незаконно заволоділа мотоциклом марки «ViperV200CIE», який належав потерпілому ОСОБА_4 (т.1 а.с.10-20).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, районний суд виходив з того, що між сторонами було укладено договір зберігання транспортного засобу - мотоцикла НОМЕР_1, що підтверджується виданою позивачу квитанцією про оплату послуг за користування автостоянкою терміном на один місяць № 005 від 08 вересня 2015 року та даними журналу обліку транспортних засобів, переданих на довгострокове зберігання, а відтак поклав відповідальність за завдану шкоду на зберігача.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Однак, з розміром шкоди, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, колегія суддів не погоджується, оскільки такий належним чином не обґрунтований.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, суд стягнув таку з ПАТ «Укрзалізниця», виходячи з вартості мотоцикла на день його придбання - 06.06.2015 року, яка становила 1400 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України на день ухвалення рішення становило 36764,00 гривень відповідно до довідки виданої Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» від 29.05.2017 року.

З таким висновком суду колегія не погоджується.

Згідно п.1 ч.1 ст.951 ЦК України збитки, завдані поклажедавцеві втратою речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до звіту № С-00078 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу від 12.02.2016 року, проведеного суб»єктом оціночної діяльності ОСОБА_8, вартість транспортного засобу - мотоцикла марки «ViperV200CIE» 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 11.02.2016 року становить 30850,55 грн. Зазначене залишилося поза увагою суду.

Інших належних доказів на спростування розміру вартості мотоцикла, визначеної у звіті № С-00078 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу від 12.02.2016 року відповідач не надав.

З наведених мотивів, рішення суду в частині розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача слід змінити, стягнути з Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» (ПАТ «Українська залізниця») в користь ОСОБА_4 30850,55 грн. матеріальної шкоди.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення в користь позивача моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням умов договору зберігання транспортного засобу, не передбачено нормами глави 66 (Зберігання) Цивільного Кодексу України.

З наведених мотивів рішення суду в частині стягнення в користь позивача 5000 грн. моральної шкоди слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 вересня 2017 року в частині розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню в корить ОСОБА_4 змінити.

Стягнути з Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» (ПАТ «Українська залізниця») в користь ОСОБА_4 30850,55 грн. матеріальної шкоди.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 вересня 2017 року в частині стягнення з Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» (ПАТ «Українська залізниця») в користь ОСОБА_4 5000 грн. моральної шкоди скасувати та у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23.07.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.