Справа № 175/3775/18
Провадження № 2-о/175/88/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Бойка О.М.

при секретарі Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Дніпровська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2018 року до Дніпропетровського районного суду із заявою звернувся ОСОБА_1, згідно якої просив встановити юридичний факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП 034724 від 14 жовтня 1998 року, та яке надано на прізвище ОСОБА_2

При цьому посилаючись на те, що при написані прізвища заявника у зазначеному державному акті була зроблена помилка, та замість прізвища «Олійник», написали «Олейник». Проте, прізвище заявника за паспортом зазначено саме «Олійник», але при видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП 034724 від 14 жовтня 1998 року була зроблена помилка та прізвище заявника було викладено «Олейник».

Заявник у судове засідання надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за їх відсутності.

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним в свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що 14 жовтня 1998 року, на підставі рішення виконкому Кіровської селищної ради народних депутатів від 16 липня 1997 року, заявник, ОСОБА_1, отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку №28, площею 0,080 га розташовану за адресою с/т Росток, Кіровської селищної ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

При оформленні державного акту в написанні прізвища заявника робітником Кіровської селищної ради народних депутатів ради було допущено помилку і замість вірного прізвища «Олійник» було помилково зазначено «Олейник».

Так, згідно паспорту громадянина України серії АМ №884302 від 25.04.2002 року, прізвище, ім'я та по батькові заявника вказано українською мовою як «Олійник Іван Миколайович».

У декларацію про готовність об'єкта до експлуатації затвердженого 07.11.2012 року прізвище, ім'я та по батькові заявника (замовника) вказано українською мовою як «ОСОБА_1».

Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Встановлення фактів не пов'язані з вирішенням спору про право, при цьому наявний спір про факт, який має безспірний характер і необхідний заявникові для того, щоб вона мала можливість підтвердити факт свого етнічного походження як полячка.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документів. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП 034724 від 14.10.1998 року належить заявнику ОСОБА_1.

Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, який через розбіжності в написанні його прізвища в правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на житло, не може в повному обсязі реалізувати свої права.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 29, 1264 ЦК України, ст.ст. 265, 293-294, 315-319 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Дніпровська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт, що Державний акт на право приватної власності на землю (розташованої на території с/т «Росток» Кіровської селищної ради) серії ДП 034724 від 14 жовтня 1998 року, та яке надано на прізвище «Олейник» належить заявнику - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко