АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/6266/2018 Головуючий в 1 інстанції - Пересунько Я.В.
Унікальний № 756/3612/18 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Оболонського районного суду від 02 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

Судовим наказом від 02 квітня 2018 року, виданим Оболонським районним судом м. Києва, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

У травні 2018 року боржник звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Заявник посилався на те, що судом не враховано той факт, що ОСОБА_3 добровільно надає своєму синові матеріальну допомогу шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_4. Крім того, посилався на те, що судовим наказом стягнуто аліменти одночасно у частці від доходу платника аліментів, а також у твердій грошовій сумі(не менше 50% прожиткового мінімуму), що не передбачено чинним законодавством.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України.

В поданій апеляційній скарзі заявник, посилаючись на доводи, викладені вище, просить зазначену ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та задовольнити заяву у повному обсязі.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Отже, справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом абз. 1, 2 п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умоваминововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Також, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ зазначив в п. 5 указаної Постанови, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ЦПК України, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 02 квітня 2018 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва, як на нововиявлену обставину представник боржника посилався на факт добровільної участі ОСОБА_3 в матеріальному утриманні сина.

Разом з тим, в порядку наказного провадження вирішуються безспірні вимоги, передбачені ст. 161 ЦПК України, без перевірки обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті(п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України).

Таким чином, обставина, на яку посилається скаржник, не була предметом розгляду в суді першої інстанції та не підлягає дослідженню під час вирішення питання стягнення аліментів в порядку наказного провадження, а отже не може вважатися нововиявленою.

Тобто, обставина добровільного надання боржником матеріальної допомоги на утримання дитини може бути врахована державним виконавцем під час виконання відповідного судового наказу.

Щодо посилання скаржника на помилкове одночасне стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів та у твердій грошовій сумі, то колегія суддів відхиляє указаний довід, оскільки зазначення у судовому наказі про те, що розмір аліментів не повинен бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є окремим видом стягнення аліментів, а відповідне посилання здійснене з метою дотримання судом положень ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, указана обставина також не може вважатися нововиявленою в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді