Справа № 510/530/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.18 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Михайліченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр», Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області (третя особа - Реєстраційна служба Ренійського районного управління юстиції Одеської області) про переведення прав і обов'язків покупця, визнання недійсним рішення виконавчого комітету про видачу свідоцтва про право власності та свідоцтва про право власності і скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, щодо їх задоволення заперечував, пояснив, що дійсно 23.10.2011р. ОСОБА_2 купив у ТОВ «Центр» 3/5 частини будівлі по АДРЕСА_1, реєстрація права власності була проведена Ренійським БТІ, потім було видано свідоцтво про право власності на відповідну частину будівлі та проведено державну реєстрацію реєстраційною службою. Про те, що ТОВ «Центр» заявило про продаж 3/5 частин вищевказаної нерухомості, позивачу, як власнику інших 2/3 її частин було відомо, йому було запропоновано купити цю частину нерухомості, але він відмовився з причин відсутності у нього коштів. Крім того, причиною відмови позивача було також і те, що частина нерухомості, що продавалася, на той час потребувала ремонту, будинок знаходився у руйнівному стані взагалі, і за обопільною домовленістю сторін відповідач виконав ремонт (дах, стіни по всьому периметру) всього будинку, не відокремлюючись від позивача. Що стосується вимог про визнання недійсним рішення виконавчого комітету про видачу свідоцтва про право власності та свідоцтва про право власності і скасування державної реєстрації права власності, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки при проведенні державної реєстрації права власності на нерухомість документи про право власності на земельну ділянку повинні надаватися належному органі тільки в разі новозбудованих та реконструйованих об'єктів нерухомого майна. Ця вимога не може стосуватися спірного об'єкту нерухомості, оскільки згідно даних технічного паспорту на нерухомість, цей об'єкт не є новозбудованим та не є реконструйованим, в ньому проводилися лише ремонтні роботи. З цих підстав та підстав, викладених у письмових запереченнях відповідача, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Представник відповідача - ТОВ «Центр» в судове засідання не явився, будь-яких заперечень щодо позову не надав.

Представник відповідача - Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області відзиву, заперечень на позов не надав, просив про розгляд справи без його участі.

Третя особа - Реєстраційна служба Ренійського районного управління юстиції Одеської області надала свої заперечення з приводу позову, вважала, що її було вказано як третю особу з неналежних підстав, у зв'язку із чим до розгляду у справі було залучено належну третю особу - Відділ надання адміністративних послуг Ренійської районної державної адміністрації, представник якої щодо позову заперечень, додаткових заяв не надав, просив розглянути в справу у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на задоволенні пред'явлених вимог наполягав, доводи, викладені у позові, підтримав.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.1996р.; копія договору купівлі-продажу від 14.03.1995р. 3/5 частин будинку по АДРЕСА_1 архівна копія рішення Ренійського міськвиконкому від 25.06.2004р. №349; копія акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від травня 2004р.; копія договору купівлі-продажу від 23.10.2001р.; копія витягу Ренійського БТІ про реєстрацію права власності від 09.08.2004р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.08.2004р. (3/5 частини); копія технічного паспорту на домоволодіння по АДРЕСА_1, оформленого на ім'я ТОВ «Центр» та ОСОБА_1; фото спірного об'єкту нерухомості; відповідь Ренійського міського голови на ухвалу суду про витребування доказів; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 25.06.2004р. № 349; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 26.12.2001р.№ 422; архівна копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 26.12.2001р.№ 422; копія заяви від ПП ОСОБА_2 про надання дозволу на розміщення торгівельної точки (магазину) від 07.12.2001р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2, ТОВ «Центр», Виконкому Ренійської міської ради Одеської області, зазначивши, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.1996р. він є власником 2/5 частин житлового будинку із надвірними спорудами, розташованих по АДРЕСА_1. Це майно було успадковане після смерті матері позивача - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя ОСОБА_5 продала з належного їй житлового будинку 3/5 частини нерухомості ТОВ «Центр», а ТОВ «Центр» в свою чергу 23.10.2001р. продало їх ОСОБА_2 Таким чином, у теперішній час співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 є позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 Позивач вказує, що про продаж 23.10.2001р. 3/5 частин спірної нерухомості ТОВ «Центр» ОСОБА_2 йому нічого не було відомо, про це він дізнався тільки 13.01.2015р., коли було зроблено запит його адвокатом до КП «Ренійське БТІ» щодо отримання документів, необхідних для вирішення ним питання щодо виділення належних йому 2/5 частин майна. ОСОБА_1 вважає, що він, як співвласник будинку, мав привілейне право на покупку його частини, що належала ТОВ «Центр», про відчуження цієї частки нерухомості його ніхто не повідомляв. Враховуючи вищевказане, позивач звернувся до суду із позовом про переведення прав і обов'язків покупця та посилаючись на те, що з цих підстав подальша видача свідоцтва про право власності та набуття ОСОБА_2 права власності на цю частку також є незаконними, заявив також і вимоги про визнання недійсним рішення виконавчого комітету про видачу свідоцтва про право власності та свідоцтва про право власності і скасування державної реєстрації права власності, оформлених на ім'я ОСОБА_2

Заслухавши доводи представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно практики Верховного Суду України за змістом ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права .

Відповідно до ст. 114 ЦК Української РСР 1963 р. (який діяв на момент виникнення спірних відносин і в даний час втратив чинність) при продажу частки в спільній власності сторонній особі решта учасників спільної часткової власності має право привілеєвої купівлі частки, що продається по ціні, за якою вона продається, і на інших рівних умовах, крім випадку продажу з прилюдних торгів. Продавець частки в спільній власності зобов'язаний повідомити в письмовій формі решту учасників спільної часткової власності про намір продати свою частку сторонній особі з зазначенням ціни та інших умов, на яких продає її. Якщо решта учасників спільної часткової власності відмовиться від здійснення права привілеєвої купівлі або не здійснить цього права щодо будинків протягом одного місяця, а щодо іншого майна протягом десяти днів з дня одержання повідомлення, продавець вправі продати свою частку будь-якій особі. Якщо кілька учасників спільної часткової власності виявили бажання придбати частку в спільній власності, право вибору покупця надається продавцю. При продажу частки з порушенням права привілеєвої купівлі інший учасник спільної власності протягом трьох місяців може звернутися до суду з позовом про перевід на нього прав і обов'язків покупця.

Як було встановлено під час судового розгляду та підтверджується відповідними доказами 14.03.1995 року ОСОБА_5 продала ТОВ «Центр» 3/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 Одеській області. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 померла, спадкоємцем належного їй майна (інші 2/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 Одеській області) став її син - ОСОБА_1 - позивач у справі, який 15.07.1996р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/5 частини спірного об'єкту нерухомості. 23.10.2001р. Бесарабською товарною біржею було оформлено договір купівлі-продажу 3/5 частин у житловому будинку або АДРЕСА_1 за 2000 грн., за даним договором ТОВ «Центр» продало, а ОСОБА_2 купив вищевказаний об'єкт нерухомості. Біржовий договір було зареєстровано у Ренійському БТІ 25.10.2001р. Маючи наміри займатися підприємницькою діяльністю, ОСОБА_2 07.12.2001р. звернувся до Ренійського міського голови із заявою про надання дозволу на розміщення торгівельної одиниці - промтоварного магазину на території належних йому 3/5 частин домоволодіння по АДРЕСА_1. За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 Ренійським міським виконкомом було винесено рішення №422 від 26.12.2001р. про надання дозволу на переобладнання 3/5 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 під промтоварний магазин. Як виходить з наданої суду копії заяви ОСОБА_2 від 07.12.2001р., на ній є запис, виконаний ОСОБА_1 та підписаний ним із відомостями про те, що він не заперечує щодо переобладнання 3/5 частин домоволодіння, що належать ОСОБА_2 Отже, сам ОСОБА_1 фактично підтвердив те, що йому відомо, що ОСОБА_2 є власником 3/5 частин спірного домоволодіння і не заперечує щодо проведення переобладнання в цих частинах з метою їх використання під магазин. Крім того, як зазначає сам ОСОБА_2 у своїх запереченнях та пояснив представник відповідача в судовому засіданні, про продаж ТОВ «Центр» 3/5 частин домоволодіння ОСОБА_2 ОСОБА_1 також було відомо, однак від привілейного права покупки цих частин він відмовився у зв'язку із відсутністю коштів. У подальшому, у зв'язку із тим, що житловий будинок в цілому знаходився у руйнівному стані, а у нового власника - ОСОБА_2 була необхідність та підприємницька зацікавленість у торговому використанні належних йому 3/5 частин нерухомості, він приступив до ремонту будівлі і за проханням позивача, виконав ремонт не тільки своїх 3/5 частин нерухомості, а всієї будівлі в цілому. Сам позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 з цим проханням, оскільки побоювався, що його частина житлового будинку зруйнується повністю, грошей на ремонт він не мав і вони домовилися обопільно, що оскільки ОСОБА_1 реально мешкає за цією адресою, він буде доглядати за будинком в цілому, а ОСОБА_2 виконає ремонт для збереження цілісності всього будинку. Внаслідок цього, за рахунок відповідача було виконано ремонтні роботи, підбитий дах, зовнішньо реконструйовані стіни та інше (це видно на фото домоволодіння, які були додані до матеріалів справи), яких-небудь претензій, заяв від ОСОБА_1 протягом цього часу не надходило, положення співвласництва його влаштовувало.

Після проведення всіх належних робіт, необхідних для здійснення підприємницької діяльності, у травні 2004р. було складено акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації, який було затверджено рішенням Ренійського міськвиконкому від 25.06.2004р. №349, цим же рішенням був наданий дозвіл Ренійському БТІ видати ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на магазин промислових товарів у 3/5 частинах домоволодіння по АДРЕСА_1. 09.08.2004р. на ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право приватної власності на нежиле приміщення (приміщення магазину промислових товарів) по АДРЕСА_1. Тоді ж, 09.08.2004р., було проведено державну реєстрацію права власності на вищевказаний об'єкт.

Таким чином, будь-яких порушень прав власника частки у спільній власності при продажу частки іншим співвласником судом не було встановлено, позивач з 2001р. знав про продаж 3/5 частин нерухомості від спільної власності, йому про це повідомлялося та пропонувалося купити їх, але він відмовився. Про те, що ОСОБА_2 є дійсним власником 3/5 частин нерухомості позивачу також було відомо, оскільки він спілкувався із ним, досягав певних домовленостей з приводу різних питань, ще 07.12.2001р. виконав запис щодо не заперечення з приводу переобладнання ОСОБА_2 частини домоволодіння під магазин. Навіть, якщо припустити, що ОСОБА_1 не було відомо про продаж частини будинку, він мав право пред'явити протягом 3 місяців позов про перевід на нього прав і обов'язків покупця, але він його не використав, строк вийшов.

Таким чином, доводи позивача та його представника з приводу того, що він дізнався тільки 13.01.2015р. про те, що ОСОБА_2 було продано 3/5 частини нерухомості, розташованої по АДРЕСА_1, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді у зв'язку із чим немає підстав для задоволення вимог позивача про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу від 23.10.2001 р., укладеного між ТОВ «Центр» та ОСОБА_2, на нього.

Не підлягають також задоволенню і вимоги позивача щодо визнання недійсним рішення виконавчого комітету про видачу свідоцтва про право власності та свідоцтва про право власності і скасування державної реєстрації права власності з приводу того, що при прийнятті даних рішень ОСОБА_2 не було надано документів про право власності на земельну ділянку, на якій розташований новозбудований та реконструйований об'єкт нерухомого майна.

Дійсно, відповідно до вимог п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших майнових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом МЮУ №7/5 від 07.02.2002р. та зареєстрованого у МЮУ 18.02.2002р. за № 157/6445, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться

з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування: - фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Однак, виходячи з наданих суду доказів, відповідачем ОСОБА_2 фактично не проводилась реконструкція 3/5 частин спірного домоволодіння, і в даному випадку неможливо мовити про це, оскільки поняття реконструкції передбачає роботи, які пов'язані з поліпшенням техніко-економічних показників нерухомого майна та підвищенням ефективності його використання. Реконструкція передбачає зміни як внутрішнього планування будинку (приміщення), шляхом втручання в інженерні мережі та несучі конструкції, так і зміни конфігурації приміщення в цілому. ОСОБА_2 виконав ремонтні, реставраційні роботи із всім об'єктом нерухомості в цілому, не змінював зовнішні геометричні розміри будинку та його фундаменту, за суттю можна мовити про те, що відбулося переобладнання жилого приміщення у нежиле для задоволення комерційних потреб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Будь-яких неправомірностей, порушень законодавства при оформленні та реєстрації права власності ОСОБА_2 на 3/5 частин спірного домоволодіння судом не було встановлено, всі документи отримані були ним поетапно, процедурно - витримано, відповідно до будівельних норм та стандартів, що пред'являються до об'єкту нерухомості, отже у суду немає підстав для задоволення вимог позивача щодо процедури оформлення, видачі свідоцтва про право власності та проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 321, 328, 392 ЦК України, ст. 114 ЦК Української РСР 1963р. (втратив чинність), -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник