Справа № 386/523/17
Провадження № 2/386/13/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді Гут Ю. О.

секретаря судового засідання Корніцької Л.В.

представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Голованівськ позову заяву представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача ОСОБА_3 до Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту проживання ОСОБА_5 однією сім»єю з ОСОБА_6 до дня його смерті,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2, звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_3 із зазначеним позовом в якому просив визнати за позивачем ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 2,8240 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_6 і після його смерті відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку . Окрім того, зазначив, що за життя ОСОБА_6 заповіту не складав . Позивачка, як спадкоємець першої черги, у визначений строк звернулась до нотаріуса з метою оформлення права власності на відкриту спадщину, однак отримала відмову в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Позивачка зазначила, що спору про спадкування немає, так як один із спадкоємців за законом ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини, про що подав відповідну заяву до приватного нотаріуса Захаренка В.В.. Другий спадкоємець ОСОБА_9 не звертався до нотаріуса про прийняття спадщини в установлений законом термін, а тому, відповідно до ч.1.ст. 1268 ЦК України вважала, що є єдиною спадкоємицею, яка має право на прийняття спадщини .

02.06.2017 року в судовому засіданні представник позивача звернувся до суду з клопотанням про залучення у справі в якості третьої особи ОСОБА_5, яка також подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, оскільки він являвся їй вітчимом .Вказане клопотання було задоволено та залучено ОСОБА_5 в якості третьої особи .

Представник третьої особи ОСОБА_1 надав суду позовну заяву від імені ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Перегонівська сільська рада про встановлення факту проживання однією сім»єю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкування зі спадкодавцями першої черги в порядку ст.. 34 ЦПК в якою просив:

- Визнати ОСОБА_5 третьою особою з самостійними вимогами щодо предмету спору у цивільній справі № 386/523/17 за позовом ОСОБА_3 до Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, третьої особи ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та об»єднати позовні вимоги ОСОБА_5 в одне провадження з первісним позовом .

- Встановити факт проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім»єю з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області у період з 01.02.2011 року до дня його смерті .

- Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на спадкування за законом зі спадкодкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області .

- Стягнути з відповідача на її користь понесені нею та документально підтверджені судові витрати .

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2017 року позовні вимоги було об»єднано в одне провадження .

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з»явилась.

Представник позивача ОСОБА_10 заялені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з"явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника, вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову .

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що її мати ОСОБА_11 та її вітчим ОСОБА_6 проживали разом з 1974 року по день смерті її матері. ОСОБА_6 проживав у гуртожитку в с. Перегонівка, а в 1980 році він та її матір получили від радгоспу квартиру трьохкімнатну, що розташована по АДРЕСА_1, яка була оформлена на ОСОБА_6 Вона в даній квартирі проживала з ними до 1989 року. ОСОБА_6 проживав в квартирі по АДРЕСА_1, до серпня 2010 року. Її мати захворіла з підстав чого до себе забрала в м. Херсон її старша сестра. Згодом мати повернулась від сестри в с. Перегонівка - серпень 2010 року, та продовжила проживати в квартирі по АДРЕСА_1. Коли її мати померла то хоронили її з даної квартири. Вітчим не міг ходити потребував догляду тому 01.02.2011 року вона забрала його зі своїм чоловіком до себе додому - до будинку по АДРЕСА_2, де він проживав з ними і вони здійснювали за ним догляд. За браком роботи, вона та чоловік почали працювати почергово вахтовим методом поза межами Голованівського району, а саме в м. Борисполь, оскільки разом працювати не мали змоги через те, що один залишався в дома здійснювати догляд за її вітчимом ОСОБА_6 В ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер у неї в дома, вона здійснювала його поховання.

Заявлені нею вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_6 в період з 01.02.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто по день його смерті та визнання за нею права за законом підтримала повністю.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що знає ОСОБА_5 з дитинства, так як виросли в одному селі . Мати - ОСОБА_11 , батько - ОСОБА_6 . Батьки ОСОБА_5 проживали по сусідству з нею разом до 2010 року . Потім мати ОСОБА_5 захворіла і поїхала в Херсон лікуватись, а батька ОСОБА_5 забрала до себе, так як батько був старий, ходити самостійно не міг, ходив за допомогою палиць. В 2011 році мати ОСОБА_5 - ОСОБА_11 померла в с. Перегонівка . ОСОБА_6 проживав біля ОСОБА_5 хоча часто навідував свою квартиру. ОСОБА_5 здійснювала за ним догляд, за потреби возила його до лікарні. Стверджує, що з лютого місяця 2011 року ОСОБА_6 проживав з ОСОБА_5 у належному їй будинку АДРЕСА_2 . Вони були пов»язані спільним побутом, проживали однією сім»єю.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надала суду аналогічні покази, які були надані свідком ОСОБА_13 Вказала , що знала ОСОБА_6 років 20 до його смерті , оскільки жила з ним по сусідству в с. Перегонівка . ОСОБА_6 проживав з дружиною ОСОБА_11 в квартирі по АДРЕСА_1 до 2010 року . ОСОБА_6 захворів, почав погано ходити і донька ОСОБА_11 - ОСОБА_5 забрала його до себе проживати та доглядати за ним, а ОСОБА_11 забрала до на лікування донька ОСОБА_17 в м. Херсон . У 2011 році в с. Перегонівка ОСОБА_11 померла , а ОСОБА_6 залишився проживати біля ОСОБА_5, так як не міг себе доглянути через стан здоров»я та похилий вік . Вказала , вона не бачила щоб ОСОБА_3 відвідувала батька. Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 здійснювала організацію похорону та поминальних обідів.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він являється чоловіком ОСОБА_5 ОСОБА_6 являвся вітчимом ОСОБА_5, який після смерті матері дружини ОСОБА_11, з 01.02.2011 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав з ними в одному будинку в с. Перегонівка, за яким його дружина ОСОБА_5, здійснювала догляд, оскільки той не міг ходити та обходити себе. Коли Дружина виїздила на заробітки вахтовим методом до м. Бориспіль, то догляд за ОСОБА_6 здійснював він.

Суд, заслухавши представника позивача, третю особу її представника, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково, а позовні вимоги третьої особи ОСОБА_5 підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Нормами статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого повторно Голованівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 22.06.2016 року, померлий ОСОБА_6, (а-с.4) приходився батьком позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області від 21.06.2016 року, (а-с.5)

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки № 109, площею 2,8240 га, що розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області і належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 15.10.2001 року. ОСОБА_6 не розпорядився своїм майном, заповіт від його імені не посвідчувався .

Позивач ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Захаренка В.В. із заявою при прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій з причини відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, що посвідчують право власності на земельну ділянку, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, (а-с.9).

Згідно копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6, спадкоємцями першої черги за законом, які звернулись із заявою про прийняття спадщини є донька померлого ОСОБА_3 та падчерка ОСОБА_5.( а.с- 29, 31 ). Син померлого ОСОБА_6, відмовився від своєї частки спадщини на користь позивачки ОСОБА_3, про що подав відповідну заяву до приватного нотаріуса Захаренка В.В.(а.с.- 33) . Другий син спадкодавця ОСОБА_9 не звертався до нотаріуса про прийняття спадщини в установлений законом термін. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Заповіти від імені ОСОБА_6 не реєструвались, інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до копії довідок Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області № 1517 від 21.07.2017 року та № 798 від 28.04.2018 року, ОСОБА_6 був зареєстрований і проживав з ОСОБА_11, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 та після смерті дружини проживав по АДРЕСА_2, без реєстрації, з сім»єю дочки померлої ОСОБА_11 - ОСОБА_5 - 1971 року народження (а.с. 72, 115).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до розділу 11 п.4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві. Іншого порядку видачі свідоцтва про право на спадщину чинним Законодавством не передбачено.

Згідно абзацу 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Позивач в установленому законом порядку звернулась до державного нотаріуса для оформлення спадщини на земельну ділянку та їй необхідно було надати в нотаріальну контору правовстановлюючі документи на право власності на земельну ділянку, але через їх відсутність нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій..

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначену земельну частку (пай).

У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 .Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У частині другій статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Встановлення факту проживання ОСОБА_5. однією сім»єю з ОСОБА_6 більше п'яти років має для третьої особи з самостійними вимогами юридичне значення, оскільки дасть їй право на спадкування за законом зі спадкоємцями першої черги .

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заявлених вимог, оскільки суд приходить до переконання, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5. проживали однією сім'єю разом в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, у період з у період з 01.02.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, до дня смерті ОСОБА_6, тобто більше п'яти років.

Нормами статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищенаведене, керуючись положеннями ст.ст. 58-60, 212-213 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги, оскільки спірне майно належало спадкодавцю і спадкоємець, який у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса, бажає прийняти спадщину. Інших спадкоємців по справі немає і відсутні будь-які докази на спростування законності заявлених позивачем позовних вимог.

Суд вважає, що неможливість ОСОБА_3 та ОСОБА_5 отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням їх права власності, оскільки унеможливлює оформити прийняту спадщину та визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Суд вважає, що за ОСОБА_3 слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8240 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є усі достатні підстави для визнання за ОСОБА_5 права власності в порядку спадкування за законом зі спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову не заявлено вимоги про стягнення судових витрат

На підставі викладеного та керуючись п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 4, 12, 18, 76, 80, 90, 95, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1223, 1225, 1261, 1264, 1268, 1296 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8240 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

Позов третьої особи ОСОБА_5 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області у період з 01.02.2011 року, до дня його смерті.

Визнати за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 право на спадкування за законом зі спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлений 16 серпня 2018 року.

Суддя: Гут Ю. О.