Справа № 610/1414/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Тімонової В.М.,

за участі секретаря судового засідання - Косолапової Ю.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Балаклія в порядку загального провадження цивільну справу №610/1414/18, 2/610/685/2018 за позовом ОСОБА_1 до Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати за ним право в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай) розміром 5,98 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка перебувала у колективній власності КСП «Червоноармієць» і залишилась після смерті його бабки ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право на яку вона мала згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 20.10.1997 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що ОСОБА_2, яка є його бабусею, з якою він постійно проживав з дитинства. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого заповідала йому все своє майно і майнові права. На день смерті бабки на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Червоноармієць» розміром 5,98 ум. кадастрових гектарах.. Однак вказаний сертифікат було втрачено. Позивач прийняв спадщину після ОСОБА_2 відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із нею на час відкриття спадщини. Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в судовому порядку, оскільки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) іншим шляхом оформити право на спадщину неможливо.

В підготовче судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, доводиться сином ОСОБА_3, що підтвержується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Палацом реєстрації новонароджених м. Харкова 18.03.1977 року(а.с.6)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Харків, що підтвержується свідоцтвом про смерть виданого повторно 09.09.2017 року Виконавчим комітетом Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області серії НОМЕР_4 (а.с.9).

Матір'ю ОСОБА_3 є ОСОБА_2, що підтвержується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження НОМЕР_5 від 09.09.2017 року, сформованих Балаклійським районним відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.7) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 виданим 30.08.1975 року відділом РАЦС Московського району м. Харкова, згідно якого ОСОБА_4 змінила прізвище на «Стоножено» (а.с.8)

Отже, ОСОБА_2 доводиться бабусею ОСОБА_1.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 від 01.10.2014 року) (а.с. 10).

Згідно заповіту, складеного ОСОБА_2 12.04.2001 року, посвідченого секретарем Морозівської сільської ради, вона заповідала ОСОБА_1 все своє майно, деб таке не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що законом вона матиме право заповідати. (а.с.12).

ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 20.10.1997 року належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП « Червоноармієць» розміром 5,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Сертифікат зареєстровано 20 жовтня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) НОМЕР_8 (а.с.13)

Як убачається з повідомлення приватного нотаріуса Дворник Я.В. від 21.05.2018 року № 195/02-37, на підставі чинного законодавства право на земельну частку (пай) підтверджується оригіналом Сертифікату встановленої форми, а не його копією, тому отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом без надання оригіналів правовстановлюючих документів, не вбачається. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання.(а.с.14)

Сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_2 було втрачено, про що у газеті «Вісті Балаклійщини» № 21 (1117) від 23.05.2018 року було розміщено відповідне оголошення (а.с. 15).

Як вбачається з довідки Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 25.05.2018 року, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року на день своєї смерті дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з онуком ОСОБА_1. (а.с.11)

З відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від року на запит суду вбачається, що після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто зі спадкоємців не звертався ( а.с. 29-30) .

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ч. 1 до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Згідно ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права позивача на спірну земельну ділянку, а відтак позов можливо задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76, 141, 258-265 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 5,98 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка перебувала у колективній власності КСП «Червоноармієць» і залишилась після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право на яку вона мала згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 20.10.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_9 виданого 22.02.2001 року Балаклійським РВ УМВС України в Харківській області.

Відповідач: Морозівська сільська рада Балаклійського району Харківської області, місцезнаходження: 64241, Харківська область, Балаклійський район, с. Морозівка, вул. Центральна, буд. 20, .

Суддя В.М. Тімонова