Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Бридня О.Л..,

представника заінтересованої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волноваха цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою, в який просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року його матері ОСОБА_3. В обґрунтування заяви зазначає, що його мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня свого народження весь час постійно проживала однією сім"єю разом з ОСОБА_4 з яким зареєструвала шлюб 18.04.1997 року. 08.12.1991 року у пологовому будинку м. Макіївка Донецької області вона народила позивача- Цвєткова ОСОБА_5. Рівшенням Центрально-міського районного суду м. Макіївка Донецької області від 24.03.2011 року шлюб між батьками розірвано. На теперішній час позивач та його мати проживають у смт. Новотроїцьке, Волноваського райну, Донецької області. Станом на 24 серпня 1991 року мати постійно проживала на території України, у тому числі під час вагітності та пологів, під час його народження, з часу народження він постійно проживав на території України. Ні він, а ні його батьки ніколи не були громадянами інших держав. Мати була громадянкою колишнього СРСР, а з 24.08.1991 року є громадянкою України. В січні 2018 року він звернувся до Волноваського РВ ГУ ДМС України в Донецькій області з заявою про видачу паспорта громадянина України. Була проведена перевірка, встановлено його особу та місце проживання. У видачі паспорту було відмовлено, оскільки не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Встановлення вказаного факту необхідно йому для реалізації права на набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України, оскільки факт постійного проживання на території України батьків дитини або одного з них на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року має юридичне значення для цього.

У судове засідання позивач надіслав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі в судовому засіданні, на позовних вимогах наполягає.

Представник заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_2

Заінтересована особа ОСОБА_6- не заперечувала проти заявлених вимог.

Суд, з'ясувавши думку представника заінтересованої особи, ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 народився 08.12.1991 року в м. Макіївка Донецької області. Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно довідки секретаря Новотроїцької селищної ради № 1125 від 01.03.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: вул. Покровська (Леніна), 125, смт. Новотроїцьке, Волноваського району, Донецької області (а.с.10).

З копії паспорта ОСОБА_3 вбачається, що вона є громодянкою України, народилась 26 липня 1974 року у м. Макіївка, Донецької області, Україна. Паспорт видано 31 жовтня 2008 року Центрально-Міським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області. Місце реєстрації проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.7).

Відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївка Донецької області від 24 березня 2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Із змісту рішення вбачається, що шлюб між ними було зареєстровано 18.04.1997 року Макіївським відділом ДРАЦС Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, тобто за місцем реєстрації та постійного проживання, актовий запис № 487.(а.с.12).

Зазначені документи, з урахуванням місця народження ОСОБА_3 м. Макіївка, Донецької області, Україна, свідчать про факт її постійного проживання на території України з 1974 року по цей час, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року, на 13.11.1991 року та на час народження позивача ОСОБА_2, 08.12.1991 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

Відповідно до п.3 ч.2ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

На підставі вищевказаних положень чинного законодавча та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки факт постійного безперервного проживання його матері ОСОБА_3 на території України, в тому числі і станом на 24.08.1991 року, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимим доказами.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про громадянство України», ст.ст.19, 81, 89, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області та на дату народження ОСОБА_2, який народився 08.12.1991 року у м. Макіївка Донецької області, Україна.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.І.Мохов