УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря- Каліщук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на дії та бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київа Головного територіального управління юстиції у м.Києві Рудик Віталій Валерійович, Печерський районний відділ державної виконавчої служби м.Київа Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 заявник звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Рудик В.В., посилаючись на те, що діями та бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, порушено його права.

В обґрунтування скарги серед іншого заявник зазначив, що Печерським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 15.03.2017 за рішенням у справі 760/13879/15-ц, відкрито виконавче провадження №54084272 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 5538, 00 Євро. Після того як заявнику стало відомо про відкриття вказаного виконавчого провадження, останнім було подано до відділу заяву про передачу матеріалів виконавчого провадження до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області, так як у вказаному відділі перебуває зведене виконавче провадження №11355726, боржником у якому виступає ПАТ КБ «Приватбанк», однак уповноваженими посадовими особами Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві виконавче провадження не передано та продовжено здійснення заходів примусового виконання рішення суду. Вказані дії та бездіяльність заявник вважає незаконними, посилаючись на порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 04.08.2017 у справі за скаргою ПАТ КБ «Приватбанк», поданою в порядку ст.ст. 383-385 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017, відкрито провадження.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, що діє з 15.12.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

В судове засідання представник заявника, стягувач, заінтересовані особи та їх представники не прибули про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, якими передбачено, що неявка стягувача, боржника або державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, що не з'явились в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» до компетенції судів віднесено розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Закріплена можливість оскарження таких рішень, дії або бездіяльності являє собою механізм юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій вказаними посадовими особами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, частини першої статті 19, частини п'ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заявником оскаржуються дії та бездіяльність уповноважених посадових осіб Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в межах виконавчого провадження №54084272.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем ОСОБА_4 пред'явлено до примусового виконання виконавчий лист, виданий за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31.05.2016 у справі 760/13879/15-ц, про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 5538, 00 євро.

Постановою державного виконавця від 08.06.2017 за заявою ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження №54084272.

Постановою державного виконавця від 12.12.2017 виконавче провадження №54084272 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Матеріали справи свідчать також про те, що під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №54084272 заявником подано до Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві заяву про передачу матеріалів виконавчого провадження до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області, з підстав перебування у вказаному відділі зведеного виконавчого провадження №11355726, боржником у якому виступає ПАТ КБ «Приватбанк».

Дії та бездіяльність уповноважених посадових осіб Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, які полягають у непереданні виконавчого провадження та продовженню здійснення заходів примусового виконання рішення суду, заявник вважає незаконними, посилаючись на порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи оцінку доводам заявника суд виходить з наступного.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» дії органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В силу вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною першою ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Таким чином, зважаючи на правила підвідомчості виконавчих проваджень, визначені ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачем ОСОБА_4 правомірно пред'явлено виконавчий лист, виданий за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31.05.2016 у справі 760/13879/15-ц, про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь суми в розмірі 5538, 00 євро до Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, оскільки відповідно до даних ЄДРПОУ місцезнаходження ПАТ КБ «Приватбанк» станом на день пред'явлення виконавчого листа значиться на території Печерського району м. Києва, а право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Разом з цим, ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлює правила підвідомчості виконавчих проваджень, положення цієї норми підлягають застосуванню до виконавчих проваджень, які знаходяться на виконанні в одному органові державної виконавчої служби.

Тому доводи скарги про незаконність дії та бездіяльність уповноважених посадових осіб Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, які полягають у непереданні виконавчого провадження та продовженню здійснення заходів примусового виконання рішення суду, є безпідставними.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання, обов'язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод /див. рішення ЄСПЛ Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 196/.

У іншому випадку, положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії / див. рішення ЄСПЛ Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37/.

Згідно до ч.ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

З огляду на викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 18, 76-82, 89, 258-261, 353-355, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на дії та бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київа Головного територіального управління юстиції у м.Києві Рудик Віталій Валерійович, Печерський районний відділ державної виконавчої служби м.Київа Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_4, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: