АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
26 липня 2018 року м. Чернівці
справа № 723/1805/17
судді апеляційного суду Чернівецької області Литвинюк І.М. стосовно рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 26 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку
Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року задоволено частково позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця», в особі її регіональної філії «Львівська залізниця».

Визнано незаконним та скасовано рішення Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області №44-07/07 від 30 травня 2007 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,24 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Скасовано запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

На рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким визнати недійсним договір дарування земельної ділянки та скасувати державну реєстрацію.

Апелянт зазначав, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» залишено без задоволення. Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 рокузалишено без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка є смугою відведення залізниці, знаходилася у правомірному користуванні позивача, а Великокучурівська сільська рада як орган місцевого самоврядування не мала права розпоряджатися нею. Вимоги позивача про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не наведено підстав, визначених законом, для визнання його недійсним. Позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Вимоги про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку не підлягають до задоволення, оскільки вони є похідними від оспорювання правочину щодо цього майна.

З таким висновком суду першої інстанції погодилась колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 35 ЦПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.

Вважаю за необхідне скористатись вказаною нормою процесуального права та викласти окрему думку стосовно ухваленої у цій справі постанови апеляційного суду.

Так, рішенням суду першої інстанції визнано незаконним та скасовано рішення сесії Великокучурівської сільської ради від 30 травня 2007 року №44-07/07 року в частині передачі ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також скасовано запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Вважаю, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрзалізниця» про визнання недійсним зазначеного вище договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

За правилами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 спірна земельна ділянка площею 0,2411 га, розташована в с.Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером НОМЕР_1, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 10 червня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 936, подарована ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи та з'ясовано в судовому засіданні, спірну земельну ділянку було подаровано співвідповідачу ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 10 червня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 936.

Оскільки на даний час Державний акт Серії НОМЕР_2 від 28 вересня 2007 року втратив чинність, а право залізниці на користування належною їй земельною ділянкою в розмірі 0,2144 га порушено спірним договором дарування та скасованим рішенням Великокучурівської сільської ради, вважаю, що договір дарування від 10 червня 2015 року № 936 є таким, що суперечить нормам земельного законодавства України, а тому наявні підстави для визнання його недійсним.

Отже, доводи апелянта про те, що оспорюваним рішенням та договором дарування земельної ділянки порушено право ДТГО «Львівська залізниця» на користування земельною ділянкою спеціального призначення.

Інформація про зміну відомостей про земельну ділянку вноситься до Державного земельного кадастру відповідно до вимог, визначених в Законі України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав,скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 частини шостої ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру можливе після ухвалення рішення про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, вважаю, що судове рішення в частині відмови у позові ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку слід було скасувати у відповідній частині з ухваленням нового судового рішення, яким у відповідній частині задовольнити позовні вимоги.

Суддя Апеляційного суду

Чернівецької області І.М. Литвинюк