Справа № 202/2871/18
Провадження 2/202/1593/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що з 29 серпня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2011 року був розірваний. Від вищезазначеного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів його доходів. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року визначено аліменти у твердій грошовій сумі та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно. Зазначає, що дитина згідно з санаторно-курортної карти №9 від 18 травня 2018 року на протязі двох років перебуває на обліку у лікаря-педіатра та лікаря-аллерголога з діагнозом «полліноз», а також супутнє захворювання «додаткова хорда АЖ». Їй рекомендоване лікування в санаторії пульмонології, алергології, бронхо-легеневої патології в літній час на курорті Генічеська, Бердянська або Одеси. У звязку із зазначеними хворобами, у березні 2018 року дочка сторін відвідала санаторій «Маяк» в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, перебувала там 9 днів, за що сплачено позивачем грошову суму у розмірі 1220 грн. Крім цього, 04 травня 2018 року позивач сплатила грошову суму в розмірі 3605 грн. за перебування дочки сторін в санаторії у м. Генічеськ Херсонської області, не рахуючи вартості проїзду. Згідно з відомостей, взятих позивачем з даних залізничного вокзалу, вартість проїзду дочки поїздом з міста Дніпра до м. Генічеськ, на базу відпочинку «Голубе полумя», та до міста Дніпра складає приблизно 500 грн. Станом на день подання позову позивач ще не викупила ці квитки. Наразі позивач має на утриманні також іншу дитину та не працює. На підставі викладеного, просить суд стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати, повязані з лікуванням дочки у розмірі 5740,25 грн.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивачки, відповідно до ст.ст. 280 289 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 29 серпня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 01 жовтня 2014 року.

01 січня 2004 року народилась ОСОБА_3. Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії 1-ГЮ №167202, виданого 20 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів його доходів.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року визначено аліменти у твердій грошовій сумі та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в Постанові № 3 від 15.05.2006 року (п. 18) «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути витрати на лікування неповнолітньої дочки сторін.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронним и доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на медичному обліку у лікаря-педіатра та лікаря-аллерголога з діагнозом «полліноз», а також супутнім захворюванням «додаткова хорда АЖ», що підтверджується копією санаторно-курортної картки ТОВ «МЦ «НЮМЕД» №9 від 18 травня 2018 року. Рекомендоване лікування в санаторії пульмонології, алергології, бронхо-легеневої патології в літній час на курорті Генічеська, Бердянська або Одеси.

Як вбачається з копій квитанцій, позивачем сплачено на лікування дочки грошові суми у розмірі 415,25 грн., 1220 грн. та 3605 грн., загалом у розмірі 5240 грн. 25 коп.

Втім, станом на день розгляду справи жодних належних та допустимих доказів сплати коштів на придбання квитків в санаторій позивачем надані не були. При цьому не було обґрунтовано розмір витрат на придбання таких квитків.

Таким чином, документально підтверджена загальна вартість додаткових витрат на ОСОБА_3 склала 5240 грн. 25 коп.

Виходячи із загальних засад регулювання сімейних відносин - справедливості, добросовісності та розумності, максимально можливого урахування інтересів дітей відповідно до ч.ч. 8-9 ст. 7 СК України, враховуючи, що сторони мають рівні права та обов'язки щодо дитини, з врахуванням матеріального становища сторін, суд вважає, що додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами і сторони повинні нести їх в рівних частках.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2620,12 гривень (5240,25 гривень : 2) в рахунок покриття фактично понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є 1/2 частиною вказаних витрат.

Таким чином, позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Крім того, оскільки в силу п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд також присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180, 185 СК України, ст. 4, 5, 10, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: м. Дніпро, пров. Л. Мокієвської, 4/179; ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; ІПН НОМЕР_2), додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2620 (дві тисячі шістсот двадцять) грн. 12 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: м. Дніпро, пров. Л. Мокієвської, 4/179; ІПН НОМЕР_1), на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання протягом 30 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Волошин Є.В.