Справа № 598/1863/18
провадження № 6/598/57/2018
УХВАЛА

іменем України

"08" жовтня 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Левків А.І.

при секретарі Сливка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі подання головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

встановив:

До суду надійшло подання головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження №57333419 з примусового виконання виконавчих листів № 602/1411/16-ц та №602/1411/16-ц від 18.10.2016р. про стягнення із ОСОБА_2 в користь ПСК «Теко-Ланівці» заподіяної працівником матеріальної шкоди в сумі 21375,47 грн. та про стягнення в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ПСК «Теко-Ланівці» 510,56 грн. сплаченого судового збору. 19.01.2017р. державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 53241174 та № 53241494, якими боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за її неподання або внесення навідомо неправдивих відомостей, копії яких було направлено сторонам виконавчого провадження. Таким чином, боржник знаючи про наявність у нього зобов`язань умисного його не виконує та ухиляється від його виконання, а тому державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

Державний виконавець Волянюк Т.І. в судове засідання не з`явилась.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З наведеного слідує, що застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Дослідивши матеріали подання, суд, беручи до уваги те, що оскільки за наведених державним виконавцем обставин дане подання є необґрунтованим, оскільки ним не було вжито всі передбачені чинним законодавством заходи для забезпечення виконання судового рішення, у матеріалах подання відсутні докази щодо належного отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

постановив:

В задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобовязань покладених на неї рішенням суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя А.І.Левків