АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3216/18 Номер провадження 22-ц/786/1601/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дрянниці Ю.В., Бутенко С.Б.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

позивачки ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", про визнання права на відшкодування за вкладами та включення до переліку власників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 р. ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, в якому просила визнати право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_1 на суму 50000,00 грн. та зобов'язати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлвський" подати до Фонду додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_2 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 50000,00 грн.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.05.2018 р. відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 р. заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Б.В.Смолія про закриття провадження задоволено.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про визнання права на отримання відшкодування за вкладами та включення до переліку власників, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснено ОСОБА_2 право звернення з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

З вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилася позивач ОСОБА_2 оскарживши її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохає скасувати зазначену ухвалу та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Посилається на те, що до початку судового засідання вона не отримала від суду чи відповідача жодних документів по справі, окрім ухвали про відкриття провадження, суд не надав можливості реалізувати свої права як учасника судового процесу, своєчасно не ознайомив з клопотанням відповідача, чим порушив п. 7 ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вважає, що справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, є приватно-правовими, що узгоджується з практикою Великої Палати Верховного Суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій; публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За змістом ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону, серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Відповідно до п. 17 ч. 1ст. 2 цього Закону, уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону, рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.04.2018 року (справа №820/1159/15).

Нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом і застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Згідно зі ст. 1 цього Закону, учасники у справі про банкрутство - це сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Всі перелічені особи в той чи інший спосіб є учасникам певних правовідносин, у яких бере участь безпосередньо боржник.

Разом з тим правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд.

Відповідно до ст. 27 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону.

Отже, правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника і не породжують прав та обов'язків для банку.

Саме тому у ч. 8 ст. 36 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що дія Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються за участі банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим і не є спором у зв'язку з процесом ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п. 4 ч. 2ст. 4 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №820/11591/15 дійшла висновку про те, що Закон ст. 4 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин і відповідно до цього Закону Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у даній справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Посилання позивачки на те, що спір є приватно-правовим, на увагу колегії суддів не заслуговують з огляду на вищенаведене.

Крім цього, в апеляційній скарзі позивачка послалася на те, що отримала від суду лише копію ухвали про відкриття провадження. При цьому, інших документів від суду чи відповідача, зокрема клопотання про закриття провадження у справі, з яким своєчасно суд її не ознайомив, вона не отримувала. Тому вважає, що суд порушив норми процесуального права.

Відповідно до ст. 190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Статтею 43 ЦПК України чітко закріплено право кожного учасника справи ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, подавати заяви та клопотання, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами ; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від позивачки на адресу суду до судового засідання, яке відбулося 01.06.2018 р., не надходило, таким чином, вона не скористалася наданим їй процесуальним законом правом бути обізнаною з наявними у справі документами, в тому числі з клопотанням позивача про закриття провадження у справі, яке надійшло на електронну адресу суду 31.05.2018 р., до судового засідання, яке відбулося 01.06.2018 р. та в якому ОСОБА_2 приймала участь.

Прямого обов'язку суду направляти учасникам справи копії наданих стороною документів нормами ЦПК України не встановлено.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до вимог процесуального права, підстав для її скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не вбачається.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 378, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Головуючий: /підпис/ О.В.Чумак

Судді: /підпис/ Ю.В.Дряниця

/підпис/ С.Б.Бутенко

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак