РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

при секретарі Козельській Г.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Панченка Д.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», з участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки припиненим та усунення перешкод у розпорядженні майном,

встановив:

3 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про визнання договору іпотеки припиненим та усунення перешкод у розпорядженні майном, посилаючись на те, що 26 лютого 2008 року між ТОВ «ЛТД» та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про кредитування №964/1 ГД1. Згідно даного договору ТОВ «ЛТД» було надано кредит в сумі 1 200 000 грн

під 14 відсотків річних строком до 21 лютого 2011 року. 26 лютого 2008 року між банком та колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якої є нежитлове приміщення загальною площею 152,5 кв.м. по АДРЕСА_1. Після розлучення із ОСОБА_4 рішенням суду було поділено майно між останнім та позивачем, за яким у власність ОСОБА_3 було виділено нежитлове приміщення по АДРЕСА_1. Позивач, як власник майна позбавлена можливості розпоряджатися ним, оскільки нежитлове приміщення перебуває в іпотеці. Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_3 зазначила, що договір іпотеки є таким, що припинений відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» у зв'язку із припиненням основного зобов'язання. Так відповідно до ч.1 ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється у зв'язку із ліквідацією юридичної особи. ТОВ «ЛТД» було ліквідовано 21 серпня 2017 року, а тому на думку позивача договір №964/1-ГД1 від 26 лютого2008 року та додаткові угоди до нього є припиненими, у зв'язку із цим є припиненим і договір іпотеки. З огляду на викладене, слід виключити записи, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім цього відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, так ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26 лютого 2012 року було порушено процедуру банкрутства відносно ТОВ «ЛТД». 21 грудня 2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою про визнання його поточним кредитором з грошовими вимогами до ТОВ «ЛТД». Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30 січня 2013 року було відмовлено в задоволенні заяви банку та констатовано факт що відповідні вимоги є погашеними. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що підстави вважати договір іпотеки припиненим відсутні.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у справі докази, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні 26 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ЛТД» було укладено генеральний договір про здійснення кредитування №964/1-ГД1, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в межах загального ліміту 1 200 000 грн на строк до 23 лютого 2018 року. В подальшому до даної генеральної угоди вносилися зміни, в тому числі було змінено і кінцевий строк повернення кредиту 21 лютого 2011 року.

В забезпечення належного виконання зобов'язань за договором 26 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку було передано нежитлове приміщення площею 152,5 кв.м. по АДРЕСА_1, яке належало іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2004 року.

24 березня 2010 року постійно діючим третейським судом при асоціації українських банків було прийнято рішення про стягнення з ТОВ «ЛТД» на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості по генеральному договору №964/1-ГД1 від 26 лютого 2008 року в сумі 907 870 грн 29 коп.

4 березня 2013 року Господарським судом м. Києва було видано наказ про примусове виконання ухвали суду у справі №910/28 про стягнення заборгованості з боржника на користь банку в розмірі 907 870 грн 29 коп.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі 2000 по 2010 рік.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року у власність ОСОБА_3 було виділено нежитлове приміщення площею 152,5 кв.м. по АДРЕСА_1. Відповідне рішення набрало законної сили 25 січня 2013 року.

30 січня 2013 року у справі №2/5025/846/12 Господарським судом Хмельницької області було постановлено ухвалу, якою в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поточним кредитором ТОВ «ЛТД» на суму 94 637 грн 55 коп. було відмовлено. В ухвалі суду було зазначено, що вимоги на зазначену суму відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є погашеними.

21 серпня 2017 року до державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення ТОВ «ЛТД».

Саме цими обставинами позивач обґрунтовує свої вимоги свої вимоги та вважає, що договір іпотеки є припиненим.

Відповідно до ч.1 ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Підстави для припинення іпотеки визначені ст.17 Закону України «Про іпотеку», зокрема до них відносяться: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із ЄДРЮО та ФОП. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто, звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно частини 3 цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в тому числі і шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса передбачена також ст.4 Іпотечного договору від 26 лютого 2008 року.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Перехід права власності на іпотечне майно до ОСОБА_3 на підставі судового рішення не припинило дію договору іпотеки.

Порядок державної реєстрації іпотек під час виникнення спірних правовідносин регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 р. N 410 (втратив чинність 01.01.2013 р.).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов'язанням та його виключення з ЄДРЮО та ФОП не тягнуть за собою припинення зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом видачі приватним нотаріусом 19 листопада 2014 року виконавчого напису. Відповідні дії вчинялися іпотекодержателем до припинення реєстрації юридичної особи боржника відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору, а саме рішення суду про визнання виконавчого напису нотаріуса було також прийнято після припинення реєстрації юридичної особи боржника. який хоча і в подальшому був скасований рішенням Хмельницького міськрайонного суду з підстав відсутності безспірності заборгованості, однак зобов'язальні відносини між сторонами не припинились.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Судові витрати по 1 409 грн 60 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 599,609 ЦК України, ст.ст. 76, 258, 264, 265, 354 ЦПК України,ст.ст.11,12,17,23, 33 Закону України «Про іпотеку», суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки від 26 лютого 2008 року припиненим та усунення перешкод у розпорядженні нерухомим майном шляхом вилучення запису в державному реєстрі іпотек від 26 лютого 2008 року, реєстраційний номер 6667703, внесеного приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В., об'єкт обтяження нежитлове приміщення загальною площею 152,5 кв.м., по АДРЕСА_1; запису в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 2 лютого 2008 року 6667703, внесеного приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В., об'єкт обтяження нежитлове приміщення загальною площею 152,5 кв.м., по АДРЕСА_1.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач ОСОБА_3, місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», місцезнаходження вул. Ковпака, 29 м. Київ, .

Третя особа ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст рішення складений 28 грудня 2018 року.

Суддя: