Справа № 382/1021/16-ц Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 22-ц/780/3039/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 31 19.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Журби С.О., Кулішенка Ю.М., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із названим позовом, де просили, стягнути з відповідача на користь кожного з них по 1 000 000 грн.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 29 грудня 2015 року о 16 годині 10 хвилин електропотяг Київ-Яготин №6819, рухаючись по залізничній колії через залізничний вокзал Березань в напрямку м. Київ, здійснив наїзд на чоловіка та батька позивачів - ОСОБА_4, в результаті чого останній помер.

29 грудня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 276 КК України, за фактом порушення правил безпеки руху або експлуатації залізничного транспорту, що спричинило загибель ОСОБА_4.

Особа, яка керувала електропотягом, перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Внаслідок загибелі чоловіка та батька, відповідно, їм завдана моральна шкода.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто із Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, по 10 000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що смерть ОСОБА_4 сталася внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в зв'язку з чим шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача.

Разом з тим, ОСОБА_4 під час ДТП знаходився у стані алкогольного сп'яніння та перетинав залізничну колію у невстановленому місці, що свідчить про грубу необережність з його боку.

Внаслідок смерті близької позивачам людини, останнім спричинена моральна шкода. Так, позивачі втратили близьку їм людину, що безповоротно змінило їх життя, останні зазнали глибокі моральні страждання, викликані втратою рідною їм людини, неможливістю майбутнього, поєднаного з життям батька для його доньки та чоловіка для його дружини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує глибину та тривалість душевних страждань позивачів, безповоротність негативних змін, що сталися в їх житті, на відновлення яких необхідний значний час, те, що шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також те, що виникненню шкоди сприяла груба необережність потерпілого, та вважає, що на користь позивачів з відповідача необхідно стягнути по 10 000 грн. моральної шкоди, а решту позовних вимог в цій частині знаходить безпідставною.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні.

Просять рішення Яготинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 29 грудня 2015 року о 16 годині 10 хвилин електропотяг Київ-Яготин №6819, власником котрого є Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-західна залізниця», рухаючись по залізничній колії через залізничний вокзал станції Березань в напрямку м. Києва, здійснив наїзд на чоловіка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця м. Яготина, в результаті чого останній загинув, ( а.с. 13, 41-57 т. 1 ).

Зазначене також повністю підтверджується показами свідка ОСОБА_5 ( а.с. 8-10, 18 т. 3 ).

Крім цього, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 перетинав залізничну колію у невстановленому місці ( а.с. 43 т. 1 ).

Згідно з висновком судово-медичного експерта №292 року смерть ОСОБА_4 наступила від грубого порушення анатомічної цілісності голови, тулуба та кінцівок. Виявлені ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету ( ів ), який володів високою кінетичною енергією. Виявлені ушкодження відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися при зіткненні пішохода з потягом. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлено етиловий спирт в концентрації - 0,72%, що стосовно до живих осіб може відповідати легкому ступеню алкогольного сп'яніння ( а.с. 59-55 т. 1 ).

Постановою слідчого СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області від 28 серпня 2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000947 від 30 грудня 2015 року закрито, в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ( а.с. 56-57 т. 1 )

ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_2 та батьком - ОСОБА_3 ( а.с. 12 т. 1, а.с. 11 т. 2 )

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно прийшов до висновку, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, зокрема, дружині, дитині незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки у відповідності до положень ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки».

Разом з тим, ним дана належна оцінка доказів по справі, зокрема і поясненням свідка - ОСОБА_5, у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

При цьому, з точки зору другої інстанції, місцевий суд вірно встановив розмір моральної шкоди, а саме: по 10 000 грн. моральної шкоди кожному позивачу, врахувавши глибину та тривалість душевних страждань позивачів, безповоротність негативних змін, що сталися в їх житті, на відновлення яких необхідний значний час, те, що шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також те, що виникненню шкоди сприяла груба необережність потерпілого, у відповідності до положень ст. 2 ст. 1193 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. ст.ст. 23, 1167, 1168, 1193 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки», ст.ст. 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

А тому, доводи апелянтів про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтами, зокрема, про те, що пішоходам не заборонено рухатися в стані алкогольного сп'яніння, з огляду судової практики вбачається, що при стягненні моральної шкоди за наявності грубої необережності потерпілих, розмір моральної шкоди становив значно більший розмір, вони були дружньою родиною, компенсація заявлена ними моральної шкоди є розумною та справедливою, суд не навів жодних мотивів в частині відмови в задоволенні позовних вимог та надав належну оцінку не всім доказам у справі, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції та спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Апеляційний суд, окрім цього, вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

При цьому, доводи відзиву Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» на апеляційні скарги ( а.с. 47-53 т. 3 ), зокрема, про те, що ОСОБА_4 переходив залізничну колію у невстановленому місці та в стані алкогольного сп'яніння, з точки зору суду другої інстанції та з врахуванням викладеного, є обґрунтованими, спростовують зазначені апелянтами доводи з цього приводу та свідчать про наявність правових підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» про відшкодування моральної шкоди - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Ю.М. Кулішенко