Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №325/77/17 Головуючий у 1 інстанції: Діденко Є.В.
Провадження № 22-ц/778/2069/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» липня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 07 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, третя особа: Мелітопольська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, третя особа: Мелітопольська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_5

Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,75 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Приазовського району Запорізької області.

Постановою нотаріуса від 12 серпня 2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для її прийняття.

У серпні 2016 року він подав до Приазовського районного суду Запорізької області позов про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Під час розгляду вказаної справи дізнався про наявність заповіту, в якому ОСОБА_5 заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_4

Вважає, що його мати не підписувала вказаний заповіт, а отже він є нікчемним, оскільки за життя вона не казала, що хоче все майно заповісти ОСОБА_4, і між ними не було гарних стосунків. Крім того, при посвідченні заповіту секретар сільської ради ознайомив спадкодавця із недіючими нормами закону - статті 534, 535 ЦК УРСР, заповіт має виправлення номера реєстрації, у заповіті відсутні власноручно написані прізвище та ініціали особи, яка його підписала, а також заповіт не зареєстрований у встановленому законом порядку.

На підставі зазначеного просив визнати недійсним заповіт від 04 серпня 2006 року, складений від імені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,завірений секретарем виконавчого комітету Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області Ткаченко В.В., на ім'я ОСОБА_4; визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: на 1/2 частку земельної ділянки (паю) розміром 5,75 га, кадастровий номер № НОМЕР_1, яка розташована на території Приазовського району Запорізької області відповідно до державного акту серії НОМЕР_2 від 03.04.2001 року.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 07 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недійсність заповіту, пропуск відповідачем строку для прийняття спадщини, неповність висновку експерта, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що за результатами судової почеркознавчої експертизи №4781-17 від 20 грудня 2017 року встановлено що підпис на спірному заповіті виконаний саме ОСОБА_5, позивачем пропущено строк для прийняття спадщини.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірний заповіт складений уповноваженою особою у письмовій формі, особисто підписаний заповідачем ОСОБА_5, зареєстрований у встановленому порядку.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким дана правильна оцінка.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (а.с. 8 зворот).

Згідно з витягом зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась (а.с. 45).

За медичною довідкою про причину смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, причина смерті - серцева недостатність, ішемічна хвороба серця, атерокардіосклероз (а.с.9).

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Степінівської Першої сільської ради Ткаченко В.В. 04 серпня 2006 року, ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,60 га, яка примикає до житлового будинку, та земельну ділянку площею 5,75 га, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради, а також все інше, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право (а.с. 9 зворот).

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17 листопала 2009 року № 22136844 заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі 17 листопада 2009 року (а.с. 101).

Постановою нотаріуса від 12 серпня 2016 року позивачу ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 через пропуск ним строку для її прийняття (а.с. 46).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції за клопотанням представника позивача ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року призначено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно з висновком експерта № 4781-17 від 20 грудня 2017 року підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Підпис» у заповіті, складеному 04 серпня 2006 року у селі Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області і посвідченому секретарем Степанівської Першої сільської ради Ткаченко В.В., виконаний саме ОСОБА_5 (а.с. 184-187).

Будь-яких допустимих доказів, які б спростовували висновки експертизи, позивач ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надав.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги до дійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України).

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірний заповіт складений уповноваженою посадовою особою у письмовій формі, особисто підписаний ОСОБА_5, що підтверджується висновком експерта № 4781-17 від 20 грудня 2017 року, зареєстрований у встановленому законом порядку.

Доказів протилежного ОСОБА_3 не надано.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання на норми ЦК УРСР не є підставою для визнання спірного заповіту недійсним, оскільки п. 35 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.04.1998 року № 22/5, якою встановлювався порядок посвідчення заповітів станом на 04.08.2006 року, передбачалось, що посадова особа виконавчого комітету при посвідченні заповіту зобов'язана роз'яснити заповідачу зміст статті 535 Цивільного кодексу, а тому секретар сільської ради керувався чинними на той час положеннями Інструкції, яка регулювала порядок посвідчення ним заповіту.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск ОСОБА_4 строку для прийняття спадщини не спростовує висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання спірного заповіту недійсним.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильну оцінку показів свідків являються безпідставними.

Оскільки судом правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це вимагає позивач.

Інші обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 07 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 липня 2018 року.

Головуючий

Судді: