Справа № 603/786/18
Провадження №2/603/393/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2018 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.01.2008 року помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять земельні ділянки площею 0,17 га та 1,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №672021. Після смерті спадкодавця ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 в шестимісячний строк фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час його смерті. Також, позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, проте при зверненні до нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме державний акт на право приватної власності на землю.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи.У позовній заяві ОСОБА_1 просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради в підготовче судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_3 помер 08.01.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №230956, виданим (повторно) 22.08.2017 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №2.

Як вбачається з копії державного акту на право власності на землю серії Р1 №672021, виданого 29.12.2002 року ОСОБА_2 селищною радою, спадкодавцю ОСОБА_3 за життя на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 0,17 га та 1,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області.

Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №469/111-18 від 16.08.2018 року, виданою відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області та довідкою №2469/10-07 від 25.09.2018 року, виданою ОСОБА_2 селищною радою Монастириського району Тернопільської області.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ИД №406263 від 01.06.1971 року.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 22.08.2017 року, позивач ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Куликовська» на «Влазін», а згодом з «Влазін» на «Мочкодан», що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ИД №017038 від 25.10.1998 року.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час його смерті, підтверджується довідкою №2469/10-07 виданою 05.09.2018 року ОСОБА_2 селищною радою Монастириського району.

Після смерті спадкодавця, позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу №217/02-14 від 31.08.2018 року, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме, державного акту на право приватної власності на землю, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

На день розгляду справи державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №672021 втрачений, про що позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя» №23 (7255) від 08.06.2018 року.

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. Спадкоємці за законом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовились від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_7, про що подали до суду заяви, засвідчені секретарем виконкому ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області. Зазначені заяви суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, зокрема, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказані заяви свідчать про те, що вищевказаним спадкоємцям відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1, проти яких вони не заперечують.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

П. 3.1 ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 08.01.2008 року, а саме:

- земельну ділянку площею 0.17 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №672021;

- земельну ділянку площею 1.22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №672021;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, с.Світле Монастириський район Тернопільська область, паспорт серія МС 487515.

Відповідач: ОСОБА_2 селищна рада, смт.Коропець Монастириський район Тернопільська область, .

Повний текст рішення виготовлено 04 січня 2019 року.

Суддя ОСОБА_9