Справа №481/1657/13-ц 30.08.2018
Провадження №22-ц/784/1280/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2018 року м. Миколаїв

справа № 481/1657/13-ц

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Державного кадастрового реєстратора відділу у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Бойко Володимир Миколайович, про визнання недійсними державних актів на право власності на землю, договорів міни, витребування земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 травня 2018 року під головуванням судді Вжещ С.І., повний текст якого виготовлений 20 травня 2018 року, у приміщенні цього суду,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, вимоги за яким неодноразово уточнювала. Вказувала, що вона є первісним власником земельної ділянки площею 9,14 га для ведення сільськогосподарського виробництва в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

09 серпня 2007 року в порядку звернення стягнення в межах договору позики, укладеного між відповідачем ОСОБА_4 та нею, її право власності на цю земельну ділянку було припинено із визнанням такого права за ОСОБА_4 на підставі судового рішення, яке 18 липня 2013 року було скасовано. Між тим, за рішенням суду від 09 серпня 2007 року ОСОБА_4 23 жовтня 2007 року видано державний акт про право власності на спірну земельну ділянку.

22 квітня 2009 року на підставі виданого державного акта між відповідачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір міни спірної земельної ділянки, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області БойкоВ.М., на підставі чого 27 серпня 2009 року ОСОБА_3 отримала державний акт на вказану земельну ділянку.

У подальшому, 31 липня 2013 року ОСОБА_3 укладено договір міни землі з відповідачем ОСОБА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А.

Як зазначала позивач, в квітні 2017 року їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 в 2014 році спірну земельну ділянку об'єднала з іншими земельними ділянками в одну (всього 5 земельних ділянок). Після об'єднання загальна площа земельної ділянки складає 44.14 га., кадастровий номер НОМЕР_1. Таке об'єднання, на думку позивача, було спрямоване відповідачкою ОСОБА_2 на приховування спірної земельної ділянки та створення перешкод у відновленні права власності позивача на неї. Крім того, вказувала, що земельна ділянка з вказаним кадастровим номером у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстрована, а за таких обставин, на його думку, об'єднання земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 є незаконним і підлягає скасуванню.

Посилаючись на викладене, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визнати недійсними:

державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,14 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, кадастровий номер НОМЕР_2, серія НОМЕР_3 від 23 жовтня 2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_4;

договір міни в частині спірної земельної ділянки площею 9,14 га., кадастровий номер НОМЕР_2, укладений 22 квітня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Бойко В.М. за № 682;

державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,14 га серія НОМЕР_4 від 27 серпня 2009 року, виданий на ім'я ОСОБА_3;

договір міни, в частині спірної земельної ділянки 9,14 га. кадастровий номер НОМЕР_2, укладений 31 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за № 2907;

витребувати у ОСОБА_2 спірну земельну ділянку площею 9,14 га. з кадастровим номером НОМЕР_2;

скасувати об'єднання земельних ділянок згідно технічної документації із землеустрою 2014 року в частині спірної земельної ділянки площею 9,14 га. з кадастровим номером НОМЕР_2;

зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області вчинити дії щодо виділення спірної земельної ділянки площею 9.14 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з об'єднаної земельної ділянки площею 44.1400 га., кадастровий номер НОМЕР_1 та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 9.14 га. на ім'я ОСОБА_1 з присвоєнням кадастрового номера земельній ділянці.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 травня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9.14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, кадастровий номер НОМЕР_2, серії НОМЕР_5, виданий 23 жовтня 2007 року відділом земельних ресурсів у Новобузькому районі Миколаївської області на ім'я ОСОБА_4

Визнано недійсним договір міни від 22.04.2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Бойко В.М. за № 682, щодо земельної ділянки площею 9.14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, кадастровий номер НОМЕР_2.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 9.14га. для ведення товарного сільськогосподарські виробництва, яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, кадастровий номер НОМЕР_2, серії НОМЕР_6, виданий 27 серпня 2009 року відділом Держкомзему у Новобузькому районі Миколаївської області на ім'я ОСОБА_3

Витребувано у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 9.14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, кадастровий номер НОМЕР_2.

Скасовано об'єднання земельних ділянок згідно технічної документації із землеустрою 2014 року в частині об'єднання земельної ділянки площею 9.14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївсько області, з кадастровим номером НОМЕР_2.

В іншій частині позову відмовлено

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1589 грн. 86 коп., тобто по 529 грн. 95 коп. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 2469 грн. 05 коп., тобто по 823 грн. 02 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність рішення, просив його скасувати. Зазначав, що судом не враховано, що укладена між позивачем і ним мирова угода про передачу ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу земельної ділянки, яка була визнана ухвалою Новобузького районного суду від 19.07.2007р., дотепер не скасована. Крім того, на думку ОСОБА_4, уточнюючи позовні вимоги ОСОБА_1 обрані неналежні способи захисту, а визнання судом недійсним договору міни суперечить мотивувальній частині рішення, в якій зазначено, що визнання судом недійсним нікчемного правочину не вимагається та про те, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 відповідно до державного акту серії НОМЕР_7 від 7 лютого 2002 року, зареєстрованого за № 3663, належала на праві власності земельна ділянка площею 9,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 липня 2007 року визнана мирова угода, укладена ОСОБА_4 і представником ОСОБА_1, за якою остання передала ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу свою земельну ділянку.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 9 серпня 2007 року звернуто стягнення на вказану земельну ділянку, припинено право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку та визнано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4, заборонено компетентним органам відмовляти у виготовлені нового державного акту на ім'я ОСОБА_4

На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_4 23 жовтня 2007 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,14 га, кадастровий номер НОМЕР_2, серії НОМЕР_5, виданий відділом земельних ресурсів у Новобузькому районі Миколаївської області.

В подальшому 22 квітня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір міни спірної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Бойко В.М. за № 682.

На підставі вказаного договору ОСОБА_3 27 серпня 2009 року отримала державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий відділом Держкомзему у Новобузькому районі Миколаївської області.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2013 року рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2007 року скасовано та ухвалене нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 звернуто стягнення на земельну ділянку відмовлено.

Між тим, 31 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір міни спірної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 2907, на підставі чого право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 було зареєстровано за ОСОБА_2

Як вбачається з технічної документації по об'єднанню належних ОСОБА_2 земельних ділянок, 16.09.2014 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 була об'єднана ще з чотирма з земельними ділянками, загальна площа об'єднаної земельної ділянки складає 44.14 га та їй присвоєно новий кадастровий номер НОМЕР_1.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 за ОСОБА_2 не зареєстроване.

Відповідно до ч. 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, або судових рішень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися не тільки рішення відповідних органів, а і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Таким чином, у разі встановлення судом неправомірного отримання особою земельної ділянки, у зв'язку із скасуванням судового рішення, на підставі якого їй було видано державний акт, особа не набуває право власності на цю землю, а виданий на підставі рішення суду державний акт підлягає визнанню недійсним.

Так, згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У статті 203 ЦК України наведені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.Статтею 716 цього Кодексу передбачено, що для договорів міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання. В статті 658 цього ж Кодексу закріплено право продажу товару за його власником.

Тому, при наявності підстав для застосування положень ст. ст. 203, 658 ЦК України для визнання такого правочину недійсним, сторона такого правочину або інша заінтересована сторона може його оспорити.

За такого, встановивиши, що ОСОБА_4 неправомірно отримав спірну земельну ділянку, що підтверджується скасуванням судового рішення, на підставі якого йому був виданий Державний акт на землю, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання цього акту недійсним.

Також судом вірно враховано, що у зв'язку із незаконністю отримання ОСОБА_4 земельної ділянки він не набув право власності на цю землю, а тому не мав права її відчужувати ОСОБА_3 за договором міни від 22.04.2009 року. Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказаний договір міни на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України слід визнати недійсним в частині передачі права власності на спірну земельну ділянку, як укладений з порушенням вимог ст.ст. 658, 716 ЦК України, та також відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України підлягає визнанню недійсним виданий на підставі цього договору міни на ім'я ОСОБА_3 Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, серії НОМЕР_6, від 27 серпня 2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору міни, укладеного 31 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та задовольняючи позовні вимоги про витребування цієї земельної ділянки у ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину і у яких вони не є стороною договору. Згідно ст. 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом України у постановах від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14, і від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, за якими захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразове відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст.ст. 387 та 388 ЦК України.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 обрані неналежні способи захисту, а висновок суду про визнання судом недійсним договору міни (щодо першого правочину) суперечить мотивувальній частині рішення, - є безпідставними.

Також не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на те, що визнана ухвалою Новобузького районного суду від 19.07.2007р. мирова угода про передачу ОСОБА_1 ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу земельної ділянки дотепер не скасована, - оскільки державний акт не землю був виданий ОСОБА_4 не на підставі цієї ухвали суду, а на підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 09.08.2007 р., яке згодом було скасовано.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди апелянта ОСОБА_4 з рішенням суду про скасування об'єднання земельних ділянок ОСОБА_2 та про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Державного кадастрового реєстратора відділу у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області вчинити дії щодо виділення спірної земельної з об'єднаної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та реєстрацію її в Державному земельному кадастрі за позивачем.

За такого, враховуючи встановлені ч. 1 ст. 367 ЦПК України межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у вищезазначеній частині не перевірялась.

Таким чином, виходячи з приписів ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

____________________________________________

Повний текст постанови складено 3 вересня 2018 року