Справа № 646/1503/18
№ провадження 2/646/899/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.07.18 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:
головуючий суддя Єжов В.А.
при секретарі Марковій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей по Основянському району м. Харкова департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Основянський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації,
15 березня 2018 року до Червонозаводського районного суду із вищевказаною позовною заявою звернулася ОСОБА_1.
Ухвалою судді від 22.05.2018 року відкрито провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить ізольована квартира АДРЕСА_1. Підставою права приватної власності є договір купівлі-продажу від 24.07.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, зареєстровано у реєстрі за №5857.
У 2006 році позивач ОСОБА_1 познайомилася з відповідачем ОСОБА_2, на той час остання була вагітною, не мала постійного місця реєстрації у м. Харкові. Сама відповідач народилася та раніше проживала в АР Крим, Сімферопольському районі, с. Кольчужному, вул. 30 років Перемоги, 24.
ОСОБА_1 зазначає, що на час знайомства, відповідач працювала та постійно проживала у м. Харкові, винаймаючи квартиру. Вони подружилися, ОСОБА_2 поскаржилася позивачу, що їй скоро народжувати, а без місця реєстрації у м. Харкові вона не має можливості стати на облік як вагітна та поставити на облік у медичних закладах дитину. Власники житла, яке винаймала відповідач, не погоджувалися надати згоду на її реєстрацію у їхній квартирі. Тому відповідач і попросила ОСОБА_1 про допомогу.
Позивачу стало шкода вагітну ОСОБА_2, і вона погодилася зареєструвати відповідача у своїй квартирі, що вони і зробили 14.06.2006 року.
Дитину, ОСОБА_3, відповідач народила 06.11.2006 року і зареєструвала у належній позивачу квартирі без згоди останньої, навіть не повідомивши про це. Дозволу на реєстрацію у належній їй квартирі відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 не давала, ніяких заяв з приводу його реєстрації не писала.
Далі позивач вказує на те, що через деякий час (приблизно у 2008 році, точніше не памятає) після народження дитини, відповідач повідомила її, що збирається переїжджати в інше місто, у яке саме не зазначила, сказала лише, що як тільки влаштується на новому місці, повідомить ОСОБА_1, і вони вирішать питання про зняття її з реєстраційного обліку у квартирі останньої.
З того часу, як зазначає позивач, ніякого звязку з ОСОБА_2 не було. Вона намагалася додзвонитися до відповідача, але відповідач змінила номер телефону, а нового позивач не знає.
На протязі десяти років у ОСОБА_1 з відповідачами немає ніякого звязку. Відповідачі у належній їй квартирі не проживають, але зняти їх з реєстраційного обліку позивач не може. Жодного дня відповідач з дитиною у її квартирі не проживали. Про те, що у квартирі, крім відповідача ОСОБА_2, зареєстрований ще й її син, ОСОБА_3, ОСОБА_1 стало відомо, коли отримала довідку з місця проживання про зареєстрованих осіб.
До того ж, позивач звертає увагу на те, що квартира тривалий час знаходиться в аварійному стані, там ніхто не проживає, зі сторони дворового фасаду відбулося обрушення цегляної кладки зовнішньої стіни. Тому квартира перебуває у нежитловому стані, починаючи з 2007 року. Це підтверджується листом КП «Жилкомсервіс» від 17.12.2015 року.
У теперішній час у позивача ОСОБА_1 виникла необхідність у додаткових коштах, тому вона вирішила продавати належну їй квартиру. Однак здійснити відчуження квартири не може, тому що там зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3.
ОСОБА_1 вважає, що діями відповідачів порушується її право власності на вищевказану квартиру. Оскільки вона не можу у повній мірі розпоряджатися своєю власність, зокрема продати її.
У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Треті особи у судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне.
Позивач є власником ізольованої квартири АДРЕСА_1. Зазначена квартира належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2002 року, що посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, зареєстровано у реєстрі за №5857.
У той же час, згідно даних Відділу обліку та моніторингу ГУДМС України в Харківській області інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_3не знайдено, а ОСОБА_2 дійсно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стаття 319 ЦК України закріпляє право власника володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом, у позивача ОСОБА_1 виникла необхідність у додаткових коштах, тому вона хоче реалізувати своє право розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд продати квартиру, але зробити цього не може, оскільки там зареєстровані відповідачі.
До того ж, відповідно до листа КП «Жилкомсервіс» від 17.12.2015 року (а.с. 12) квартира знаходиться у непридатному для проживання стані, оскільки там тривалий час ніхто не проживає, зі сторони дворового фасаду відбулося обрушення цегляної кладки зовнішньої стіни. У 2009 році в результаті аварійної ситуації на внутрішньоквартирній системі центрального опалення подача теплоносія була припинена. Власник квартири №14 не виконав роботи по ремонту внутрішньо квартирної системи центрального опалення.
На протязі десяти років у ОСОБА_1 з відповідачами немає ніякого звязку.
Реєстрація відповідачів у квартира АДРЕСА_1 перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі реалізовувати права власності та розпорядження належною їй квартирою.
Також судом досліджено письмові докази покази свідків ОСОБА_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. У заяві від 26.06.2018 року ОСОБА_6 підтверджує, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, провулок І.Дубового (зараз - Троїцький), будинок №13, кв.№14 ніколи не проживали та не проживають. У заяві від 26.06.2018 року ОСОБА_7 підтверджує, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, провулок І.Дубового (зараз - Троїцький), будинок №13, кв.№14 ніколи не проживали та не проживають. У заяві від 26.06.2018 року ОСОБА_5 підтверджує, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, провулок І.Дубового (зараз - Троїцький), будинок №13, кв.№14 ніколи не проживали та не проживають.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до п. п. 3,7 ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особливого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, факт непроживання відповідачів у квартирі без поважних причин понад десяти років знайшов своє підтвердження зібраними по справі доказами, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.
Виходячи з викладеного, керуючись статтями ст. ст.10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 259, 263-265, 281, 282, 284 ЦПК України, ст. ст.71,72 ЖК Української РСР, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №14 у будинку №13 по провулку Троїцькому у місті Харкові.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №14 у будинку №13 по провулкуТроїцькому у місті Харкові.
Позивач: ОСОБА_1: АДРЕСА_2.
Відповідач: ОСОБА_2: АДРЕСА_3.
Відповідач: ОСОБА_3: інформаціїщодо зареєстрованого місця проживання не знайдено.
Треті особи: Служба у справах дітей по Основянському району м. Харкова департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, місце знаходження: м. Харків, вулиця Богдана Хмельницького, 8, Основянський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, місце знаходження: м. Харків, Гімназійна набережна, 14
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України.
Іншими учасниками процесу рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення . Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу, відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України.
Суддя В.А. Єжов