АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/721/18 Доповідач - Міщій О.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - ОСОБА_1.

з участю представника управління соціального захисту населення Тернопільської РДА ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/10552/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_4, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2018 р., ухвалене в м. Тернополі суддею Тернопільського міськрайонного суду Сливкою Л.М., за позовом Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям,-

ВСТАНОВИЛА:

28.08.2017 р. Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА звернулося в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до заяв ОСОБА_3 від 06 листопада 2012 року, 20 жовтня 2014 року, 21 квітня 2015 року та 20 жовтня 2015 року їй призначалась державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім'ї за період з 01 листопада 2012 року по 30 квітня 2013 року, з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року, з 01 жовтня 2015 року по 01 березня 2016 року.

Позивач вказав, що в результаті проведеної управлінням перевірки було виявлено, що у власності малозабезпеченої сім'ї ОСОБА_3 перебуває три транспортні засоби автомобілі ЗАЗ 1103307, ВАЗ 21099 та причіп ГБК 8350. Однак відповідачка у деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням соціальної допомоги, указувала лише один транспортний засіб ЗАЗ 1103307. Тобто, при зверненні до управління із заявами про призначення допомоги відповідачка не задекларувала два транспортні засоби, унаслідок чого незаконно отримала допомогу малозабезпеченим сім'ям з листопада 2012 р. по квітень 2013 р. та з жовтня 2014 р. по березень 2016 р. в розмірі 52104,10 грн., які необхідно повернути до державного бюджету.

Управління направило ОСОБА_3 вимогу про повернення надмірно виплаченої державної соціальної допомоги, однак кошти не були повернуті.

Представник відповідача ОСОБА_4 подала до суду відзив, у якому вказала, що причіп ГБК 8350 не є транспортним засобом, відтак інформація про нього не повинна вказуватись при зверненні за допомогою, а транспортний засіб ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер 45511ТІ був викрадений ще у 2004 році. Зазначила, що сім'я відповідачки не має можливості володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним автомобілем, а сама по собі реєстрація права власності жодних прибутків чи будь-яких інших матеріально-правових наслідків для власника не створює. Також представник вказала, що належні ОСОБА_3 транспортні засоби не є об*єктом оподаткування, тому твердження позивача про те, що відповідачка навмисно подала неправдиві відомості про свій майновий стан є безпідставними. Також, представник зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.05.2018 р. позов управління соціального захисту населення Тернопільської РДА до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь управління соціального захисту населення Тернопільської РДА суму надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім*ям за період з жовтня 2014 р. по березень 2016 р. у розмірі 47469,32 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1600 гривень судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду, представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій просила рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог, постановивши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Представник відповідачки вказала, що судом не враховано вимоги Порядку призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, що діяли на момент її призначення.

Зокрема, в п. 10 вказаного порядку, у редакції, що діяла на момент подачі заяв на отримання допомоги, передбачено, що державна соціальна допомога не призначається у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). При цьому не враховуються транспортні засоби, які згідно із законодавством не є об'єктами оподаткування (крім тракторів на гусеничному ходу).

Представник ОСОБА_4 зазначила, що оскільки у відповідності до вимог податкового законодавства транспортні засоби не були об'єктом оподаткування, інформацію про їх наявність у декларації про доходи не потрібно вказувати.

Крім того, представник відповідачки зазначила, що автомобіль марки ВАЗ 21099 д.н.з. 45511ТІ був викрадений ще у 2004 р. і до сьогодні перебуває у розшуку. Отже, ОСОБА_3 позбавлена можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися автомашиною, тому незазначення цього майна у деклараціях про доходи не може слугувати підставою для висновку про неправомірність призначення державної соціальної допомоги та її стягнення в судовому порядку.

Таким чином, представник ОСОБА_4 указує, що під час заповнення її довірителькою заяв на отримання допомоги малозабезпеченим сім'ям та поданих до них декларацій нею завжди вказувалась достовірна інформація про майновий стан сім'ї.

Зазначила також, що чоловік відповідачки - ОСОБА_5 в період отримання нею соціальної допомоги перебував в зоні проведення АТО, є учасником бойових дій, тому не мав можливості забезпечувати сім'ю.

27.07.2018 р. управління соціального захисту населення Тернопільської РДА подало відзив на апеляційну скаргу, у якій просило її відхилити, залишивши без змін оскаржуване судове рішення.

Позивач вказав, що причіп марки ГБК д.н.з. НОМЕР_1 є транспортним засобом, тому його потрібно вказувати у декларації про доходи при призначенні державної соціальної допомоги.

Крім того, позивач у відзиві зазначив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачка у своїх запереченнях не посилалася на ту обставину, що транспортні засоби не є об'єктом оподаткування, тому у відповідності до ст. 367 ЦПК України вказані обставини не слід враховувати при перегляді апеляційним судом оскаржуваного рішення.

Також представник управління соціального захисту населення Тернопільської РДА у відзиві вказує, що доводи апеляційної про незазначення у декларації про доходи автомобіля марки ВАЗ 21099 унаслідок його викрадення є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що ОСОБА_3 навмисно не вказала у декларації про майновий стан відомості про наявність у власності її сім'ї двох транспортних засобів ВАЗ 21099 та причепа ГБК8350, тому стягнув з неї в користь позивача надміру виплачені коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 47469,32 грн. За період з та на користь держави 1600 гривень судового збору.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду неможливо.

Судом установлено, що на підставі заяв ОСОБА_3 від 06 листопада 2012 року, 20 жовтня 2014 року, 21 квітня 2015 року та 20 жовтня 2015 року, декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, відповідних документів управлінням соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації відповідачці було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї щомісячно на період з 01 листопада 2012 року по 30 квітня 2013 року; 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року; 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року; з 01 жовтня 2015 року по 01 березня 2016 року.

Як видно із декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги ОСОБА_3 зазначила один транспортний засіб ЗАЗ ВО6350АА, 2004 року випуску, який знаходиться у власності та володінні її сім'ї.

У заявах відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з порядком призначення соціальної допомоги та повідомлена про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги вона зобов'язується повідомити про це орган соціального захисту населення, а також про відмову в призначенні або припиненні виплат призначеної соціальної допомоги, про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім'ї.

В результаті проведеної державним соціальним інспектором управлінням соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації перевірки відомостей про майновий стан сім'ї ОСОБА_3 було виявлено, що заявниця у розділі IV декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 06 листопада 2012 року, 20 жовтня 2014 року, 21 квітня 2015 року та 20 жовтня 2015 року не вказала наявність двох транспортних засобів, про що складено акт №604138.

Згідно облікової картки приватного транспортного засобу, виданої Тернопільським МРЕВ, за ОСОБА_5 з 16 лютого 2005 року зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2, рік випуску 2004, тип транспортного засобу легковий, колір синій, який був указаний ОСОБА_3 у деклараціях про майновий стан та доходи при зверненні із заявами про призначення допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Як убачається із облікової картки приватного транспортного засобу, виданої Тернопільським МРЕВ, за ОСОБА_3 з 24 жовтня 2001 року зареєстровано також транспортний засіб ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер 45511ТІ, 1993 року випуску .

Крім того, обліковою карткою приватного транспортного засобу, виданою Тернопільським МРЕВ, стверджується, що за ОСОБА_3 з 23 лютого 2010 року зареєстровано причіп марки ГКБ8350 1984 року випуску .

Із довідок, виданих управлінням соціального захисту населення Тернопільської РДА видно, що загальна сума виплаченої ОСОБА_3 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям за період з листопада 2012 р. по березень 2016 р. становить 52104,10 грн.

Також, судом установлено, що 15 березня 2016 року позивачем направлено ОСОБА_6 повідомлення про повернення надміру виплаченої державної допомоги малозабезпеченим сім'ям, однак відповідачка не виконала вимог щодо повернення коштів.

Нарахування та виплата допомоги малозабезпеченим сім'ям проводиться у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 (далі Порядок).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 вказаного Закону, якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Відповідно до п. 6 Порядку, для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю). Для призначення соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник сім'ї подає заяву і декларацію про доходи та майно.

Відповідно п. 25 Порядку, виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Абзацом 5 п. 10 Порядку визначено, що соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). При цьому, не враховуються транспортні засоби, які згідно із законодавством не є об'єктом оподаткування (крім тракторів на гусеничному ходу).

Указаний пункт Порядку був чинним на момент подання ОСОБА_3 заяв від 20.10.2014 р., 21.04.2015 р. про призначення їй державної соціальної допомоги з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року та з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року, до яких були додані декларації про доходи та майновий стан позивачки, із змісту яких видно, що позивачка задекларувала лише один транспортний засіб - ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2, 2004 року випуску.

Отже, Порядком, що був чинним на момент подання ОСОБА_3 указаних заяв, визнавалося право на отримання малозабезпеченою сім'єю державної соціальної допомоги за наявності більше одного автомобіля у випадку, якщо транспортні засоби не були об'єктом оподаткування.

Представник ОСОБА_3 вказала, що відповідачка не зазначила інформацію про належність їй на праві власності усіх транспортних засобів, оскільки відповідно до вимог податкового законодавства, яке діяло на час призначення держаної соціальної допомоги транспортні засоби не були об'єктом оподаткування.

Зазначені доводи підтверджуються статтею 232 Податкового кодексу України в редакції, що діяла до 01.01.2015 р., у якій було визначено транспортні засоби, які є об'єктами оподаткування. Підпунктом е) пункту 232.1.1 цього Кодексу визначено, що причіп не є об'єктом оподаткування.

Згодом, Законом України від 28.12.2014 р., що діяв з 01.01.2015 р., внесено зміни до норм Податкового Кодексу України.

Зокрема, відповідно до пункту 267.2.1 ст. 267 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Тобто, аналізуючи норми податкового законодавства, яке було чинним на час звернення ОСОБА_3 про призначення соціальної допомоги за період з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року причіп не був об'єктом оподаткування.

Також автомобіль ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер 45511ТІ, 1993 року випуску у відповідності до п. 267.2.1 ПК України, в редакції, що діяла на час існування правовідносин сторін, не є об'єктом оподаткування.

При цьому із змісту відомостей про результати перевірки Національної автоматизованої інформаційної системи державної автомобільної інспекції МВС України видно, що транспортний засіб марки ВАЗ 21099 д.н.з. 45511ТІ, було викрадено у 2004 році, зв'язку з чим ОСОБА_3 зверталася до Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області із відповідною заявою. Тобто, ОСОБА_3 була позбавлена можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися вказаним майном.

Ураховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що не зазначення ОСОБА_3Р транспортних засобів у деклараціях про доходи та майновий стан при поданні заяв про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям не може бути підставою для висновку про неправомірність призначення відповідачці указаної допомоги та її повернення.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 р. № 638, чинною з 04.09.2015 р., внесено зміни в п. 10 Порядку, якими виключено абзац 6 указаного пункту.

Тобто, указаними змінами було передбачено обов'язок особи, яка звертається із заявою на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, указувати інформацію щодо наявності у неї або членів її сім'ї усіх транспортних засобів, в тому числі і тих, які не підлягають оподаткування.

Таким чином, враховуючи чинність у часі нормативних актів, які врегульовують питання призначення державної соціальної допомоги, колегія суддів вважає, що судом безпідставно стягнуто з ОСОБА_3 виплачену державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям за періоди з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року у розмірі 29765,48 грн.

Разом з тим, висновок суду про стягнення з ОСОБА_3 в користь позивача надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 17703,84 грн. за період з 01.10.2015 р. по 01.03.2016 р. є вірним, оскільки у вказаний період уже діяла змінена редакція пункту 10 Порядку, яка передбачала обов'язок особи, яка звертається із заявою про призначення допомоги, указувати інформацію щодо наявності усіх транспортних засобів, в тому числі і тих, які не підлягають оподаткування.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши суму стягнення. Стягнути з ОСОБА_3 в користь управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації суму надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 17703,84 грн. за період з 01.10.2015 р. по 01.03.2016 р.

Відповідно ч. ч. 1, 13 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи принцип пропорційності розміру задоволених позовних вимог, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору за подання позовної заяви слід змінити, зменшивши розмір стягнення з 1600 грн. до 592 грн. Іншу частину суми судового збору у розмірі 1008 грн., яка підлягала сплаті за подання позовної заяви, слід компенсувати за рахунок держави, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки при поданні позовної заяви Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА згідно п. 19 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір було звільнено від його сплати.

Крім того, оскільки ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 13.07.2018 р. ОСОБА_3 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 960 грн. та враховуючи принцип пропорційності задоволення позовних вимог з ОСОБА_3 в дохід держави слід стягнути 357,98 грн. Іншу частину суми судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 602,02 слід стягнути з Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА в дохід держави, оскільки на момент подання апеляційної скарги пільги щодо сплати судового збору позивачем у відповідності до ЗУ Про судовий збір, в редакції, яка діяла з 15.12.2017 р., не передбачено.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2018 р. в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь управління соціального захисту населення Тернопільської РДА суми надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 47469,32 грн. - змінити, зменшивши суму стягнення.

Стягнути з ОСОБА_3 (23.01.1976 р. н., адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) в користь Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації (адреса місцезнаходження: вул. М. Кривоноса, 14, м. Тернопіль, , МФО 820172, р/р 3410) суму надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 17703,84 грн. (сімнадцять тисяч сімсот три гривні вісімдесят чотири копійки).

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2018 р. в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору у розмірі 1600 грн. змінити, зменшивши суму стягнення до 592 грн. Іншу частину суми судового збору у розмірі 1008 грн., яка підлягала сплаті за подання позовної заяви, компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 357,98 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА в дохід держави 602,02 грн. суми судового збору за подання апеляційної скарги.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 28 вересня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи