Справа № 463/669/17
Провадження № 2/463/298/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді: Шеремети Г.І.

з участю секретаря судових засідань: Козак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в особі відділення №2 ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив визнати недійсним договір поруки №POR159 від 14.11.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» в особі відділення №2 ПАТ КБ «Приватбанк».

Позов мотивує тим, що в листопаді 2016 року, отримавши повістку із Залізничного районного суду м.Львова, дізнався про наявність у суді справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з нього 786257,28 грн. заборгованості, яка виникла у ПП «Гарантспецбуд» перед банком внаслідок неповернення підприємством відновлювальної кредитної лінії у строки, визначені кредитним договором. Підставою звернення Банку до суду з відповідним позовом до ОСОБА_2 стала наявність договору поруки №POR159 від 14.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» в особі відділення №2 ПАТ КБ «Приватбанк», з метою забезпечення зобов'язань ПП «Гарантспецбуд». Однак, про існування такого договору та його зміст позивачу невідомі, оскільки такого ніколи, в тому числі в інтересах ПП «Гарантспецбуд» не укладав та не підписував. Про існування юридичної особи ПП «Гарантспецбуд» йому відому, оскільки до лютого 2016 року був її засновником та директором. Крім того, ознайомившись зі змістом оспорюваного договору позивач виявив в ньому ряд невідповідностей, які свідчать про те, що позивач його не підписував: в такому зазначена адреса проживання ОСОБА_2, за якою він ніколи не проживав та немає до неї жодного відношення; вказана юридична адреса ПП «Гарантспецбуд», за якою юридична особа ніколи не знаходилась. Також вважає, що про недійсність цього договору свідчить і той фак., що про укладення такого договору позивач не пригадує та ніколи не мав оригіналу такого договору. А тому звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв розгляд справи у його відсутності не подавав. В попередніх судових засідання позов підтримував в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому. Його неявка у відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заяву розгляд справи у його відсутності, просив при ухваленні рішення врахувати наявний в матеріалах справи висновок судово-почеркознавчої експертизи, згідно якого встановлено, що позивач підписував спірний договір поруки. Та з урахуванням цього в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Його неявка у відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Ухвалою судді від 01.03.2017 року відкрито провадження по справі (в редакції ЦПК України до набрання чинності змінами від 03.10.2017 року).

Ухвалою суду від 18.10.2017 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу у зв'язку з тим, що основним мотивом для визнання недійсним спірного договору поруки було твердження позивача про те, що його не підписував.

Ухвалою суду від 02.01.2018 року провадження по справі поновлено.

У зв'язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року з призначенням справи до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 03.07.2018 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Сторони у судове засідання не з'явились, тому фіксування судового процесу 25.09.2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.265 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Згідно наявної в матеріалах справи копії договору поруки №POR159, такий укладено (підписано) 14.11.2014 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» в особі відділення №2 ПАТ КБ «Приватбанк» з метою забезпечення виконання зобов'язань ПП «Гарантспецбуд» за кредитним договором (а.с.5-6) .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, звернувшись до суду з позовом про визнання договору поруки недійсним, обґрунтовує мотивованість такого покликаючись на те, що про його існування йому нічого не відомо та такий він взагалі не підписував. Наявний в договорі поруки підпис ніби-то від його імені є підробним.

У зв'язку із такими покликаннями позивача судом з метою повного та об'єктивного розгляду справи, а також встановленні істини у справі, було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

У відповідності до наявного в матеріалах справи висновку №5653 судово-почеркознавчої експертизи від 14.12.2017 року (а.с.55-56) судом встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2, розташовані в графі «Підпис» зліва на першому та другому аркуші та в графі «Поручитель» після слова «Підпис» і перед прізвищем «ОСОБА_2.» після дати «14.11.2014» на третьому аркуші договору №POR159 від 14.11.2014 року, виконані однією особою, а саме: ОСОБА_2.

Статтею 215 ЦК України закріплено загальні підстави недійсності правочину. Так, ч.1 передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог щодо несуперечливості правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; наявність в особи, яка вчиняє правочин, необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи

Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов'язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням вищенаведених положень законодавства, суд приходить до висновку про те, що наявним в матеріалах справи висновком судово-почеркознавчої експертизи встановлено відсутність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Жодних інших доказів на підтвердження обґрунтованості та мотивованості заявленого позиву сторона позивача суду не представила, а відтак не довів ті обставини не які покликається, як на підставу своїх вимог.

А відтак суд вважає, що з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів можливо ухвали рішення у справі, яким в позові відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України, ст..ст. 203,207,215 ЦК України, суд, -

вирішив:

В позові - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім'я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2: АДРЕСА_1.

Відповідач: Публічне Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»: м.Львів, вул.Пекарська, 26

Повне судове рішення складено та підписано 25 вересня 2018 року.

Суддя: Шеремета Г. І.