Справа № 750/2008/18 Провадження № 22-ц/795/835/2018 Головуючий у I інстанції - Коверзнев В. О. Доповідач - Кузюра Л. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: ОСОБА_3;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Баглай Андрій Іванович;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

прізвище судді: Коверзнев В.О.; місце та час ухвалення рішення: м. Чернігів, 12 год. 16 хв.; дата складання повного тексту рішення: 03 травня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь, ОСОБА_5. 27.09.2017 року вона звернулася до Першої Чернігівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та дізналася, що її покійний дідусь склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Баглаєм А.І., та заповів все своє майно ОСОБА_3 Вважала, що вказаний заповіт є недійсним, оскільки посвідчений з порушенням норм Цивільного кодексу України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі втраченого спадкодавцем у 2012 році паспорту.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду, з ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції ґрунтується виключно на припущеннях, а не на матеріалах справи, в порушення ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Зазначала, що за життя ОСОБА_5 після втрати паспорта, отримав 10.01.2014 року новий паспорт серії НОМЕР_2, використовував саме його, і жодного разу не використовував недійсний паспорт від 22лютого 1996 року серії НОМЕР_3, на підставі якого було посвідчено заповіт. Посилання суду першої інстанції на те, що заповідач допустив недбальство під час реалізації свої цивільних прав є необґрунтованими та неприйнятними.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив залишити рішення суду першої інстанції в силі, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючи на те, що заповіт ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Баглаєм А.І. відповідає нормам ст. 1247 ЦК України, а тому визнання його недійсним є безпідставним.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що суду не було подано доказів, що волевиявлення заповідача ОСОБА_5 в момент підписання заповіту на користь відповідача не відповідало його внутрішній волі, сам заповіт за формою і змістом відповідає вимогам ст. 1247, 1248 ЦК України, а тому підстави для визнання заповіту недійсним відсутні.

З наведеним висновком суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який доводився ОСОБА_2 дідусем по лінії батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 12,13).

Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Баглаєм А. І. за реєстровим № 682, 19.07.2017 року ОСОБА_5 розпорядився на випадок своєї смерті та усе майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Підгайною О.І. 27.09.2017 року було заведено спадкову справу № 568/2017 за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 8). Звернувшись до нотаріальної контори, ОСОБА_2 було з»ясовано, що її дідусем було вчинено заповіт на користь ОСОБА_3

В ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що під час складання заповіту, ОСОБА_5, було пред'явлено нотаріусу особисто паспорт НОМЕР_3, виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 22.02.1996 року, а також облікову картку платника податків з реєстраційним номером НОМЕР_1. На заповіті є власноручний запис заповідача про особисте ознайомлення з його змістом, який скріплений підписом заповідача, тобто виконані всі передбачені нормативними актами вимоги при укладанні цього правочину.

Згідно інформації, розміщеної на електронному сайті Державної міграційної служби України, паспорт ОСОБА_5 серія НОМЕР_3 від 22.02.1996 року було визнано недійсним у зв»язку з його втратою та отриманням нового паспорта серії НОМЕР_2 від 10 січня 2014 року.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Дослідивши надані сторонами докази, суд першої інстанції встановив, що під час складання заповіту, ОСОБА_5 пред'явив особисто паспорт НОМЕР_3, виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 22.02.1996 року, а також облікову картку платника податків з реєстраційним номером НОМЕР_1, на підставі яких нотаріусом було встановлено його особу.

Згідно з вимогами ст. 43 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Посилання в доводах апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення не було взято до уваги та не враховано того, що на момент посвідчення заповіту, паспорт серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 був недійсним, не заслуговують на увагу, оскільки нотаріус діяв в межах повноважень, наданих йому законом, при цьому, встановивши особу заповідача відповідно до тих документів, які йому надав останній, здійснювати перевірку дійсності поданого паспорта, нотаріус не мав правових підстав.

Зважаючи на те, що під час вчинення заповіту ОСОБА_5 було представлено нотаріусу паспорт, останнім було встановлено особу заповідача, з»ясовано його волевиявлення щодо розпорядження майном на випадок його смерті та в порядку й за формою, встановленими законом, було посвідчено заповіт, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених ст.. 203, 215, 1257 ЦК України для визнання його недійсним.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що спадкодавцем у зазначений період часу активно використовувався його дійсний паспорт під час оформлення кредитів, через що висновок суду про допущення заповідачем недбальства при пред»явленні недійсного паспорту, не може слугувати підставою для скасування вірного по суті рішення суду, оскільки воля, форма та порядок вчинення заповіту були дотримані.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд знаходить, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки їх постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді: