СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 4-с/759/147/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Бандури Н.О.,

за участю: скаржника ОСОБА_1,

представника скаржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Телейчука Т.О.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вищевказана скарга, просить суд визнати бездіяльність страшого державного виконавця Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у м. Києві Телейчука Т.О. по відмові у задоволені заяви про повторне проведення оцінки 1/6 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить боржнику ОСОБА_1 неправомірними; зобов'язати Святошинський районний ВДВС ГТУЮ у м. Києві провести повторну оцінку 1/6 частини будинку ОСОБА_1, іншим оцінювачем та зупинити передачу 1/6 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 таналежать скаржнику.

Скаргу обгрунтовує тим, що у провадженні Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває зведене виконавче провадження №47474247 по стягненню на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 боргу у розмірі 4622332 грн 00 коп., державним виконавцем було направлено висновок звіту про оцінку майна 1/6 частини будинку, що належить скаржнику, яке описане та передане оцінювачу загальною площею 450 кв.м., що не перебуває у власності боржника, оскільки 1/6 частини будинку, яке позначене літерою «А» має загальну площу 219,2 кв.м., а інше нерухоме майно літера «Е» належить іншій особі, тому дана оцінка була проведена за даними, які не відповідають дійсності, також на думку скаржника оцінювач не проводив вказану оцінку, а просто переписав попередній результат зі звіту про оцінку від 13.12.2017, оскільки вартість оцінки об'єкта в них однакова. 13.07.2018 представник заявника ознайомився із матеріалами виконавчого провадження в той же день представником була написана на ім'я державного виконавця заява та в подальшому ним було з'ясовано, що 1/6 частина будинку виставлена на торги через систему «Сетам», однак скаржник вважає, що такі дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник та його представник у судовому засіданні скаргу підтримали, посилаючись на підстави, викладені у ній, просили задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа, рішення, дія і бездіяльність якої оскаржуються - старший державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення клопотання про відкладення розгляду скарги.

Судом встановлено, що у провадженні Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває зведене виконавче провадження №47474247 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суму боргу у розмірі 4622332 грн 00 коп.

27.06.2018 по вказаному виконавчому провадженню було проведено оцінку ТОВ «Меркурій Партнерс» 1/6 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, дане майно було описане та передане на оцінку загальною площею 450 кв.м., який державним виконавцем було направлено скаржнику.

Згідно витягу з реєстру майнових прав у власності скаржника перебуває лише 1/6 частина будинку за вказаною адресою, яка позначена літерою «А», загальною площею 219,2 кв.м., а інше нерухоме майно позначене літерою «Е» належить іншій особі.

13.07.2018 представник заявника був ознайомлений із матеріалами виконавчого провадження №47474247 де виявив невідповідність загальної площі у звіті про оцінку 1/6 частини будинку, що належить ОСОБА_1 з приводу чого він звернувся із відповідною заявою до державного виконавця.

У подальшому представником скаржника було з'ясовано через систему «Сетам», що 1/6 частина будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ф. Пушиної, 29 виставлена на торги.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, сторона заявника, посилається на те, що державний виконавець відмовив йому заяві від 13.07.2018 про невідповідність загальної площі у звіті про оцінку 1/6 частини будинку, оскільки ним у подальшому вказане майно майно було виставлено на торги.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п.п. 10-12 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

Як наголосив Верховний Суд України у своїй правовій позиції від 04.02.2015 року у цивільній справі № 6-238 цс14, виконавчі дії з реалізації предмета іпотеки, на яке звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводяться за спеціальним порядком відповідно до статті 41 ЗУ «Про іпотеку» шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 18 Закону України «Про виконавчу службу», зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Як роз'яснено у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги ОСОБА_1, оскільки суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення дій, які визначені Законом України «Про виконавче провадження» та можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, однак виставлення нерухомого майна на продаж не є відмовою у розгляді заяви, а лише припущенням скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Законом України "Про виконавче провадження", п.18 Постанови № 6 від 07 лютого 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «"Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 353, 447, 451ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Телейчука Т.О. відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул'яновська