Провадження № 22-ц/824/1117/2018 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Яворського М.А.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 21 травня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» доОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до суду із вказаним вище позовом,який мотивувало тим, що 27 травня 2015 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» і ТОВ «ВТФ «Екмі» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу№ 58030а4к3.9, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов'язані із експлуатацією належного товариству автомобіля «Mercedes-Benz» р.н.НОМЕР_4.

08 вересня 2015 року на вул.Патріса Лумумби у м.Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Mercedes-Benz» під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_1належного відповідачу ОСОБА_3 і під його керуванням, в результаті якого застрахованому автомобілю «Mercedes-Benz» було спричинено механічні ушкодження. Вина ОСОБА_6 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП встановлена постановою Печерського районного суду м.Києва від 25 грудня 2015 року.

Вказував, що згідно рахунку № ТС00021 від 01 грудня 2015 року і акту про надання послуг № від 24 жовтня 2015 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz» внаслідок ДТП склала суму 76689,41 грн., яку ПрАТ «СК «АХА Страхування» на виконання умов договору виплатила страхувальнику. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за полісом обов'язкового страхування у ПрАТ «СК «Уніка», яка за зверненням позивача перерахувала страхове відшкодування у розмірі 40409,42 грн., проте дана сума не покриває решти збитку в сумі 36279,99 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд на підставі

- 2 -

ст.ст.1191,1194 ЦК України стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у порядку регресу у розмірі 36279,99 грн. та судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 21 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь позивача збитки у розмірі 36279,99 грн. та судові витрати в сумі 1378 грн.

Не погоджуючись із рішенням відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, їх недоведеність, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд не вирішив його клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру збитку, а рахунок-фактура не є належним доказом цих обставин, а тому має місце недоведеність розміру шкоди. Судом не було вирішено питання про передачу у власність відповідача всіх деталей, що були замінені на пошкодженому автомобілі «Mercedes-Benz» під час ремонту. Судом не було враховано, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» як за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності із лімітом 50000 грн., так і за договором добровільного страхування цивільної відповідальності від 13 січня 2015 року з лімітом 300000 грн., а відтак нести відповідальність має саме ПрАТ «СК «Уніка». Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у справі № 755/18006/15-ц у постанвові від 04 липня 2018 року.

Позивач ПрАТ «СК «АХА Страхування» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив позов страхової компанії, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки його представнику ОСОБА_4 11 грудня 2018 року, відповідач та його представник до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник ПрАТ «СК «АХА Страхування» в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

- 3 -

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено, що 27 травня 2015 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» і ТОВ «ВТФ «Екмі» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 58030а4к3.9, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов'язані із експлуатацією належного товариству автомобіля «Mercedes-Benz» р.н.НОМЕР_4.

08 вересня 2015 року на вул.Патріса Лумумби у м.Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Mercedes-Benz» під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_1 належного відповідачу ОСОБА_3 під його керуванням. ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_3, який, керуючи автомобілем «ЗАЗ» під час об'їзду перешкоди виїхав на смугу зустрічного руху, порушивши п.13.3 ПДР та допустившизіткнення із автомобілем «Mercedes-Benz» р.н.НОМЕР_4, який отримав механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_6 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП встановлена постановою Печерського районного суду м.Києва від 25 грудня 2015 року, якою провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до рахунку № ТС00021 від 01 жовтня 2015 року і акту про надання послуг № від 24 жовтня 2015 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz» внаслідок ДТП склала суму 76689,41 грн., яку ПрАТ «СК «АХА Страхування» на виконання умов договору добровільного страхування виплатила страхувальнику.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за полісом обов'язкового страхування у ПрАТ «СК «Уніка», яка за зверненням позивача перерахувала страхове відшкодування у розмірі 40409,42 грн. в межах ліміту відповідальності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що шкода завдана потерпілій особі з вини відповідача ОСОБА_3 внаслідок порушення останнім Правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що знаходиться у причинному зв'язку із завданням шкоди, а тому саме він має нести відповідальність за завдану шкоду.

При цьому суд виходив з того, що з огляду на наявність у потерпілої особи договору добровільного страхування транспортного засобу має місце суброгація, і відбулася заміна кредитора, а тому позивач, який виплатив потерпілому страхове відшкодування, має право вимоги до винуватця ДТП.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК).

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в

- 4 -

межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов'язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися із визначеною судом сумою збитків, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Як вище вказувалося цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом № АІ/7058173 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Уніка» із розміром страхової виплати (лімітом відповідальності) - 50000 грн. та франшизою - «нуль».

Відповідно до п.9.1 ст.9 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно п.22.1 ст.22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Отже, за змітом даних норм відповідальність за завдану відповідачем шкоду у межах 50000 грн. має нести страховик.

З матеріалів справи вбачається, що страховик відповідача ПрАТ «СК «Уніка» за зверненням позивача виплатила страхове відшкодування у розмірі 40409,42 грн., що менше ліміту відповідальності 50000 грн.

За таких обставин покладення на відповідача відповідальності в межах страхової виплати за договором обов'язкового страхування суперечить приписам ст.1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, де Велика Палата зазначила, що при суброгації відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутих збитків.

З огляду на встановлений розмір страхової виплати (ліміт відповідальності)

- 5 -

страховика за страховим полісом № АІ/7058173 обов'язкового страхування в сумі 50000 грн. та відсутність франшизи, колегія суддів вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача завдані збитки у розмірі, що перевищують страхову виплату, а саме в розмірі 26689,41 грн. (76689,41 грн. - 50000 грн.).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення в частині стягнення судового збору пропорційно розміру задоволених вимог та з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги згідно ч.10 ст.141 ЦПК України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скарги про недоведеність розміру шкоди, з огляду на те, що рахунок-фактура не є належним доказом цих обставин, а суд не вирішив клопотання відповідача про призначення судової експертизи для визначення розміру збитку як необгрунтовані.

В матеріалах справи міститься рахунок № ТС00021 від 01 жовтня 2015 року і акт про надання послуг № від 24 жовтня 2015 року (включає виконані роботи та видаткову накладну), згідно яких вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz» внаслідок ДТП склала суму 76689,41 грн. (т.1 а.с.24-26).

Вказані у рахунку та акту роботи по ремонту автомобіля «Mercedes-Benz» повністю відповідають наявному в матеріалах справи акту огляду автомобіля «Mercedes-Benz» від 10 вересня 2015 року із зазначенням отриманих внаслідок ДТП пошкоджень (т.1 а.с.20-21), які зафіксовані на фотознімках (т.1 а.с.22-23), а також відповідають довідці про пошкодження цього автомобіля, виданій 08 вересня 2015 року інспектором патрульної служби УПС МВС України в м.Києві (т.1 а.с.19).

Відповідачем наведені докази у їх сукупності не спростовані. При цьому колегія суддів враховує, що справа розглядалася судом близько двох років і відповідач мав достатньо часу для спростування розміру збитку, завданого внаслідок ДТП з його вини.

Це ж стосується доводів скарги щодо невирішення судом клопотання відповідача про призначення судової експертизи для визначення розміру збитку, оскільки заявляючи таке клопотання у грудні 2017 року, тобто через півтора року після відкриття провадження, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України, які б спростовували вимоги позивача та доводили інший розмір збитків, завданих власнику автомобіля «Mercedes-Benz».

В тому числі колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ч.1 ст.106 ЦПК України відповідач мав право подати до суду відповідний висновок експерта, складений на його замовлення, проте не скористався таким правом.

Відхиляючи даний довід скарги колегія суддів погоджується, що суд у рішенні не дав оцінку клопотанню відповідача щодо призначення судової експертизи. Проте відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни судового рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Як вище вказувалося підстави для призначення експертизи відсутні, з огляду на неданання доказів щодо неправилдьності обрахування шкоди, а відтак підстави для скасування чи зміни рішення з цих підстав відсутні.

Окрім того, подаючи апеляційну скаргу, позивач всупереч п.6 ч.2 ст.356 ЦПК України, ні в самій скарзі, ні в окремих клопотаннях не заявив про необхідність проведення судової експертизи, як нового доказу, який підлягає дослідженню.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду. Таким приписам кореспондуються положення ч.7 ст.81 ЦПК України, згідно яких суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

- 6 -

Доводи скарги про те, що судом не було вирішено питання про передачу у власність відповідача всіх деталей, що були замінені на пошкодженому автомобілі «Mercedes-Benz» під час ремонту не грунтуються на вимогах закону. Посилаючись на дану обставину, відповідач не надав суду першої інстанції жодного доказу про те, що замінені на автомобілі пошкоджені запчастини мали певну цінність і могли використовуватися за призначенням, що є необхідною умовою їх передачі.

Посилання у скарзі на неврахування судом того факту, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» в тому числі за договором добровільного страхування цивільної відповідальності від 13 січня 2015 року з лімітом 300000 грн., а відтак нести відповідальність за завданий збиток має виключно ПрАТ «СК «Уніка», що відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, безпідставні.

У наведеній постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц ВеликаПалата Верховного Суду відступила від правового висноку Верховного Суду України саме у відносинах обов'язкового страхування. Зміст правової позиції ВеликоїПалати у наведеній справі полягає у тому, що якщо особа застрахувала відповідальність за договором обов'язкового страхування, то відповідальність за завдану шкоду має нести саме страхова компанія, а страхувальник лише у випадку недостатності страхової виплати. Наведене повністю відповідає діям позивача, який звернувся до страховика відповідача за договором обов'язкового страхування і отримав виплату.

Даний висновок не стосується і не пов'язаний із правовідносинами добровілього страхування, як помилково вважає відповідач, а тому у відносиних добровільного страхування відшкодування здійснюється винуватцем ДТП за вибором страховика потерпілої сторони.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 21 травня 2018 року змінити, стягнувши із ОСОБА_3 (мешкає: 03150 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (місцезнаходження: 04070 м.Київ, вул.Іллінська 8,) виплачене страхове відшкодування в розмірі 26689 гривень 41 коп. та судовий збір в розмірі 1000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: