Справа №461/5774/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

при секретарі Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: 79000, м. Львів, вул. Я.Мудрого12б/8; РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м.Львів (79019, м.Львів, пр. Чорновола, 39; ) про зняття арешту за майна,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м.Львів про зняття арешту. В обгрунтування заявленого позову покликається на те, що 21.07.2017 року помер його брат ОСОБА_3, у звязку з чим він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про відкриття спадкової справи. Нотіраус спадкову справу відкрив, однак повідомив про наявність арешту на квартиру №2 у м.Львові, вул. Дудаєва Дж., буд.3, накладений постановою №258/5 від 03.07.2002 року ВДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції. Відтак, позивач не може отримати Свідоцто про право на спадщину на чатку майна, що належало його брату. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що постановою №258/5 від 03.07.2002 року ВДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції накладено арешт на квартиру №2 у буд.3 на вул. ОСОБА_4 у м.Львові. Реєстраційний номер обтяження 4406943.

21.07.2017 року помер ОСОБА_3, після якого відкрилась спадщина на частку в житловому приміщенні, а саме: квартирі №2 у буд.3 на вул. ОСОБА_4 у м.Львові.

Згідно Інофрмаційної довідки №102162921 від 31.10.2017 року ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить ? квартири, яка розташована за адресою: м.Львів, вул. Дудаєва Дж., будинок 3.

13.07.2018 року ОСОБА_2 ВДВС м.Львів було надано відповідь на запит АО «Правнича компанія «ВІКТОРІ» про те, що перевірити наявність внесених виконавчих проваджень до ЄДРВП можливо лише з 2007 року, а тому надати інформацію про накладення арешту на майно 03.07.2002 року немає технічної можливості.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не отримував жодних судових рішень з приводу виконання яких був накладений оспорюваний арешт майна, а також виконавче провадження щодо накладення такого арешту у ОСОБА_2 ВДВС м.Львів відсутнє.

Відтак, на даний час немає будь-яких законних підстав для обмеження у здійсненні права власності позивача своїм майном, а отже накладення арешту на згадане вище нерухоме майно є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом.

Відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Однак, незважаючи на вказану норму Закону начальником ОСОБА_2 ВДВС м.Львів арешт, накладений 03.07.2002 року, знято не було.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на вищевказане нерухоме майно набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст.92 Конституції України, визначається виключно законами України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Норами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4, 5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За таких обставин, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що наявність оспорюваного арешту обмежує право власності позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Окрім того, суд вважає за необхідне сплачений судовий збір залишити за позивачем відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки питання щодо розподілу судових витрат позивачем не ставилося.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Галицького району №258/5 від 03.07.2002 року на квартиру, що розташована за адресою: м.Львів, вул. Дудаєва Дж., буд.3. кв.2

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Волоско І.Р.