Провадження № 2/641/1783/2018 Справа № 641/4239/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання Бєлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про звільнення від сплати заборгованості за надані послуги,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить звільнити її сімю, яка є соціально незахищеною при доходах виживання, від сплати заборгованості перед АК «Харківобленерго», яка виникла з червня 2017 року по травень 2018 року в розмірі 1291,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилаються на те, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є споживачем послуг, які надає АК «Харківобленерго». Через скрутне матеріальне становище вона позбавлені можливості в повному обсязі сплачувати за спожиті послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість з червня 2017 року по травень 2018 року в розмірі 1291,00 грн. Наявність такої заборгованості перешкоджає їй скористатися правом на призначення субсидії. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що її дохід не відповідає фактичному прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, позивач просить позов задовольнити.

Від представника відповідача АК «Харківобленерго» ОСОБА_2 до суду надійшов відзив по позов, в якому вказується, що вимога про звільнення від сплати заборгованості за надані послуги не відповідає способам захисту, визначеним ст. 16 ЦПК України, а не призначення субсидії не надає право споживачу не сплачувати за отриману послугу.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача АК «Харківобленерго» ОСОБА_2 подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, просила відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, за даною адресою АК «Харківобленерго» відкрито особовий рахунок № 2305288 на імя ОСОБА_1 на підставі договору про користування електричною енергією від 03.11.2003.

Статтею 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що електрична енергія - електрична, що виробляється на обєктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі- продажу.

Відповідно п. 42 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 за № 312, побутовий споживач зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та Правил.

Статтею 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлений обов'язок споживача сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Так, пунктом 16 Договору передбачено, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань. По факту отримання платіжного документа, виписаного Енергопостачальником, оплата здійснюється у термін, обумовлений у платіжному документі. У разі неотримання платіжного документа, виписаного Енергопостачальником, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця.

Згідно з п. 22 ПРРЕЕ оплата спожитої електричної енергії може здійснюватись за платіжним документом, які виписуються енергопостачальником. Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитої протягом календарного місяця (п. 21 Правил).

Пункт 4.1 ПРРЕЕ визначає, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої, переданої та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну (п, 4.12 ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов'язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Також в порядку п. 20 Договору споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію.

Також п. 4.26. ПРРЕЕ визначає, що у разі якщо споживач не оплатив остаточний рахунок за спожиту електричну енергію, ні електропостачальник, ні оператор системи не обмежуються у своїх правах щодо припинення електропостачання або розподілу електричної енергії такому споживачу відповідно до цих ПРРЕЕ.

Виходячи з аналізу вищезазначеного споживач зобовязаний сплачувати спожитий товар (електричну енергію), а енергопостачальник має право вимагати оплату відповідного товару та не обмежуються в своїх правах передбачених ГТРРЕЕ.

Станом на 31.07.2018 на показання приладу обліку 005018, встановлено за адресою: АДРЕСА_1, існує заборгованість 1727,38 грн., яка підлягає сплаті.

Також згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що вразливі споживачі побутові споживачі, визначені у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, які мають право на передбачені законом підтримку для відшкодування витрат на оплату спожитої електричної енергії та/або захист від відключення у певні періоди.

Відповідно до ст. 19 Правил у разі отримання житлової субсидії на оплату електричної енергії розмір плати побутового споживача за використану електричну енергію визначається відповідно до порядку призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

В порядку п. 4.25. ПРРЕЕ споживачі, що визначені у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку вразливими, повідомляють про це постачальника універсальної послуги у заяві-приєднанні до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. У такому разі розмір пільгової плати побутового споживача за використану електричну енергію визначається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особливості розрахунків між постачальником універсальних послуг та споживачами, віднесеними до категорій вразливих споживачів, регулюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто виходячи з вищезазначеного Кабінет Міністрів України встановлює порядок та перелік осіб, які мають право на передбачені законом підтримку для відшкодування витрат на оплату спожитої електричної енергії.

АК «Харківобленерго» не призначає та не скасовує надання споживачу субсидії, а в порядку п.5.3.1. має право на компенсацію витрат за надання послуг вразливим споживачам.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, розмір оплати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показників приладів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позовна давність - це строк, в межах якого особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого права або інтересу, а не період, протягом якого існує заборгованість за надані комунальні послуги.

Отже, застосування судом наслідків спливу строку позовної давності можливе в межах розгляду справи про стягнення заборгованості, а не в межах розгляду справи про списання боргу.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України а саме: -визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обовязку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV наведений вичерпний перелік підстав за яких споживачі мають право не сплачувати комунальні послуги, за яким споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, обставини на які посилаються позивачі, не відносяться до підстав, за якими вони мають право не сплачувати комунальні послуги.

Отже, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Зобов'язання відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Враховуючи вищевказані обставини справи, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості, у звязку з чим вважає за необхідним відмовити у їх задоволенні.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 255, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про звільнення від сплати заборгованості за надані послуги - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1

Відповідач Акціонерне товариство «Харківобленерго», , м. Харків, вул. Плеханівська,149.

Суддя: ОСОБА_3