Справа № 524/4267/18
Провадження №2/524/1827/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Крижановської Я.О.,
з участю прокурора Зубченка В.М., відповідача ОСОБА_1,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину,

У червні 2018 року до суду звернувся керівника Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області із вказаним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину. Позов обґрунтований тим, що 25.02.2016 року ОСОБА_1 під час розпиття спиртних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_2 розкладним ножем тілесні ушкодження. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.04.2018 року затверджено угоду про визнання винуватості від 29.03.2018 року, укладену між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_1 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні ВАзЛІТ з 25.02.2018 року по 26.02.2018 року та у хірургічному відділенні лікарні з 26.02.2018 року по 07.03.2018 року. На його лікування витрачено з бюджету кошти у розмірі 10 188 грн. 22 коп.
Представник позивача прокурор Зубченко В.М. у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.
Представник Фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав в повному обсязі, проте зазначив, що коштів на оплату шкоди не має.
Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
25.02.2016 року близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_1, перебуваючи за місцем свого мешкання ІНФОРМАЦІЯ_1, під час розпиття спиртних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_2 розкладним ножем один удар в область грудної клітини справа, один удар в область черевної порожнини, також сім ударів по стегнам ніг.
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.04.2018 року затверджено угоду про визнання винуватості від 29.03.2018 року, укладену між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_1; визнано винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КК України, призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.03.2018 року покарання до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно відповіді на запит № 01-16/649 від 23.03.2018 року, яка надана КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні ВАзЛІТ з 25.02.2018 року по 26.02.2018 року та у хірургічному відділенні лікарні з 26.02.2018 року по 07.03.2018 року з діагнозом проникаюче нохове поранення грудної клітини справа з пораненням легені. Гемопневмоторакс справа. Проникаюче ножове поранення черевної порожнини з пошкодженням сальника. Гемоперитонеум. Колото-різані рани стегон. На лікування ОСОБА_2 витрачено з бюджету кошти у розмірі 10 188 грн. 22 коп., відповідно калькуляції витрат на лікування.

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Як розяснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч. 4 ст. 93-1 КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства.

Аналіз положень глави 9 цього Кодексу дає підстави для висновку про те, що обвинувачений у кримінальному проваджені звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 129 КПК України).

За загальним правилом для покладення на особу відповідальності за шкоду, завдану неправомірними діями, суду необхідно встановити склад цивільного делікту (правопорушення): неправомірні дії (бездіяльність) особи, шкода, її розмір, а також причинно-наслідковий звязок між ними.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

П. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2

Винна особа зобовязана відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування ОСОБА_4 до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду прокурор не сплачував судовий збір, так як звільнений від його сплати, тому необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись викладеним, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: 39600, АДРЕСА_1) на користь держави в особі Фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області (ГУДК м. Кременчука Полтавської області, код платежу 24060300, р/р 0008 в ГУДК м. Кременчука в Полтавській області, МФО 831019, ) 10 188 грн. 22 коп. державних коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: 39600, АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Платіжні реквізити для сплати судового збору

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача 6001

Код класифікації доходів бюджету 22030106

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 11.11.2018 року.

Суддя