ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/265/18 Справа № 212/3121/17 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання - Кузьміна Н.В.,

сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року, яка постановлена суддею Ваврашук Н.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач користується нежитловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг вул. Покровська (Подбєльського), 20 та не сплачує комунальні послуги, у звязку із чим утворилася заборгованість в розмірі 13399,51 гривень, яка складається із суми заборгованості 9436,13 гривень, та інфляційних витрат 3544,51 гривень та трьох відсотків річних від простроченої суми 418,87 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області віл 30 березня 2018 року провадження по вказаній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановлена без повного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм процесуального права, тому просить ухвалу суду скасувати та направити справу для вирішення питання про відкриття провадження по справі. При цьому представник позивача посилається на те, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не враховано, що відповідач по справі є власником нежитлового приміщення як фізична особа, а не фізична особа-підприємець, а статус підприємця не дає підстави вважати, що обєкт нерухомого майна використовується у господарській діяльності, тому вказаний позов підсудний суду загальної юрисдикції.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТзОВ «Житлосервіс-КР» - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд керувався п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та виходив з того, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов передчасно, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як видно з матеріалів справи, позивач ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулось до суду з позовом до фізичної особи - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги.

Матеріалами справи не встановлено, що заявлені позовні вимоги стосуються господарської діяльності позивача, натомість як вбачається із матеріалів справи позовні вимоги заявлено до фізичної особи власника нерухомого майна, не повязаного зі здійсненням відповідачем господарської діяльності, тому вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами у справі є юридична особа та фізична особа- підприємець.

Як зазначено у пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3від 01.03.2013, спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладені положення чинного законодавства, враховуючи суть спору, який виник між сторонами з приводу відшкодування збитків завданих позивачу, спірні правовідносини не мають характеру господарських, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що даний спір підлягає вирішенню у господарському суді, у зв'язку з чим неправомірно закрив провадження у справі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивача на вільний доступ до правосуддя, що є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали, оскільки остання постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства, та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: