Справа № 359/1376/18
Провадження №2/359/1349/2018
14 грудня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Степаненко А.О.,
за участі позивача - ОСОБА_1,
представника позивачів - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл сумісно нажитого у шлюбі майна, -
2.02.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, вимоги якого були уточнені, та відповідно просив суд:
- поділити в натурі між ним, ОСОБА_1, та відповідачем ОСОБА_3 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1;
- визнати за ним право приватної власності на приміщення, які у поверховому плані значаться під номерами: а) перший поверх -1-1 - прихожа, площею 13,5 м. кв.;-1-2 - коридор, площею 2,6 м. кв.;-1-3 - кімната, площею 26,2 м. кв.;-1-4 - веранда, площею 9,3 м. кв.; -1-12 - кухня, площею 16,4 м. кв. - загальною площею 67,5 м.кв., в тому числі житлова площею 39,7 м.кв.; б)підвал -1-13 - площею 29,5 м.кв.; 1-14 - площею 50,3 м.кв.; 1-19 - площею 2,9 м.кв.; 1-20 площею 7,1 м.кв., загальною площею 89,8 кв.м.;
- визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на приміщення, які у поверховому плані значаться під номерами: а) перший поверх -1-5 - кімната, площею 16,5 м. кв.; -1-5 - кімната, площею 17,7 м. кв.;-1-7 - кімната, площею 11,2 м. кв.; -1-8 - ванна, площею 5,4 м. кв.; -1-9 - туалет, площею 2,2 м.кв.; -1-10- коридор, площею 8,4 м.кв.; -1-13 - коридор, площею 10,2 кв.м, загальною площею 74,3 м.кв., житловою площею 45,3 м.кв., б) підвал-
1-15 - площею 17,6 м.кв.; 1-16 - площею 7,5 м.кв.;1-17 - площею 13,9 м.кв.;1-18 - площею 22,7 м.кв., загальною площею 61,7 кв.м.
- поділити між ним та ОСОБА_3 в натурі горище будинку, визначивши право приватної власності кожної із сторін по лінії розподілу приміщень між сторонами на першому поверсі;
- земельну ділянку площею 0,10га кадастровий номер НОМЕР_1 під обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_1, залишити у спільній частковій власності сторін по ? частки кожному( а.с.2,3, 72).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебував з 18.12.1986 р. у шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 24.10.2011 було розірвано. Зазначає, що у період шлюбу, ними було побудовано будинок за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,10 га., загальна вартість майна складає 496 000грн.Вказане майно є об'єктом їх спільної сумісної власності. З відповідачем у добровільному порядку не домовилися про порядок поділу майна, тому звернувся до суду.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та не заперечували щодо заочного розгляду справи.
У судове засідання 14.12.2018 р. позивач не з'явився, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, на позові наполягає у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надійшло.
Представник третьої особи- Бориспільської міської ради Київської області, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просили розглядати справу без участі їхнього представника, при розгляді справи покладаються на думку суду та просили прийняти рішення за наявними матеріалами справи.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280,281 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач та представник позивача не заперечували.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.12.1986 року, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2011 року було розірвано (а.с.7).
Сторонами під час шлюбу було набуто зазначене в позовній заяві майно, зокрема:
- земельну ділянку площею 0,1000га, яка розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 919197 виданим 26.11.2009 на ім'я ОСОБА_1, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2001 року № 3895 (а.с.15);
- домоволодіння, яке складається з житлового будинку АІ (2001 рік побудови), підвалу АІп, веранди а, ганку а1, погрібу Б., колодязю К, каналізаційної ями Л., воріт N, хвіртки N1, огорожи N2, яке розташоване по АДРЕСА_1, право власності на яке, згідно свідоцтва про право власності від 06.08.2007р., зареєстроване за позивачем ОСОБА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15491747 від 06.08.2007року та технічним паспортом на житловий будинок (а.с.8-14).
Відповідно до Висновку про вартість житлового будинку та варіанти розподілу, складеного 23.02.2018 року суб'єктом оціночної діяльності ПП «АВТО-ЕКСПРЕС», оціночна вартість нерухомого майна, яким є житловий будинок, загальною площею 294,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,100га, за адресою: АДРЕСА_1 станом на 23.02.2018 року, склала: 1677900 гривень; оціночна вартість нерухомого майна, яким є його ? частка складає 838 950 гривень(а.с.37-44).
Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до змісту частин 1,2,3 статті 61 Сімейного кодексу України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У відповідності до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Згідно з частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Наведене за своїм змістом відповідає раніше чинним вимогам ст.ст.22,28 Кодексу про шлюб та сім'ю України.
Будь-яких доказів на підтвердження того, що між сторонами був укладений шлюбний договір, а також будь-які інші письмові договори щодо майна, яке є їх особистою приватною власністю, а також щодо майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.
Відповідно до вимог абзацу другого частини 1 статті 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до вимог ч.1,2 ст.371 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
З урахуванням вимог ч.3 ст.370 ЦК України та за змістом ч.3 ст.364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до Висновку про вартість житлового будинку та варіанти розподілу, складеного 23.02.2018 року суб'єктом оціночної діяльності ПП «АВТО-ЕКСПРЕС» (а.с.37-44), поділ будинку є технічно можливий, а вимоги позивача щодо розподілу житлового будинку відповідають запропонованим експертом варіантам поділу.
Таким чином, на підставі повно та всебічно досліджених у судовому засіданні доказів, враховуючи, що відповідачем не подано заперечень проти позову та запропонованого позивачем варіанту поділу спільно нажитого майна, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вимог щодо відшкодування понесених судових витрат позивачем заявлено не було.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141,223,258, 259, 263-265, 266, 273,280-282 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Поділити в натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на частину будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а саме на приміщення, які у поверховому плані значаться під номерами:
-1-1 - прихожа, площею 13,5 м. кв.;
-1-2 - коридор, площею 2,6 м. кв.;
-1-3 - кімната, площею 26,2 м. кв.;
-1-4 - веранда, площею 9,3 м. кв.;
-1-12 - кухня, площею 16,4 м. кв. - загальною площею 67,5 м.кв., в тому числі житлова площею 39,7 м.кв.;
- а також на підвальні приміщення, які у поверховому плані значаться під номерами:
1-13 - площею 29,5 м.кв.;
1-14 - площею 50,3 м.кв.;
1-19 - площею 2,9 м.кв.;
1-20 площею 7,1 м.кв., загальною площею 89,8 кв.м..
Визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на частину будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме на приміщення, які у поверховому плані значаться під номерами:
-1-5 - кімната, площею 16,5 м. кв.;
-1-5 - кімната, площею 17,7 м. кв.;
-1-7 - кімната, площею 11,2 м. кв.;
-1-8 - ванна, площею 5,4 м. кв.;
1-9 - туалет, площею 2,2 м.кв.;
1-10- коридор. Площею 8,4 м.кв.;
1-13 - коридор, площею 10,2 кв.м, загальною площею 74,3 м.кв., житловою площею 45,3 м.кв.
- а також на підвальні приміщення, які у поверховому плані значаться під номерами:
1-15 - площею 17,6 м.кв.;
1-16 - площею 7,5 м.кв.;
1-17 - площею 13,9 м.кв.;
1-18 - площею 22,7 м.кв., загальною площею 61,7 кв.м.
Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 горище будинку за адресою АДРЕСА_1, визначивши право приватної власності кожної із сторін по лінії розподілу приміщень між сторонами на першому поверсі.
Земельну ділянку площею 0,10га кадастровий номер НОМЕР_1 під обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_1, залишити у спільній частковій власності сторін по ? частки кожному.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2018 року.
Суддя І. В. Муранова-Лесів