Справа № 353/591/18
Провадження № 2/353/286/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю секретаря Риндич О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись в суд з позовною заявою, в якій просили визнати за ними у відповідних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Українська, 185А, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовували тим, що за вказаною адресою ОСОБА_3 (чоловік/батько) дозволено будівництво житлового будинку. ОСОБА_1 (позивач) спільно з чоловіком ОСОБА_3 побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить їм на праві спільної сумісної власності. 04.11.2017 року ОСОБА_3 (чоловік/батько) помер. ОСОБА_2 (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті батька, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а ОСОБА_1 (позивач) відмовилась від прийняття спадщини. Однак, ОСОБА_2 (позивач) в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння.

У звязку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: вул. Українська, 185А, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, в т.ч.: за ОСОБА_1 на належну йому 1/2 частину домоволодіння, а за ОСОБА_2 на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не зявились, однак у позовній заяві просила справу розглянути у їх відсутності.

Представник відповідача Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що рішенням засідання виконкому Гарасимівської сільської ради народних депутатів № 11 від 11.04.1991 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку на виділеній сільською радою земельній ділянці по типовому індивідуальному проекту (а.с. 6). Відповідно до довідки Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 126 від 07.05.2018 року житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по вул. Українська, 185А, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані до 1992 року, належали ОСОБА_3 (а.с. 5). Згідно копії технічного паспорту від 07.03.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Українська, 185А, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у 1991 році (а.с. 13-17). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 60821 від 08.02.2018 року станом на 31.12.2012 року право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстровано (а.с. 10). Дані обставини також підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 30.05.2018 року (а.с. 11).

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» обєктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач) з 24.02.1973 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 18).

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України). Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по вул. Українська, 185А, в с. Гарасимів Івано-Франківської області, були побудовані під час перебування у шлюбі ОСОБА_3В, та ОСОБА_1 (позивач), вони вважаються набутими подружжям за час шлюбу, а отже їм належало на праві спільної сумісної власності подружжя, по 1/2 частині кожному, вищевказаного домоволодіння.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 (позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 19).

04.11.2017 року ОСОБА_3 (чоловік/батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_2 (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 (чоловік/батько), оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 32). Відповідно до довідки Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 93 від 21.03.2018 року на день смерті ОСОБА_3 (чоловік/батько) разом з ним постійно проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 4). Однак, ОСОБА_1 (позивач), як спадкоємець першої черги за законом, відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с. 32 зворот).

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 46/2018 від 29.03.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 (чоловік/батько) (а.с. 31-43), з якої вбачається, що ОСОБА_2 (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 (чоловік/батько), який бажав прийняти та прийняв спадщину.

Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по вул. Українська, 185А, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, в т.ч.: ОСОБА_1 (позивач) на належну їй на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину домоволодіння, а ОСОБА_2 (позивач) на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3

Позивачу ОСОБА_2 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по вул. Українська, 185А, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, після смерті ОСОБА_3, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_4 за № 270/02-31 від 09.05.2018 року (а.с. 8).

Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме по 494,40 грн. кожному.

На підставі ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на належну їй на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Українська, 185А, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Українська, 185А, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, сплачений нею по квитанції № 92.49.1/15681192 від 04.06.2018 року, судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 494 (чотириста девяносто чотири) гривні 40 копійок.

Повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителю ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, сплачений ним по квитанції № 92.49.1/15681194 від 04.06.2018 року, судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 494 (чотириста девяносто чотири) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.І. Лущак