Справа № 750/119/18 Провадження № 22-ц/795/862/2018 Головуючий у I інстанції - Коверзнев В. О. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Євстафіїва О.К.

із секретарем судового засідання - Позняк О.М.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»

Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів

дата складання повного тексту судового рішення - 10 травня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість по сплаті донарахованих відсотків та підвищених відсотків за кредитним договором від 06.06.2007 № 35-1/425К-07 в сумі 8735.26 доларів США.

В обгрунтування своїх позовних вимог банк посилався на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконують належним чином рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2015 року, яким з них стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 06.06.2007 № 35-1/425К-07 в сумі 33066.68 доларів США, що виникла станом на 11.02.2015 року.

У зв'язку з цим, як зазначає позивач та посилаючись на положення ст.ст. 525, 526, 530, 599, 532, 625, 629, 1049 ЦК України, було донараховано відсотки та підвищені відсотки за користування кредитними коштами за період з 12.02.2015 року по 01.12.2017 року включно, в сумі 8735.26 доларів США.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 травня 2018 року задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх фактичних обставин справи. Наполягає, що суд не дослідив і не надав оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Стверджує, що 19 серпня 2014 року, у зв'язку з порушенням умов договору, ПАТ «Універсал Банк» надіслало ОСОБА_2 письмову вимогу про негайну сплату поточної заборгованості за кредитним договором, нарахованих процентів та підвищених відсотків, проте направлення вказаної вимоги не може вважатись закінченням терміну дії кредитного договору, оскільки зобов'язання за договором не виконані.

Апелянт посилається на ст. 1049 ЦК України і зазначає, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, а тому звернення ПАТ «Універсал Банк» з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання або неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань і це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав з 27.10.2014 року для нарахування процентів за ставками, які передбачені п. 1.2. договору, суперечить положенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2015 року стягнуто з відповідачів заборгованість в розмірі 33066.68 доларів США, яким правильність розрахунку заборгованості не спростована і цим рішенням встановлений факт щодо правомірності нарахування банком відсотків та підвищених відсотків з 06.06.2007 року по 11.02.2015 року.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки у спірних правовідносинах наявні підстави для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, а саме звернення 05.03.2015 року ПАТ «Універсал Банк» з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором є підставою для переривання строку позовної давності, а також часткове погашення боржниками заборгованості за кредитним договором свідчить про визнання ними своїх зобов'язань.

Зазначає, що ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 у встановлений судом строк не подавались.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились.

Оскільки, відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційний суд ухвалив розглядати справу у відсутність нез»явившихся учасників справи за участю представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

06.06.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 35-1/425К-07, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 44100 доларів США, строком до 05.06.2027 року, зі сплатою за користування кредитом 12.5% річних (а.с. 6-12).

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 06.06.2007 № 35-1/425К-07, 06 червня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» (нині ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 35-1/426П-07 (а.с. 13).

23 серпня 2011 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду (б/н) до кредитного договору № 35-1/425К-07, за умовами п. 1.1.2. якої сторони визначили, що починаючи з 10.08.2012 року ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати за користування кредитними коштами процентну ставку у розмірі 13.26% річних;у у разі порушення строків розрахунків застосовується підвищена кредитна ставка в розмірі 21.26% річних (а.с. 53-72).

Відповідно до п. 10.1 кредитного договору цей договір діє з дня його підписання і до повного виконання сторонами зобов'язань по даному договору.

Відповідно до п. 1.1.1 кредитного договору кінцевий термін повернення коштів по кредиту до 05 червня 2027 року.

Пунктом 10.4 кредитного договору визначено, що у випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або по сплаті процентів за користування ним чи інших платежів строком більше 10-ти календарних днів, Банк надсилає позичальнику повідомлення, в якому визначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання позичальником вимоги банку, в термін встановлений у повідомленні, дата погашення кредиту, вказана в п. 1.1 Договору вважається такою, що настала на наступний день після дати зазначеної в повідомленні. В цю дату.

Вказаний договір підписано сторонами, що свідчить про те, що вони погодились із його умовами.

Зазначені обставини не спростовані та не заперечується учасниками судового розгляду справи.

Апеляційним судом також встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2, ПАТ «Універсал Банк» 19 серпня 2014 року останньому направлено повідомлення про наявність заборгованості в розмірі 32640,91 доларів США. з вимогою негайного повернення простроченої заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитними коштами, та штрафних санкій за порушення виконання зобов'язань, з моменту отримання вимоги. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги. (а. с. 146).

Як убачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 отримав зазначену вимогу банку 26 серпня 2014 року особисто (а.с. 147), яка виконана не була.

А тому рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2015 року достроково стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 06.06.2007 року № 35-1/425К-07, яка станом на 11.02.2015 року складає 33066.68 доларів США (а.с. 92-94).

Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на положення ст.ст. 525, 526, 530, 599, 532, 625, 629, 1049 ЦК України, було донараховано відсотки та підвищені відсотки за користування кредитними коштами за період з 12.02.2015 року по 01.12.2017 року у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з того, що надіславши відповідачу письмову вимогу з попередженням про те, що в разі її невиконання термін повернення кредиту визнається таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання вимоги, позивач фактично змінив термін виконання кредитного договору від 06.06.2007 № 35-1/425К-07, який, з урахуванням невиконання відповідачем письмової вимоги, настав 26.10.2014 року. За висновком оскаржуваного рішення, через дострокове закінчення терміну дії кредитного договору від 06.06.2007 № 35-1/425К-07, починаючи з 27.10.2014 року у позивача відсутні правові підстави для нарахування процентів і підвищених процентів за ставками, які передбачені пунктом 1.1.2 цього договору.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

У статті 1054 ЦК України передбачено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У кредитних правовідносинах важливе значення має розуміння предмету спору стягнення заборгованості за кредитом, строк виконання зобов'язання з повернення якого і сплати відсотків за користування яким наступив (прострочена заборгованість), чи дострокове стягнення (повернення) кредиту, що включає як прострочену заборгованість за кредитом, строк виконання зобов'язання з повернення якого зі сплатою за фактичний час користування ним відсотків наступив, так і поточну заборгованість (залишок за кредитом), строк виконання зобов'язання з повернення якого ще не наступив.

Перевіряючи аргументи скарги апеляційним судом встановлено, що кредитором ПАТ «Універсал Банк» пред'явлена вимога саме про дострокове повне повернення кредиту.

Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, тобто стягнення як простроченої, так і поточної заборгованості (залишку за кредитом), строк повернення якого не наступив, кредитор тим самим змінив договірні правовідносини, зокрема, кінцевий строк виконання зобов'язання з повернення кредиту.

Зміна кредитором кінцевого строку виконання зобов'язання з повернення кредиту зумовила зміну кредитних правовідносин у частині зобов'язання позичальника зі сплати щомісячних платежів з погашення кредиту та в частині сплати відсотків за користування ним.

Припинення обов'язку позичальника з подальшої оплати щомісячних платежів з погашення кредиту після прийняття судом рішення про дострокове стягнення кредиту зумовлює припинення права кредитора на продовження нарахування і стягнення відсотків за кредитом, який вже стягнутий судом.

Відтак, обов'язок відповідача повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами існував у межах строку кредитування. У подальшому відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Зазачене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18.

Враховуючи викладене, апеляційний суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що банк мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції про застосування наслідків спливу строку позовної давності є помилковим, апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги, враховуючи наступне.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Оскільки з вимогою про стягнення плати за користування кредитом позивач звернувся лише 10 січня 2018 року, з пропущенням строку позовної давності відносно вимог за період дії кредитного договору, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, застосувавши позовну давність за заявою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що після ухвалення рішення позичальник не виконує взяті на себе зобов'язання, що призвело до збільшення заборгованості за кредитом, а умовами договору передбачено, що цей договір діє від дня підписання до його повного виконання, тому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, є безпідставними, оскільки такі вимоги суперечать правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді:

Повний текст постанови виготовлено 23 липня 2018 року.