Провадження № 2/522/6837/18
18 липня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.
за участю секретаря Соболевої О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.
Представник позивача до судового засідання зявилась, надала суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, проти прийняття заочного рішення не заперечувала.
Відповідач до судового засідання не зявився, був сповіщений про дату час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.1ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з'явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.09.2012 р. між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) надалі Позикодавець та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) було укладено договір позики в усній формі, на підтвердження якого була складена розписка про отримання грошових коштів у сумі 250 000 (Двісті пятдесят тисяч доларів США), що за офіційним курсом НБУ, складає 6 522 500,00 (Шість мільйонів п'ятсот двадцять дві тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок, які зобовязувався повернути до 07 листопада 2015 року.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позичальник від Позикодавця отримав грошову суму в розмірі 250 000 (Двісті пятдесят тисяч доларів США), що за офіційним курсом НБУ, складає 6 522 500,00 (Шість мільйонів п'ятсот двадцять дві тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок.
Позичальник взяв на себе зобов'язання повернути суму позики до 07.11.2015р., однак на сьогоднішній момент Позичальником не виконано своє зобов'язання з повернення суми позики.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів, про це зазначено в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15. Досліджуючи боргові розписки, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, зокрема, встановити чи видана розписка боржником, чи містить розписка істотні умови боргового документу сума боргу, валюта боргу, зобовязання позичальника повернути борг, дата повернення та дата отримання коштів.
Судом під час дослідження розписки було встановлено, що вона складена із додержанням форми, а саме в розписці наявне зобовязання повернути борг, зазначена валюта зобовязання, в ній є дата її написання, наявна дата повернення коштів.
Таким чином, позивачем було доведено факт передачі грошових коштів та наявності у Відповідача обовязку повернути їх у встановлений у розписці строк.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За таких обставин, наявні усі правові підстави для стягнення коштів з відповідача.
Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і судові витрати.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі викладеного і керуючись 12, 13, 81,89, 141, 259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 6 522 500,00 (Шість мільйонів п'ятсот двадцять дві тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом НБУ, складає 250 000 (Двісті пятдесят тисяч доларів США).
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 9 162,40 (Девять тисяч сто шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30-ти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Суддя