Провадження № 22-ц/801/165/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 рокуСправа № 127/18307/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя - доповідач),

суддів: Шемети Т. М., Зайцева А. Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене 02 жовтня 2018 року під головуванням судді Дернової В. В. у м. Вінниці (дата складання повного тексту рішення - 04 жовтня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

встановив:

25 липня 2018 року ОСОБА_3 звернулась з цим позовом, за яким, посилаючись на приписи статтей 91, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України (далі СК України), просила стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 08 червня 2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, у якому у них народилась дочка ОСОБА_5 На тепер ОСОБА_4 проживає окремо, сімейних стосунків з нею та дитиною не підтримує, матеріальної допомоги не надає.

При визначенні розміру аліментів виходила із того, що ОСОБА_4 є працездатним, інших утриманців не має, здійснює підприємницьку діяльність, має у власності 6 земельних ділянок та незакінчений будівництвом будинок.

Рішенням Вінницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є працездатною особою, здійснює підприємницьку діяльність, має постійний прибуток, а тому з урахуванням часткового визнання ним позову, обов'язку обох батьків утримувати дитину, вважав достатнім і розумним розміром аліментів ? частку заробітку (доходу) ОСОБА_4, яка не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і обмежується десятьма прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що з квітня 2017 року по січень 2018 року дохід ОСОБА_4 склав приблизно 240000 грн, тобто приблизно 26000 грн на місяць. Відповідно, ? частка від такого заробітку становить 6500 грн, а 1/3 - 8600 грн, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Крім того, у випадку визначення розміру аліментів в ? частці від доходу відповідача у позивачки не було б необхідності звертатись до суду у позовному провадженні, збирати відповідні докази, брати участь у судових засіданнях. Натомість вона могла б реалізувати таке своє право у наказному провадженні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

29 жовтня 2018 року у справі відкрито апеляційне провадження Апеляційним судом Вінницької області.

Пунктом 8 частини першої Розділу ХІІІ Цивільного процесуального Кодексу України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Вінницької області та утворено Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у місті Вінниці.

У відповідності до частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на відповідній території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів, що відбулися 09 листопада 2018 року, днем початку роботи Вінницького апеляційного суду визначено 12 листопада 2018 року. Відповідне повідомлення голови новоутвореного суду опубліковано у газеті «Голос України» № 213 (6968) від 10 листопада 2018 року.

Згідно з пунктом 3 частини першої, частиною п'ятою статті 31 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України), у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Таким чином справа підлягає апеляційному розгляду Вінницьким апеляційним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на ту ж територію, що й юрисдикція Апеляційного суду Вінницької області.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 08 червня 2016 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а. с. 6), у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_5 (а. с. 7), яка на тепер проживає з матір'ю ОСОБА_3 (а. с. 8).

ОСОБА_4 перебуває на податковому обліку як фізична особа - підприємець, загальна сума його доходу за період з 01 квітня 2017 року по 31 грудня 2017 року становила 239710 грн 00 к. (а. с. 47 - 48). Він також має у власності шість земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області та незавершений будівництвом будинок у м. Вінниці (а. с. 13 - 18).

Стаття 180 СК України встановлює обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Отже, установивши, що ОСОБА_4 має регулярний дохід від підприємницької діяльності, який складає приблизно 26 000 грн на місяць, суд з урахуванням рівності обов'язку батька й матері утримувати дитину, принципів розумності і справедливості дійшов правильного висновку, що розмір аліментів в ? частки від доходу відповідача, що становить приблизно 6500 грн на місяць, або понад чотири прожиткових мінімуми на дитину відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII на момент розгляду справи (1559 грн 00 к.), є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що позивачка не надала доказів, які б свідчили про недостатність такого розміру аліментів, зокрема розрахунку витрат, які необхідні для забезпечення потреб дитини у проживанні, харчуванні, її фізичному та духовному розвитку; стану здоров'я та матеріального становища дитини.

Оскільки визначений самою позивачкою грошовий еквівалент ? частики доходу відповідача становить 6500 грн на місяць, тому з урахуванням приписів пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України (за яким малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України (який визначає ціну позову у справах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців) (6500 грн Х 6 = 39000 грн &lц; 192100 грн (1921 грн - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII станом на 01 грудня 2018 року Х 100)), то відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України постанова апеляційного суду у цій справі касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Панасюк

Судді: Т.М. Шемета

А.Ю. Зайцев