Єдиний унікальний номер судової справи № 486/428/18
Провадження № 22-ц/812/117/18
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Цуркан І.І.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 серпня 2018 року, яке ухвалено у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Савіним О.І, вступна та резолютивна частини якого проголошені о 09 год.29 хв., повний текст рішення складено 02 серпня 2018 року, у цивільній справі за ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що з 01 липня 2014 року вона з ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах. За час їхнього спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_10 року у них народився син ОСОБА_5.

Зважаючи на те, що на даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинилися, проживають окремо, відповідач матеріальної участі у вихованні сина не приймає, що призводить до скрутного матеріально становища, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Згодом позивач уточнила позовні вимоги та посилаючись на те, що відповідач працює в Польщі, де у нього є стабільний заробіток, має доньку від першого шлюбу,остаточно просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 в розмірі ? частки від усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 стягнуто 2000 гривень щомісячно, починаючи з 3 квітня 2018 року і до його повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалення нового судового рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Правом на подачу відзиву відповідач та третя особа не скористалися.

Указами Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення нових апеляційних судів в апеляційних округах» та від 28 вересня 2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів», ліквідовано апеляційний суд Миколаївської області та утворено новий Миколаївський апеляційний суд. Суддів апеляційного суду Миколаївської області переведено на роботу на посадах суддів Миколаївського апеляційного суду.

У порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Миколаївського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У суді апеляційної інстанції позивач апеляційну скаргу підтримала, просила про її задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

В силу ст.372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності особи, яка не з'явилася.

Заслухавши суддю -доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі. Однак, згодом уточнила свої вимоги і посилаючись на те, що відповідач отримав трудову візу та працює в Польщі, остаточно просила стягнути аліменти на утримання сина в розмірі ? частки від усіх видів отриманого ним доходу.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач як батько, зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину та за відсутності згоди між сторонами з цього приводу та утримання дитини виключно позивачем, стягнув аліменти в судовому порядку.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновок суду першої інстанції з визначеним ним способом стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 01 липня 2014 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

Сторони припинили спільне проживання. Неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю. Відповідач ОСОБА_4 добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 не надає.

За змістом ст.180, ч.1 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені ст.182 СК України.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.ст. 13, 76, 77 ЦПК України).

Пред'явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов'язку утримувати дітей, а бажання відповідача сплачувати такі в твердій грошовій сумі, про що він зазначив у заяві про визнання позову, в силу вимог диспозитивності не можуть братись до уваги.

Більш того, позивач у суді першої інстанції підтримала і просила про стягнення аліментів саме в частці від отриманого відповідачем доходу.

З вказаних підстав та обставин даної справи, висновок суду про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, є невірним, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень сімейного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач на теперішній час не працює чи має нерегулярний, мінливий дохід. А навпаки, відповідачем надано копію закордонного паспорту з відміткою про відкриття йому на території Польщі трудової візи, про що він сам зазначає в заяві, отже ним вирішено питання про його працевлаштування, а тому у суду першої інстанції не було підстав для застосування положень ч.1 ст.184 СК України.

Як вбачається із матеріалів справи на утримання у відповідача знаходиться донька від попереднього шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої згідно зі слів її матері ОСОБА_3.( третьої особи по справі), відповідач сплачує аліменти у добровільному порядку.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Проте надана відповідачем копія свідоцтво про народження доньки ОСОБА_7, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки вона не посвідчена суддею у порушення положень ст. ст. 95, 96 ЦПК України, а тому, вона є копією невідомого походження, тобто справжність цього документу неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти у загальному розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 2015 року народження, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В зв'язку з викладеним оскаржене рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині визначення способу стягнення аліментів підлягає зміні. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 серпня 2018 року в частині визначення способу стягнення аліментів змінити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Таганрог Ростовської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки м. Красноярськ-26, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% розміру прожиткового мінінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді О.О. Данилова

В.В. Коломієць

______________________________________________________________________________

Повний текст складено 21 листопада 2018 року.