справа №619/1581/14-ц
провадження №6/619/101/18
У Х В А Л А

31 липня 2018 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Калиновської Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Суржкової В.В.,

розглянувши подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1, звернулась до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа, громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до виконання зобовязань, покладених на неї виконавчим листом №619/1581/14-ц виданого 04.07.2016 року державним нотаріусом ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судових витрат в розмірі 4001,12 грн.

В обґрунтування подання зазначила, що виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції знаходиться виконавче провадження 55622145 з виконання виконавчий лист № 619/1581/14-ц виданий 04.07.2016 простягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 4001,12 грн.За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_5, дата народження 04.02.1976, РНОКПП НОМЕР_1. Державним виконавцем 25.01.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Крім того в поданні зазначено, що під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації від 15.02.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта нерухоме майно за боржником не зареєстровано.Згідно інформації з бази «НАІС ДДАІ» транспортні засоби за боржником не зареєстровано.15.02.2018 з метою виявлення доходів боржника, державним виконавцем були направлені запити до Пенсійного фонду України та державної фіскальної служби України.Згідно відповідей які надійшли до відділу 03.03.2018 року, будь яка інформація стосовно боржника відсутня.25.05.2018 року з метою виявлення доходів боржника, державним виконавцем були повторно направлені запити до Пенсійного фонду України та державної фіскальної служби України.Згідно відповідей які надійшли до відділу 29.05.2018 року, будь яка інформація стосовно боржника відсутня.23.06.2018 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника.23.06.2018 року державним виконавцем було накладено обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, витяг №128759143.23.06.2018 року на все рухоме майно боржника було накладено арешт, згідно витягу №56128633.На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 20.04.2018 року повідомлено про те, що відомостей про перетинання державного кордону боржником ОСОБА_2 не виявлено. За повідомленням Державної міграційної служби України від 20.04.2018 року ОСОБА_2 не має паспорту громадянина України для виїзду за кордон.27.07.2018 року за адресою боржника було здійснено виїзд, але перевірити майнове положення боржника не видалося можливим, оскільки доступу до домоволодіння державному виконавцю надано не було.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтею 6 якого встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Згідно п.19 ч.2ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, виконавець зобовязаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З урахуванням положень вищенаведених нормативних актів, право громадянина України на виїзд за межі України може бути обмежене за поданням державного виконавця у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Дослідженням доказів, які надані суду державним виконавцем, встановлено наступне.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

В поданні державним виконавцем не обґрунтовано, в чому саме, є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу N4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню боржником існуючого боргу.

Оцінюючі надані докази в їх сукупності, судом встановлено, що в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження викладених у ньому обставин, а саме: державним виконавцем не надано доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов'язання. Так, в наданих матеріалах суду, відсутні належні та допустимі докази, які підтверджували б отримання боржником постанов державного виконавця, не надано повідомлення про вручення або неможливість вручення кореспонденція на адресу боржника, в результаті чого йому не відомо про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, наявними матеріалами справи не підтверджено і тих обставин, що ОСОБА_2 має намір покинути територію України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не надано доказів щодо ухилення боржником від виконання судового рішення, а також відомості про обізнаність боржника із наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 Цивільного кодексу України, п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. В. Калиновська