Справа № 369/6484/16-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/3090/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 4 26.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Журби С.О., Кулішенка Ю.М., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним,

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із названим позовом, де просили визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 21 листопада 2014 року реєстраційою службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_4, на земельну ділянку, площею 0,0636 га, розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 21 березня 1989 року першою Київською обласною державною нотаріальною конторою за реєстром №224 та на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 16 лютого 2007 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Кузнєцовою О.В. за реєстром №289, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить, кожному, по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці, площею 0,2161 га за вказаною адресою.

До набуття права власності на частку житлового будинку ОСОБА_2, земельною ділянкою користувалась його мати - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Зазначена земельна ділянка має конкретну адресу, розміри і конфігурацію, огороджена парканом, що визначає її межі.

В порушення прав позивачів, як землекористувачів земельної ділянки, на якій розташований належний їм житловий будинок, без їх дозволу та погодження, таємно від них, рішенням Гатненської сільської ради №9 від 07 червня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, орієнтовною площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, без зазначення адреси.

Рішенням Гатненської сільської ради №19 від 15 жовтня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки громадянці України ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, Гатненської сільської ради», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0636 га, розташованої в АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2 у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, загальною площею 0,0636 га ( рілля ) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

17 листопада 2014 року реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку за записом №7787242 з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 24 а 21 листопада 2014 року - видано свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,0636 га, розташовану в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

При цьому, позивачі наголошують, що всі вищезазначені правовстановлюючі документи порушують їхні права як землекористувачів земельної ділянки, не відповідають вимогам закону, є суперечливими і повинні бути визнані недійсними.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що позивачами та їх представником не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів, в чому порушені їхні права, як позивачів у справі, шляхом звернення до суду за їх захистом.

Судом на підставі тих доказів, які надав представник позивачів в обґрунтування заявлених вимог, не встановлено порушення прав позивачів у зв'язку із зверненням їх до суду з даним позовом.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні.

Просять рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 21 березня 1989 року першою Київською обласною державною нотаріальною конторою за реєстром №224 та на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 16 лютого 2007 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Кузнєцовою О.В. за реєстром №289, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить, кожному, по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 7, 8, 9 ).

Рішенням Гатненської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області 12 сесії 21-го скликання від 02 жовтня 1992 року «Про закріплення земельної ділянки за громадянином ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в АДРЕСА_1» списано з померлої ОСОБА_6 0,15 га земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 та записано дану земельну ділянку за постійно проживаючими в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 по 0,75 га кожному ( а.с. 19 ).

Відповідно до рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №9 від 07 червня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, орієнтовною площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, що знаходиться в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району, за рахунок земель запасу сільської ради ( а.с. 23 ).

Відповідно до висновків управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі у Київській області №8136-03 від 22 вересня 2014 року, відділу містобудування Києво-Святошинсько районної джержавної адміністрації Київської області від 18 вересня 2014 року, обмежень на використання земельної ділянки, що надається у власність ОСОБА_4 на підставі рішення 23 сесії 6 скликання від 07 червня 2013 року - не встановлено ( а.с. 84 ).

Рішенням Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №19 від 15 жовтня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки громадянці України ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, Гатненської сільської ради», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0636 га, розташованої в АДРЕСА_1, 8 кадастровий номер НОМЕР_1, у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, загальною площею 0,0636 га ( рілля ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а 21 листопада 2014 року реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно ( а.с. 12, 22, 24 ).

Рішенням №3/25 виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 квітня 2015 року «Про присвоєння будівельної адреси земельній ділянці, що належить гр. ОСОБА_4 та розташована в АДРЕСА_1» присвоєно будівельну адресу земельній ділянці, площею 0,0636, яка належить ОСОБА_4: АДРЕСА_1 ( а.с. 40 ).

Згідно акту обстеження житлового будинку від 05 вересня 2016 року, складеного депутатами Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4 зареєстрована та постійно проживає в будинку по АДРЕСА_1, загальна площа земельної ділянки на якій розташований будинок, становить 0,15 га.

Земельна ділянка, площею 0,0636 га, по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 до майнового комплексу по АДРЕСА_1 не відноситься та була виділена на підставі рішення сесії Гатненської сільської ради в 2014 році зі складу земельного запасу Гатненської сільської ради ( а.с. 70 ).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно прийшов до висновку, що в матеріалах справи відступі будь-які докази накладання названих земельних ділянок, а саме: земельної ділянки, яка перебуває у праві користування позивачів та земельної ділянки, що перебуває на праві приватної власності у відповідача, та порушення прав, свобод чи інтересів ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Разом з тим, рішення №9 Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07 червня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району», №19 від 15 жовтня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки громадянці України ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, Гатненської сільської ради», рішення №3/25 виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 квітня 2015 року «Про присвоєння будівельної адреси земельній ділянці, що належить гр. ОСОБА_4 та розташована в АДРЕСА_1», згідно положень ст. 204 ЦК України, є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і вони не визнані судом недійсними.

А свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 21 листопада 2014 року реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області відповідачу на підставі одного із них, що, на переконання апеляційного суду, також свідчить про необгрунтованість заявлених позовних вимог.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що надана відповідачу земельна ділянка видана за рахунок земель запасів сільської ради та будь-яких обмежень щодо її виділу не було.

Надані позивачами докази на підтвердження заявлених вимог, зокрема, викопіювання з генерального плану місця розташування земельної ділянки, схема розподілу земельної ділянки, схема, кадастровий план ( а.с. 17, 18, 21, 58 ), на переконання апеляційного суду, не підтверджують факту порушення прав землекористування позивачів та не спростовують висновок місцевого суду про необгрунтованість заявлених вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 116, 118, 152, 158, 185 ЗК України, ст.ст. 3, 15, 16, 58-60, 212-213 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент ухвалення судового рішення, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову за його необґрунтованості.

А тому, доводи апелянтів про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 15, 377, 381, 415, 548 ЦК України, Інструкції «Про встановлення ( відновлення ) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості ) та їх закріплення межовими знаками», ст.ст. 30, 67, 116, 152, 155 ЗК України, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції і спростовуються зазначеними по справі доказами, зокрема, проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) ОСОБА_4 АДРЕСА_1

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про те, що при передачі відповідачу названої земельної ділянки не було витребувано згоди позивачів, не враховано, що спірна земельна ділянка перебуває в постійному користуванні позивачів, суд залишив без конкретної оцінки доводи позивачів, відсутній акт погодження меж, відсутній підпис представника Гатненської сільської ради та начальника Держземагенства у Києво-Святошинському районі в плані відведення спірної земельної ділянки, спірна земельна ділянка відноситься до категорії «рілля», зміна площі та присвоєння окремої адреси спірній земельній ділянці, документи в проекті землеустрою виготовленні без зазначення дати, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою, у даному випадку та на підставі наведеного, для задоволення апеляційних вимог.

Окрім іншого, посилання ОСОБА_2, ОСОБА_3 на те, що суд порушив норми процесуального права, розглянувши цивільну справу без участі позивачів не є підставою для задоволення апеляційних вимог, так як, представник позивачів - ОСОБА_8 приймав участі при розгляді справи в суді першої інстанції, який, окрім цього, скористався своїми процесуальними правами в повній мірі під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

При цьому, доводи відзиву ОСОБА_4 на апеляційну скаргу ( а.с. 161-162 ), зокрема, про те, що обставини дійсного порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів, позивачі мають довести належними, допустимими і достовірними доказами, чого вони не зробили, з точки зору суду другої інстанції та з врахуванням викладеного, є обґрунтованими та свідчать додатково про наявність правових підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Ю.М. Кулішенко