18.12.2018 Справа № 363/419/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, треті особи - Громадська організація масив садівницьких товариств «Дружба», Сьома Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття нею спадщини, нерухомого майна, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року матері ОСОБА_2. Порушує питання про визнання за нею права власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом.

Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача та треті особи до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 (матері позивачки) відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Спірний будинок побудовано в 1985 році ОСОБА_3 (батьком позивачки), який був членом СТ «Дружба» з 24 травня 1982 року.

Належність цього майна ОСОБА_3 стверджується даними ату про приймання садового будинку від 30 жовтня 1985 року, згідно якого садовий будинок побудовано у відповідності з правилами будівництва затвердженими для масиву СТ «Дружба».

Зазначене також підтверджується даними технічного паспорту на садовий (дачний) будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 помер.

Згідно спадкової справи № 537/2000 від 27 липня 2000 року після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги є ОСОБА_2, яка у встановлений ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом й успадкувала АДРЕСА_2, який знаходиться у гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський-1» Дарницького району, ІІ поверх, по АДРЕСА_3.

Відповідно до виписки з протоколу зборів СТ «Економіст» кооперативу «Дружба» від 19 червня 2000 року ОСОБА_2 надано згоду на переоформлення садової земельної ділянки АДРЕСА_1.

Згідно листа ГО масив садівницьких товариств «Дружба» № 137/3-17 від 08 жовтня 2017 року будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 введений в експлуатацію 30 жовтня 1985 року. ОСОБА_2 стала членом СТ за вказаною адресою після смерті свого чоловіка з 19 червня 2000 року.

Відповідно до даних членської книжки садовода ОСОБА_2 з 19 червня 2000 року по 12 лютого 2017 року сплачено членські та цільові внески повністю.

Свідоцтво про право власності на вказаний садовий будинок після смерті чоловіка ОСОБА_2 не отримала. Проте після смерті чоловіка - ОСОБА_3 в 2000 році ОСОБА_2 стала єдиним його володільцем, яка прийняла спадщину і вступила в управління садовим будинком. Будучи членом СТ «Дружба», повністю сплатила всі передбачені в товаристві внески.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

До своєї смерті ОСОБА_2 постійно володіла спадковим будинком. Однак виникле право на успадкований будинок згідно діючого законодавства в установленому порядку ОСОБА_2 не зареєструвала.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Позивачка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи №341-2017 від 17 липня 2017 року.

Як вбачається з листа державного нотаріуса Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. № 3293/0214 від 17.10.2017 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно померлої ОСОБА_2

Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки померла ОСОБА_2 не оформила правовстановлюючі документи на набуте нею майно й за життя виникле в неї право на нього не зареєструвала, зазначене перешкоджає позивачці здійсненню права спадкування і отриманню свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР 31 січня 1966 року встановлено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах типу Української РСР.

Зокрема, переліком правовстановлюючих документів вказаної інструкції п.п. 11, 12 передбачено, що до правоустновлючих документів відносяться: рішення виконкому, місцевої ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки установа, підприємствам і організаціям і про дозвіл цього будівництва та акт державної комісії про прийняття (будинків) та введення їх в експлуатацію; акт відводу установам, підприємствам і організаціям земельної ділянки для будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Отже, на час введення будинку в експлуатацію в жовтні 1986 року не існувало вимог щодо обов'язкової державної реєстрації, будинок був збудований та введений в експлуатацію на підставі Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року Української РСР.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону «Про власність в СРСР», чинного на момент побудови садового будинку член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Згідно роз'яснень даних у абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до

складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Зважаючи на викладене, садовий будинок побудований ОСОБА_3 в 1985 році та належав йому на праві власності, який перейшов у спадщину ОСОБА_2, і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого права власності на нього, а позивачка (спадкоємиця) має право на визнання за нею права на власності садовий будинок, як об'єкт спадкування після смерті своєї матері.

Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належить її матері, яка свого часу успадкувала його після смерті чоловіка, а в подальшому померла і його не оформила, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому засіданні, а тому прийнята позивачкою спадщина, за правилами ст. 1268 ЦК України, вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Оскільки позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину в позасудовому порядку, визнання за нею прав на спадкування житлового будинку має відбутися в суді.

Таким чином, заявлене позивачкою право підлягає визнанню, а пред'явлений позов - задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 право власності на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення буде складено 08 січня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в АДРЕСА_4, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 10 грудня 2000 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП-ІНФОРМАЦІЯ_4).

Відповідач: Сувидська сільська рада Вишгородського району Київської області (Київська область, Вишгородський район, с. Сувид, вул. Українська, 42).

Треті особи: Громадська організація масив садівницьких товариств «Дружба» (Київська область, Вишгородський район, с. Ровжі).

Сьома Київська державна нотаріальна контора (м. Київ, вул. Анни Ахматової, 7/15)

Суддя