Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 332/337/15-ц

провадження № 61-37040 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя, у складі судді Федоренка О. І., від 27 вересня 2017 рокута постанову Апеляційного суду Запорізької області, у складі колегії суддів: Кримської О. М., Дашковської А. В., Подліянової Г. С., від 10 квітня 2018 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова ІгоряВікторовича, боржник - ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року публічне акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - ПАТ «Таскомбанк») звернулося до суду з вказаною скаргою на дії головного державного виконавця, посилаючись на те, що за виконавчим листом від 17 березня 2015 року, виданим Заводським районним судом м. Запоріжжя у справі № 332/337/15-ц, звернуто стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розташоване за адресою: АДРЕСА_1: цех № 2 літ М-1-2 інв. № 1716, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 27 вересня 2007 року № ДЗ 118-07 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КР 65-2007 у розмірі 4 114 502,55 грн, шляхом проведення прилюдних торгів та встановлення початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

30 червня 2017 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу з підстав, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2012 року по справі № 0809/7095/2012 скасовано державну реєстрацію права власності на зазначений вище об'єкт нерухомого майна.

ПАТ «Таскомбанк» вважає, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу від 30 червня 2017 року прийнята незаконно, просить її скасувати з підстав порушення державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майно, на яке за виконавчим листом звернуто стягнення існує, власників не змінило.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року, скаргу ПАТ «Таскомбанк» задоволено. Визнано незаконними дії та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова І. В. щодо повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому листу від 12 травня 2015 року № 332/337/15-ц.

Зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова І. В. вирішити питання про поновлення виконавчого провадження № 52337520 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Судові рішення мотивовані тим, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу є незаконними, оскільки рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2012 року, на яке посилається державний виконавець як на підставу повернення виконавчого документа, власника майна не змінено, місцезнаходження майна, на яке звернено стягнення, не змінилось.

У касаційній скарзі відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішеннята ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні скарги.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що перевіркою Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що цех № 2 літ М-1-2 інв. № 1716, за адресою: АДРЕСА_1 має реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 3732772. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя № 0809/7095/2012 від 21 грудня 2012 року скасовано державну реєстрацію прав, виконаних 06 серпня 2012 року за реєстраційним номером 3732772, тобто об'єкт, на який згідно виконавчого документа потрібно звернути стягнення, фактично не існує.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність зазначеної обставини виконавець складає акт (частина друга статті 37 цього Закону).

Відповідно до частини третьої, четвертоїстатті 50 Закону України «Про виконавче провадження»у разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини 10 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що в матеріалах справи відсутній акт, який би свідчив, що нерухоме майно, на яке звернено стягнення не існує або відсутнє у боржника, а відсутність державної реєстрації права власності не може бути підставою для повернення виконавчого документа, отже не є припиненням такого права боржника ОСОБА_5 у порядку, передбаченим законом, тому суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови про повернення виконавчого документа.

Доводи касаційної скарги щодо не існування об'єкту нерухомого майна на яке потрібно звернути стягнення є необґрунтованими, оскільки рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2012 року № 0809/7095/2012 за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано право власності на всі приміщення що розташовані за адресою АДРЕСА_1, цим рішенням не змінено як власників майна так і розташування майна на яке накладено стягнення, тому не може бути перешкодою для здійснення виконавчих дій за виконавчим документом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької областівід 10 квітня 2018 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова Ігоря Вікторовича, боржник - ОСОБА_5.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта