Провадження № 2/761/5670/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Горюк В.А.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гробенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом громадянина Франції ОСОБА_3 до Київської міської державної адміністрації, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно ,

ВСТАНОВИВ:

Представник Позивача ОСОБА_1 08.05.2018 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою в інтересах громадянина Франції ОСОБА_3 до Київської міської державної адміністрації, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 В обґрунтування позову зазначає, що 11.12.2017 року громадянин Франції ОСОБА_3 придбав нерухомість у місті Києві, а саме квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі продажу квартири з відстроченням платежу від 11.12.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Футуймою В.Б., зареєстровано в реєстрі за №2026, 2027. Однак, після підписання договору купівлі-продажу, під час оформлення договорів з постачальниками комунальних послуг, позивач виявив, що фактично за адресою придбаного нерухомого майна розташована будівля УПФУ Шевченківського району АДРЕСА_1 знаходиться фактично у будинку АДРЕСА_1). Від працівників постачальників комунальних послуг позивач дізнався, що подібна ситуація є для декількох квартир з цього будинку. В доказ позивач надав копії договорів з постачальними комунальних послуг (ПАТ «Київенерго», ПАТ «Київводоканал», ЖЕК «Златовустівська» КМП Шевченківського району міста Києва, ПАТ «Київгаз»), всі вони укладені з позивачем на квартиру за адресою будинку АДРЕСА_1. Тому позивач вважає, що під час оформлення містобудівних документів та фактичної нумерації будинків по АДРЕСА_1 або на стадії приватизації квартири в минулому сталася помилка, внаслідок чого фактично, громадянином Франції ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1, як виходить з правовстановлюючих документів. Зважаючи на викладене визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1

28.05.2018 р. відкрито провадження у справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.08.2018 р. у судовому засіданні за участі представників сторін у зв»язку із заявленим представником позивача клопотанням постановлено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Також 21.08.2018 р. частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Не заперечував щодо покладання судових витрат на позивача.

Представник Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечував, що документи містять помилки і поклався на розсуд суду щодо ухвалення рішення.

Представник Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки, їх поважність не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши отримані в розумінні положень ЦПК України та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 11.12.2017 р. між громадянином Сполученого Королівства Великобританії ОСОБА_8, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуймою В.Б. 31.10.2017 р. за реєстровим № 188, 1885, діяв ОСОБА_9 та громадянином Французької Республіки ОСОБА_3, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом м. Москва (Російська Федерація) Колосовою Оленою Миколаївною 28.11.2017 р. за реєстровим № 6-3121 діяв ОСОБА_1, було укладено договір купівлі - продажу квартири з відстроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фатуймою В.Б., реєстровий № 2026,2027.

За умовами зазначеного договору ОСОБА_8 (продавець) передає у власність покупця ОСОБА_3 належну йому на праві особистої приватної власності квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а покупець приймає у власність зазначену квартиру і сплачує за неї грошову суму за ціною та на умовах,передбачених договором.

Як свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором - приватним нотаріусом Футуйма Вікторією Богданівною, Київський міський нотаріальний округ право власності на зазначену квартиру зареєстровано за позивачем ОСОБА_3.Дата, час державної реєстрації - 14.02.2017 17:29:56.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, під час укладання договору купівлі - продажу, оформлення договорів з постачальниками комунальних послуг було з»ясовано, що фактично за адресою придбаного нерухомого майна розташована будівля УПФУ Шевченківського району АДРЕСА_1.

Як свідчать документи надані представником відповідача відповідно до ухвали суду про витребування доказів згідно з архівними даними колишнього Радянського району , квартира АДРЕСА_1 загальною площею 63,7 кв. м. (житлова - 33,6 кв.м.) приватизована на ім»я ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з розпорядженням органу приватизації Фонду комунального майна Радянського району від 08.11.1994 р. № 9977.Приватизаія квартири АДРЕСА_1 не проводилась.

Разом з тим, відповідно до відомостей з Інформаційної довідки №107790579 від 15.12.2017 року з реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, отримані за запитом представника позивача будинок НОМЕР_4 є об'єктом нежитлової нерухомості, яка повністю на 100% належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.

Отже, будинок АДРЕСА_1 - окрема адміністративна будівля.

За інформацією, що надана КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», в переліку майна, закріпленого за КП, наявний лише будинок НОМЕР_3, що переданий на праві господарського відання до КП розпорядженням Шевченківської районної державної адміністрації №80 від 09.02.2011 року, а будинок під НОМЕР_4 за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не закріплений.

Представник Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації пояснив в судовому засіданні допускає виникнення помилки в нумерації будинку на стадії приватизації квартири в 1994 рокі.

Згідно належним чином засвідчених копій документів, наданих на вимогу суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. вбачається, що після смерті ОСОБА_15, квартиру АДРЕСА_1 успадковано ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у рівних частинах по 1/2 частин, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 22.11.2006 року №735/2006 та №736/2006 відповідно, виданих державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кузьмичем В.М., зареєстровані в реєстрі за №27-6146, 21-6147 від 22.11.2006 року. В подальшому, квартира АДРЕСА_1 була відчужена за договором купівлі-продажу від 12.01.2007 року, посвідчено приватним нотаріусом КМНО Біляєвим В.О, зареєстровано в реєстрі за №16, громадянину Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії ОСОБА_8.

За приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, згідно до ст. 16 ЦК України.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, відповідно до вимог ст. 316 ЦК України.

За ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як свідчать матеріали справи власником ОСОБА_3 укладались договори на отримання комунальних послуг, а саме 22.12.2017 р. договір № 00100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню з ПАТ «Київенерго», про користування електричною енергією, 20.12.2017 р. про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) № НОМЕР_1 з ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», 20.12.2017 р. договір № 136984 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва».

При цьому, як свідчать зазначені договори, предметом угод є надання послуг за адресою: АДРЕСА_1.

За приписами ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому приймаючи рішення по суті справи, суд приймає до уваги положення ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так під час розгляд справи було отримано докази того, що будинок АДРЕСА_1 є нежитловою будівлею, з іншого боку представником відповідача не заперечувалась та обставина, що квартира яка належить позивачу розташована у будинку АДРЕСА_1 і про що свідчать вищенаведені обставини.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, відповідно до приписів ст. 392 ЦК України.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги положення Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_3.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 14! ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти такі витрати на ОСОБА_3.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,76-81,141,279,352,354 ЦПК України, ст.ст. 15,16,316,317, 392 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовгромадянина Франції ОСОБА_3 до Київської міської державної адміністрації, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за громадянином Франції ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) право власності на квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: