Справа № 185/8444/18
Провадження № 2-н/185/571/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Врона А.О., розглянувши заяву комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 за період з 01.10.2005 року по 01.09.2018 року в розмірі 7606 грн. 64 коп.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність складає три роки.

Із заяви та доданого до заяви розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість нарахована з часу, який перевищує строк позовної давності, а саме починаючи з 01.10.2005 року.

Таким чином, заявник звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період за межами позовної давності.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Із заяви і поданих документів вбачається, що договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Всупереч вимогам пункту 3 частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, зокрема, договору про надання послуг з постачання послуг централізованого опалення.

У заяві Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" зазначає, що відповідно до ст. 218 Цивільного кодексу України у разі фактичного споживання послуг, фізична особа, яка спожила послуги, вважається такою, що уклала договір про надання таких послуг (ст. 204 ЦК України презумпція правомірності правочину).

Проте основною підставою, що дає змогу розглядати справи у наказному провадженні, є наявність належним чином укладеного і підписаного сторонами договору.

У випадках споживання послуг без укладання договору фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у формі, визначеній чинним законодавством. Розмір та підстави виникнення такої заборгованості повинні встановлюватись судом в позовному провадженні.

Відповідно до пунктів 1, 5 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 161, 165-167, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1.

Розяснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у такому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: ОСОБА_2