П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року м. Київ

Справа № 22-6830 Головуючий у1-й інстанції - Шереметьєва Л.А.

Унікальний №760/10247/18-ц Доповідач - Пікуль А.А.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Левенця Б.Б.

РатніковоїВ.М.

за участю секретаря Пузикової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_4 пред'явив в суд позов до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами ВРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві 18 лютого 2016 року, актовий запис №174.

Позов обґрунтований фактичним припиненням сімейних стосунків внаслідок несумісності характерів сторін, розбіжностей в інтересах, зникнення взаєморозуміння та взаємоповаги.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.28-29).

Відзиву на апеляційну скаргу позивач, ОСОБА_4, у визначений судом строк не подав.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q?ак;Про судоустрій і статус суддів&q?ку; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?пи;Голос України&q?во; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &qu s;Прикінцеві та перехідні положення&quп.; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &ququ;Про судоустрій і статус суддів&qu16; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &qust; Перехідні положення&q?дп; ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з'явилась, про місце та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотне повідомлення про вручення ОСОБА_3 судової повістки 7 серпня 2018 року (а.с.38).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника позивача, адвоката ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов та розриваючи зареєстрований між сторонами шлюб, районний суд виходив з того, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім'ї, а суперечності, що виникали між ними з різних причин, привели до її розпаду. При цьому судом враховано обставину відсутності у сторін дітей від шлюбу, небажання позивача продовжувати шлюб та його категоричну позицію з даного приводу.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 апеляційний суд виходить з наступного.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_4 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.24).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача, ОСОБА_3, не містить.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на недоведеність позивачем обставин щодо погіршення подружнього життя та припинення подружнього життя, які суд вважав встановленими.

Апеляційний суд відхиляє указані доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до змісту позовної заяви, підставами пред'явленого позову є фактичне припинення сімейних стосунків сторін внаслідок несумісності характерів, розбіжностей в інтересах, зникнення взаєморозуміння та взаємоповаги (а.с.1-2).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 особисто була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, а також отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної з додатками 22 травня 2018 року (а.с.19).

31 травня 2018 року ОСОБА_3 надіслала до районного суду заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до якої відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.20).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до роз'яснень п.10 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 &q?ід;Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя&q?я ; проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

В даному конкретному випадку в позовній заяві чітко і однозначно викладена позиція ОСОБА_4 про те, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, а перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача.

Крім того, відповідач ОСОБА_3, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог, фактично визнала позовні вимоги ОСОБА_4, з підстав, заявлених в позові.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем процесуальних дій, передбачених ч.2 ст.82 ЦПК України.

З огляду на викладене, районний суд, ураховуючи відсутність у сторін дітей від шлюбу, а також відсутність інших вагомих обставин життя подружжя, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив обставини наявності між сторонами майнового спору, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Частиною другою вказаної статті передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В позовній заяві ОСОБА_4 питання поділу спільного майна подружжя не ставилось в якості однієї з підстав пред'явлення позову.

За правилом ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначалось вище, ОСОБА_3 визнала позовні вимоги.

При цьому, відповідач, діючи на власний розсуд, не вчинила відповідних процесуальних дій - не подала відзиву на позов із зазначенням свої заперечень щодо предмета позову.

Відтак, районний суд був позбавлений можливості самостійно встановити обставини, на які посилається ОСОБА_3

Водночас, відповідно до ч.6 ст.367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 3 вересня 2018 року.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Б.Б. Левенець

В.М.Ратнікова