Ухвала

10 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 761/8963/17

провадження № 61-43823ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ? ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від

03 липня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

08 березня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов кредитного договору від 18 серпня 2010 року № б/н ОСОБА_3 був наданий кредит в розмірі 3 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки ОСОБА_3 не виконала свої зобов'язання за договором, ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка відповідно до наданих розрахунків станом на 31 січня 2017 року становить 47 668,75 грн, з яких: 3 496,39 грн - заборгованість за кредитом, 37 997,81 грн - заборгованість по процентам,

3 428,42 грн - пеня та комісія, а також штрафи згідно з пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 2 246,13 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня

2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 49 268,75 грн, з яких: 3 496,39 грн - заборгованість за кредитом; 37 997,81 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3 428,42 грн - заборгованість по пені та комісії; 500,00 грн - штраф (фіксована складова); 2 246,13 грн - штраф (процентна складова); 1 600,00 грн - судові витрати по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник

ОСОБА_3 - ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 03 липня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня

2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 18 серпня 2010 року станом на 31 січня 2017 року в сумі 42 062,89 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі

3 496,39 грн, заборгованість за процентами за період з 08 березня 2014 року по 31 січня 2017 року в сумі 37 466,50 грн, пеня за період з 08 березня

2016 року по 31 січня 2017 року в сумі 1 100,00 грн.

В іншій частині позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

03 вересня 2018 року через засоби поштового зв'язку представник

ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 03 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Ціна позову у справі № 761/8963/17 становить 47 668,75 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 176 200,00 грн (1762,00 грн х 100).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від

29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від

03 липня 2018 року прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 ? ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 03 липня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило