Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1618/17 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 53 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №278/1618/17 за позовом ОСОБА_1 до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Житомирської районної ради, відділу освіти Житомирської районної державної адміністрації про визнання контракту недійсним в частині визначення строку його дії та визнання безстроковим, що укладений на невизначений строк, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що наказом відділу освіти Житомирської РДА №234-к від 29.09.2008 її було призначено директором Денишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. В.Г.Бондарчука. Тринадцятою сесією шостого скликання Житомирської районної ради від 21 серпня 2012 року було прийнято рішення №263 «Про укладення контрактів з директорами загальноосвітніх навчальних закладів», у відповідності до якого надано погодження на укладення контрактів з директорами загальноосвітніх навчальних закладів Житомирського району у тому числі з ОСОБА_1 - на посаді директора Денишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів терміном на 5 років. 21 серпня 2012 року між нею та відділом освіти Житомирської РДА було укладено контракт за № 10 про перебування ОСОБА_1 на посаді директора Денишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені В.Г. Бондарчука Житомирського району Житомирської області на термін з 21 серпня 2012 року по 20 серпня 2017 року. У зв'язку з передачею Денишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені В.Г.Бондарчука на баланс Тетерівської сільської ради територіальної громади, 04.01.2016 між Житомирською районною радою, відділом освіти Житомирської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 та Тетерівською сільською радою Житомирського району, було укладено додаткову угоду про внесення змін до контракту №10 від 21 серпня 2012 року. Пунктами 1, 2 та 3 зазначеної додаткової угоди було внесено зміни до контракту № 10 від 21.08.2012, а саме: слова «Уповноважений орган - відділ освіти Житомирського районної державної адміністрації» замінити словами «Уповноважений орган - відділ освіти Тетерівської сільської ради територіальної громади» по всьому тексту у всіх відмінках; слова «Житомирська районна рада» замінити словами «Тетерівська сільська рада територіальної громади» по всьому тексту у всіх відмінках; решту умов контракту залишено без змін. Нею у відповідності до умов контракту було подано звернення до Тетерівської сільської ради територіальної громади про продовження дії контракту. Проте, на засіданні двадцять п'ятої сесії Тетерівської сільської ради від 20 червня 2017 року рішення про продовження контракту прийнято не було. Чинним законодавством України про освіту визначена сфера обов'язкового застосування контракту лише для керівників навчальних закладів, що є у загальнодержавній власності. Укладення контракту з керівниками загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності можливе лише за їх згодою, а сам контракт не повинен передбачати умови, які погіршують становище працівника. За таких обставин, вважає, що укладення 21 серпня 2012 року між нею та відділом освіти Житомирської РДА контракту за №10 про перебування її на посаді директора Денишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені В.Г.Бондарчука Житомирського району Житомирської області із зазначенням терміну його дії, а саме з 21 серпня 2012 року по 20 серпня 2017 року, є порушенням її прав та норм чинного трудового законодавства України, оскільки погіршує її становище порівняно з законодавством України про працю. Враховуючи вищевикладене просила, визнати укладений 21.08.2012 між відділом освіти Житомирської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 контракт №10 недійсним у частині визначення строку його дії та визнати його безстроковим, що укладений на невизначений строк.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 квітня 2018 року відмовлен ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, вказує, що Законом не передбачено обов'язку укладати контрактр з директором школи, що є комунальною власністю, а тому наявність пункту щодо строку дії договору є порушенням трудових прав апелянта, спрямоване на погіршення її становища порівняно з чинним законодавством. Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що умови контракту не відповідають нормам трудового законодавства, міжнародним нормам, суперечать Конституції України, інтересам територіальної громади села Тетерів. Укладення строкового контракту з апелянтом суттєво порушило її правове становище, а не продовження його дії порушує безпосередньо права та інтереси третіх осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом відділу освіти Житомирської районної державної адміністрації №234-к від 29.09.2008 ОСОБА_1 призначено директором Денишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. В.Г.Бондарчука.

21 серпня 2012 року тринадцятою сесією шостого скликання Житомирської районної ради прийнято рішення №263 «Про укладення контрактів з директорами загальноосвітніх навчальних закладів» та надано погодження на укладення контрактів з директорами загальноосвітніх навчальних закладів Житомирського району у тому числі з ОСОБА_1 - на посаді директора Денишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів терміном на 5 років.

21 серпня 2012 року між відділом освіти Житомирської районної державної адміністрації, в особі начальника відділу Каменчук В.В., та ОСОБА_1, укладено контракт №10 про перебування ОСОБА_1 на посаді директора Денишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені В.Г.Бондарчука Житомирського району Житомирської області на термін з 21 серпня 2012 року по 20 серпня 2017 року .

Пунктом 5.2. контракту визначено, що цей контракт припиняється, зокрема, у разі закінчення терміну його дії.

Відповідно до п. 6.1 контракту строк його дії з 21 серпня 2012 року по 20 серпня 2017 року.

Рішенням Житомирської районної ради №29 від 18 грудня 2015 року «Про безоплатну передачу закладів медицини та освіти» приміщення Тетерівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з приналежними до них будівлями безоплатно передано у комунальну власність Тетерівської сільської ради об'єднаної територіальної громади.

У зв'язку з передачею Денишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені В.Г.Бондарчука на баланс Тетерівської сільської ради територіальної громади, 04.01.2016 між Житомирською районною радою, відділом освіти Житомирської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 та Тетерівською сільською радою територіальною громадою, укладено додаткову угоду про внесення змін до контракту №10 від 21 серпня 2012 року. Пунктами 1, 2 та 3 зазначеної додаткової угоди були внесені зміни до контракту №10 від 21.08.2012, а саме: слова «Уповноважений орган - відділ освіти Житомирського районної державної адміністрації» замінити словами «Уповноважений орган - відділ освіти Тетерівської сільської ради територіальної громади» по всьому тексту у всіх відмінках; слова «Житомирська районна рада» замінити словами «Тетерівська сільська рада територіальної громади» по всьому тексту у всіх відмінках», в решті умов контракту залишено без змін.

Наказом відділу освіти Тетерівської сільської ради Житомирської області від 12.09.2017 № 33-к ОСОБА_1 звільнено з посади директора Денишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені В.Г.Бондарчука Житомирського району Житомирської області у зв'язку і закінченням терміном дії контракту, відповідно до п.8 ст.36 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на те, що звільнення позивача з роботи у зв'язку із закінченням терміну дії контракту відбулося з дотриманням вимог закону та відповідно до умов контракту, а тому позовна вимога про визнання контракту недійсним у частині визначення строку його дії та визнання безстроковим, що укладений на невизначений строк є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» (станом на момент укладення оспорюваного контракту) трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частиною 3 статті 54 Закону України «Про освіту» передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Отже дана правова норма не містить імперативного припису щодо обов'язковості укладення з вказаними категоріями працівників саме контракту. Таким чином, укладення контракту не є обов'язковим. Разом з тим, наведена норма закону є загальною, і охоплює всі категорії педагогічних працівників, тому при вирішенні питання щодо правомірності укладення контракту з конкретними категоріями педагогічних працівників та керівників навчальних закладів слід керуватись спеціальним законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 20 Закону України «Про освіту» (станом на момент укладення оспорюваного контракту), контракти укладаються лише з керівниками навчальних закладів, що є загальнодержавною власністю і підпорядковані Міністерству освіти чи іншим міністерствам і відомствам, і які призначаються на посаду відповідними міністерствами.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про освіту» (станом на момент укладення оспорюваного контракту) керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються Міністерством освіти Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами державної виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Отже діюче законодавство не містить вимоги щодо укладення з такими керівниками навчальних закладів контракту, а в даному випадку ОСОБА_1була директором Денишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені В.Г.Бондарчука Житомирського району Житомирської області, яка відноситься до комунальної власності.

Крім того, пунктом 93 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 778 (станом на момент укладення оспорюваного контракту) визначено, що керівник державного та комунального закладу і його заступники призначаються на посаду та звільняються з посади відповідним органом управління освітою згідно із законодавством.

Згідно ст. 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» трудовий договір на визначений строк укладається лише в разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання або інтересів працівника.

Пунктом 7 вказаної постанови роз'яснено, що контракт є особливою формою трудового договору і укладається, коли його застосування відповідає законодавству. Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно із законодавством працюють за контрактом. Порушення цих вимог є підставою для визнання відповідно до ст. 9 КЗпП України недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

Таким чином, з позивачем укладено контракт як строковий трудовий договір без жодних правових підстав, оскільки робота на посаді директора школи за своїм характером може бути встановлена на невизначений строк. Також укладення строкового контракту з позивачем суттєво погіршило його правове становище, оскільки відповідно до трудового законодавства позивач повинен працювати за безстроковим трудовим договором.

Однак, згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що встановлені ст. ст. 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-2426цс15.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Поважність причин пропуску строку - це обставини, які свідчать про те, що працівник не ставився зневажливо до питання про захист своїх трудових прав.

Поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення.

Судом встановлено, що контракт №10 про перебування ОСОБА_1 на посаді директора Денишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені В.Г. Бондарчука Житомирського району Житомирської області було укладено 21 серпня 2012 року, тоді як з позовом до суду про визнання контракту недійсним в частині визначення строку його дії та визнання безстроковим, що укладений на невизначений строк, ОСОБА_1 звернулася лише 13 липня 2017 року, тобто з пропуском тримісячного строку.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позича було подано заперечення щодо застосування строків позовної давності, в яких зазначалося, що укладаючи оспорюваний правочин, позивач, що не має достатніх юридичних знань, усвідомлювала про обмеження її трудових прав, проте не знала та не могла знати про незаконність оспорюваних пунктів контракту щодо строковості трудових відносин.

Такі посилання представника позивача не заслуговують на увагу, оскільки відсутність достатніх юридичних знань не може вважатися поважною причиною пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Позивачкою не доведено, що після укладення оспорюваного контракту у неї існували об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення з позовом в суд у строк, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Житомирської районної ради, відділу освіти Житомирської районної державної адміністрації про визнання контракту недійсним в частині визначення строку його дії та визнання безстроковим, що укладений на невизначений строк за пропуском строку звернення до суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 01 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді