АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6686/17 Номер провадження 22-ц/786/1153/18Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Гальонкіна С.А., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Зеленської О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 березня 2018 року у складі головуючого судді Турченко Т.В.

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення та заборону чинити перешкоди у користуванні житлом.

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив вселити його до квартири АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2 передати йому ключі від вказаної квартири та не чинити йому перешкоди у користуванні кватирою.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 березня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Вселено ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2 передати ключі від квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3. та не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою.

З вказаним рішенням на погодилась відповідач ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що позивач залишив квартиру добровільно, забрав всі свої речі й залишив ключі від квартири сусідам, а вимоги щодо вселення у квартиру, що є її особистою власністю, заявив з метою провокації сварок та бійок. Фактично він проживає та працює в іншій місцевості, що не враховано судом при винесенні оскаржуваного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту першому частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

По справі встановлено, що ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 21.08.2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 29.08.2007 року.

15 грудня 2007 року сторони уклали шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_4.

У спірній квартирі позивач проживав, як член сім`ї власника житла та зареєстрований за вказаною адресою з 24 вересня 2008 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права користування спірним житлом, яке не визнається відповідачем по справі та підлягає захисту в судовому порядку.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим фактичним обставинам справи та ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом встановлено частиною першою статті 405 ЦК України, згідно якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За своєю природою право користування чужим житлом належить до особистого сервітуту, зміст якого становить право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житлового будинку (квартири).

Таке право член сім`ї власника житла втрачає у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина друга статті 405 ЦК України).

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають значення (частина друга статті 406 ЦК України).

Згідно частини третьої статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини першої, пунктів 3, 4 частини другої статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Встановивши, що право позивача на користування спірним житлом в установленому законом порядку не припинено, а відповідач чинить йому перешкоди у здійсненні таких прав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для вжиття заходів судового захисту.

Доводи апеляційної скарги відповідача матеріалами справи не підтверджуються і висновків суду першої інстанції не спростовують.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних, допустимих та достатніх доказів відмови позивача ОСОБА_3 від проживання у спірній квартирі відповідачем по справі не надано і суду таких обставин не доведено.

Фактичне припинення сімейних відносин між сторонами не позбавляє позивача права на користування спірним житлом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судді дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя підпис С.Б. Бутенко

Судді: підпис С.А. Гальонкін

підпис О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко