Справа № 183/7256/18
№ 2-о/183/234/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження, -

в с т а н о в и в:

16.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку Донецької області, Україна, у матері - ОСОБА_1, та батька - ОСОБА_3 (на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України).

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що сама вона зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 В серпні 2018 року перебувала в гостях у родичів в м. Донецьку та ІНФОРМАЦІЯ_8 в пологовому відділенні Центральної міської лікарні м. Донецька вона народила сина - ОСОБА_2. Після того, як заявника з її сином було виписано з пологового будинку, остання звернулася до Будьоновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Донецьк для реєстрації народження дитини, та 29 серпня 2018 року їй було видано свідоцтво про народження ОСОБА_2. Але, у зв'язку з тим, що на момент реєстрації народження її сина місто Донецьк було окуповано та підконтрольне Донецькій народній Республіці, реєстрацію народження дитини не внесено до у Єдиний Державний реєстр.

Для державної реєстрації народження дитини, ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану за своїм місцем проживання з відповідною заявою, надавши лікарське свідоцтво про народження та свідоцтво про народження, видане Будьоновським відділом РАЦС, однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки для підтвердження факту народження був пред'явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами які створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв'язку з наведеним, заявник змушена звернутися до суду із даною заявою.

Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року у справі відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання заявник не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 у м.Донецьку Донецької області народила дитину чоловічої статі, про що свідчить довідка № 79, видана 08 серпня 2018 Центральною міською лікарнею Міністерства Охорони здоров'я Донецької Народної Республіки (а.с.8)

29 серпня 2018 року Будьоновським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької народної Республіки видано свідоцтво про народження ОСОБА_2 (а.с.90), у відповідності до якого останній народився ІНФОРМАЦІЯ_8 у матері - ОСОБА_1, громадянки України та батька - ОСОБА_3, місце народження дитини - м. Донецьк.

Вказаний населений пункт місця народження дитини (м. Донецьк Донецької області) Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнаний тимчасово окупованою територією України.

ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, що стверджується відміткою у її паспорті (а.с.7).

Судом встановлено, що 26.10.2018 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заявнику відмовлено у вчиненні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.10), оскільки з аналізу документів, представлених заявником, вбачається, що свідоцтво про народження НОМЕР_1 було видане 29.08.2018 року Будьоновським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької народної Республіки, а згідно з ст. 9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", такий документ є недійсним і не створює правових наслідків.

Так, ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Пунктом 2 глави 1 розділу III вищевказаних Правил, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Отже, надане заявником медичне свідоцтво про народження дитини, видане Центральною міською лікарнею Міністерства Охорони здоров'я Донецької Народної Республіки та свідоцтво про народження серії ДНР № 064838, яке було видане 29.08.2018 року Будьоновським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької народної Республіки, не є документами, на підставі яких здійснюється державна реєстрація народження дитини в позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон) тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 цього Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 зазначеного Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються не законними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону, у разі порушення його положень державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та керуються нормами міжнародного права з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Суд вважає доведеним те, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації заявником батьківських прав відносно новонародженої дитини, і в іншому, окрім судового, порядку реалізувати вказане право вона не має можливості, у зв'язку із чим, оцінюючи в сукупності надані заявником докази, суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт народження.

При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Стаття 52 Конституції України гарантує, що діти є рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи ні.

Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я по батькові батька дитини записується за її вказівкою.

Даних про те, що ОСОБА_1 на час народження дитини перебувала у шлюбі, наявність спільної заяви батьків, рішення суду або заяви батька, судом не встановлено.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Так, статтею 317 ЦПК України, визначено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної зави до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, а тому вимогу про встановлення факту, що заявлена слід задовольнити, встановивши факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Донецьку Донецької області, Україна, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження дитини видане державним органом України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 12,76,81,89,263,265,315,317ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження, - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в місті Донецьку Донецької області, Україна, у матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянки України, уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 та батька - ОСОБА_3, на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.