Справа № 524/5424/15-ц
Провадження № 2-с/524/45/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2018 року Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Предоляк О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого 30.06.2015 року Автозаводским районним судом м.Кременчука за заявою ПАТ «Полтаваобленерго»,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2015 року за заявою ПАТ «Полтаваобленерго» виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, встановленого індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми на загальну суму 3121,26 грн.

16.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу, посилаючись на необґрунтованість вимог стягувача. Зазначає, що 14.08.2018 року отримав копію судового наказу та ознайомився з матеріалами справи. В матеріалах справи відсутня копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості. Крім того, із наведених матеріалів справи виникає суперечність, оскільки заявник вимагає стягнути гроші за період з 01.05.2012 року, а розрахунок заборгованості доданий до заяви починається з 01.07.2013 року.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про задоволення заяви боржника та скасування судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз'яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2012 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов'язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Враховуючи вище викладене, судовий наказ підлягає скасуванню.

Роз'яснити ПАТ «Полтаваобленерго», його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 170, 171 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.06.2015 року виданий за заявою ПАТ «Полтаваобленерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, встановленого індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми на загальну суму 3121,26 грн. - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Предоляк