РІШЕННЯ

іменем України

"21" листопада 2018 р. 145/1895/17

2/145/174/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вони з відповідачем у даній справі перебували в зареєстрованому шлюбі.

Оскільки сімейне життя в них не склалось, рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.03.2017 року шлюб між ними було розірвано.

В шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Вона неодноразово намагалась вирішити з відповідачем питання про надання їй допомоги на утримання дитини, однак даного обов'язку він добровільно не виконує, згоди між ними щодо участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто.

На даний час вона працює завідувачем дитячим навчальним закладом №3 м. Гнівань, отримує заробітну плату, однак її не вистачає для створення належних умов для забезпечення належного утримання та розвитку доньки.

Інших джерел надходжень грошових коштів, крім заробітної плати, вона не має, підсобного господарства не веде, внаслідок чого їй важко самій утримувати доньку.

Вважає, що присудження на її користь аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі буде відповідати інтересам їхньої доньки.

Такий спосіб стягнення обґрунтовує тим, що відповідач по справі не працює, постійного місця роботи не має.

Разом з тим він є працездатним, до 2017 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається доставкою та реалізацією автомобілів, які особисто систематично (іноді - до трьох разів на місяць) переганяє з-за кордону. За час їхнього спільного проживання його дохід складав близько 1 тисячі доларів на місяць.

Таким чином, відповідач по справі спроможний надавати кошти на утримання доньки.

Крім того, дитина від народження хворіє та перебуває на диспансерному обліку хірурга з приводу незавершеного поворота кишківника, а з 2017 року - під постійним наглядом кардіолога. За станом здоров'я вона потребує постійного нагляду та лікування, що тягне за собою додаткові втирати на її утримання.

Також значних фінансових витрат потребує забезпечення дитини необхідними умовами для її розвитку. Так донька, крім навчання в школі, займається хореографією та відвідує курси англійської мови. Вказані заняття є платними, однак необхідні для розвитку дитини.

Вважає, що, враховуючи доходи відповідача по справі, у нього є змога сплачувати на утримання їхньої доньки аліменти в розмірі 5000,00 гривень на місяць. Вказана сума є виваженою та становить близько 1/2 частки витрат, які необхідні для утримання їхньої доньки на місяць.

Аліменти відповідач нікому не платить, інших утриманців у нього немає.

Просить стягувати з ОСОБА_3 на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень на місяць, починаючи стягнення з дня подачі даної позовної заяви до суду і до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просить задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги визнали частково.

Відповідно до наданого відзиву свій обов'язок по утриманню дитини він виконує належним чином. Зокрема, за останній час ним було придбано для дочки електронну книгу PocketBook, він купував дитині канцелярські товари, продукти харчування та ліки. Він також надав кошти на одяг дитині, організував її дозвілля та відпочинок тощо.

Разом з тим, він визнає пред'явлений до нього позов частково в сумі 1000 грн. щомісячно на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_4.

Просить врахувати, що будь-якого іншого майна, окрім квартири АДРЕСА_1, де він проживає в нього, немає, жодним іншим нерухомим чи рухомим майном він не користується.

В даний час підприємницькою діяльністю він не займається та доходів від неї не має, знаходиться в процесі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної -особи підприємця. У зв'язку з цим не може перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати державну допомогу по безробіттю. Йому фінансово допомагають батьки-пенсіонери, він має лише випадкові тимчасові заробітки.

На його думку, розмір аліментів в 1000 грн. щомісячно є посильним для нього, такий розмір аліментів буде більшим від половини прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку і таким чином відповідатиме інтересам дитини.

В свою чергу, розмір аліментів у 5000 грн. щомісячно, який просить позивачка нічим не мотивований і не обґрунтований. Сама позивачка працює, її заробітна плата становить 6000 грн. на місяць.

Просить позов ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів задовольнити частково: стягувати з нього на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

Свідок ОСОБА_7 показала суду, що ОСОБА_3 займається доставкою та реалізацією автомобілів з-за кордону. Має добрий дохід. Бувала вдома у відповідача, квартира обставлена гарно, дорогими меблями та речами.

Свідок ОСОБА_8 дала аналогічні показання.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на даний час становить 1944 грн. на місяць (Закон України Про Державний бюджет України на 2018 рік від 07.12.2017 року N2246-VІІI).

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 27.03.2017 року шлюб між ними було розірвано (а.с.4-5).

В шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.3).

Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванське КП "Гніваньводопостач" №5898 від 28.09.2017 року (а.с.6) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.7).

Також дитина від народження хворіє та перебуває на диспансерному обліку хірурга з приводу незавершеного поворота кишківника, а з 2017 року - під постійним наглядом кардіолога. За станом здоров'я вона потребує постійного нагляду та лікування, що тягне за собою додаткові втирати на її утримання.

Крім навчання в школі, дитина займається хореографією та відвідує курси англійської мови, вказані заняття є платними, однак необхідні для розвитку дитини.

Позивачка ОСОБА_1 працює завідувачем дитячим навчальним закладом №3 м. Гнівань, отримує заробітну плату, однак її не вистачає для створення належних умов для забезпечення належного утримання та розвитку доньки. Інших джерел надходжень грошових коштів, крім заробітної плати, вона не має, підсобного господарства не веде.

Відповідач ОСОБА_3 офіційно не працює, проте працездатний, інших утриманців не має, а тому спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні їхньої спільної дитини. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, а відтак сплата аліментів у твердій грошовій сумі, є обґрунтованою.

Суд вважає, що посилання позивача, на те, що відповідач займається доставкою та реалізацією автомобілів з-за кордону та має дохід близько 1 тисячі доларів на місяць, як на підставу своїх вимог є безпідставною, оскільки зазначені обставини не підтверджені доказами в судовому засіданні.

Суд також вважає, що показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можуть підтверджувати даних обставин, так як зазначені свідки висловили свою думку, що не підтверджена ніякими доказами.

Суд вважає за доцільне проводити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду у відповідності до ч.1 ст.191 СК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 200, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., Законом України Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, 22.12.2008 р.н, в сумі по 1500 (одній тисячі п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 05.12.2017 р. і до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до чинного законодавства.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в прибуток держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 26.11.2018 р.

Суддя Ратушняк І. О.