П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м. Рівне

справа № 565/603/18

провадження № 22-ц/787/1366/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі судді Мануляка Ю.В. від 1 червня 2018 року, ухваленого в 10 год. 12 хв. в м. Вараш,

в с т а н о в и в:

2 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Кузнецовського міського суду від 16 листопада 2007 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При ухваленні зазначеного рішення судом враховано, що він мав постійне місце роботи. Однак в червні 2008 року він звільнився за власним бажанням із роботи.

Також, вказує, що з квітня 2016 року по даний час він проживає в цивільному шлюбу з ОСОБА_5, з якою має дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 З часу звільнення з роботи він є безробітним, а тому розмір аліментів, які з нього стягуються на користь відповідача, а також те, що на в нього на утриманні знаходиться ще одна дитина ставить його у скрутне матеріальне становище.

З наведених підстав просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 1 червня 2018 року відмовлено повністю в задоволенні позову ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_5, до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем обрано спосіб захисту своїх прав, який не передбачений чинним законодавством, оскільки позивач фактично просить у своїй позовній вимозі не змінити розмір аліментів, шляхом їх зменшення, в порядку передбаченому ст. 192 СК України, а змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, що передбачено ч.3 ст. 181 СК України.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на його необґрунтованість в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що, обраний позивачем, спосіб захисту не передбачений чинним законодавством, оскільки, імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження в законодавстві відсутня.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким його позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що відповідно до ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року ч.3 ст.181 СК України було викладено у новій редакції, згідно якої спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, законодавством не передбачено такого способу захисту порушених прав, як зміна способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду, за позовом платника аліментів.

Покликання позивача на норми ч.1 ст.184 СК України в старій редакції не заслуговують на увагу.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах»ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України(в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розглядздійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Кузнецовського міського суду від 16 листопада 2007 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки Вараського міського відділу ДВС від 20.02.2018 року №2205/153/34-18, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 1.02.2018 року становить 46 181 грн. 74 коп.

Відповідно до довідки Кузнецовського міського центру зайнятості №96 від 12.03.2018 року, ОСОБА_3 не перебуває на обліку у центрі зайнятості.

Із наданої позивачем копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.05.2018 року вбачається, що батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 записаний ОСОБА_8.

Згідно відповіді Вараського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану №498/683/16.3-04-24 від 14.05.2018 року на запит суду ОСОБА_3 не являється батьком дитини ОСОБА_7, так як реєстрація народження проведена згідно ч.1 ст.135 СК України, батько записаний зі слів матері.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі статтею 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором їх одержувача та може бути змінений за його позовом.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі ст. 192 СК України за позовом платника або одержувача аліментів судом може бути змінено лише розмір аліментів, визначений рішенням суду, а не спосіб їх стягнення.

За наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки зміна способу виконання судового рішення про стягнення аліментів, передбачена законом лише за позовом одержувача аліментів, то позов платника аліментів ОСОБА_3, в якому він фактично просить не змінити розмір аліментів, а змінити спосіб їх стягнення задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в Сімейному кодексі України імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, не заслуговують на увагу, оскільки зміна розміру аліментів та зміна способу їх стягнення, передбачені різними статтями вказаного кодексу і ототожненню не підлягають.

Разом з цим, нормами ст.181 СК України імперативно встановлено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється судом за позовом саме одержувача аліментів, а не платника.

Крім того, безпідставними є покликання позивача на норми ст.184 СК України в редакції від 14.06.2017 року, оскільки Законом України № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 8.07.2017 року, вказану статтю СК України викладено в новій редакції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 1 червня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_3.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.