Справа № 462/3154/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 серпня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Обертас Н.М.

за участю позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 29.05.2018 року звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 грн. та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2 000 грн. щомісячно (в тому числі за минулий час з 05.04.2016 року) і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.08.2003 року зареєстрували шлюб з відповідачем, у якому народилося двоє дочок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Залізничного районного суду від 23.03.2016 року їх шлюб розірвано. Зазначає, що після розірвання шлюбу доглядом та вихованням дітей займається виключно вона, вони проживають з нею та перебувають на її повному утриманні, а відповідач жодним чином не допомагає та не виконує свого обов'язку з утримання дітей, хоча має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, тому може надавати таку допомогу.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу - п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення (а.с. 15).

В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, доповнила, що після розірвання шлюбу відповідач не допомагає фінансово, усі витрати на забезпечення дітей усім необхідним здійснює сама. В 2016 році при розгляді справи про розірвання шлюбу, 18.03.2016 р. вона подавала зустрічний позов про стягнення аліментів на утримання дітей, проте вказана позовна заява була повернута, що свідчить про вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача. Окрім цього, на її звернення про виконання обов'язку з утримання дітей відповідач не реагує, про що може підтвердити свідок, тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача позов підтримала, посилаючись на мотиви такого, при цьому, доповнила, що із відповіді центру зайнятості на адвокатський запит вбачається, що відповідач роботу не шукав і дохід його не відомий. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, покази свідка ОСОБА_8, дослідивши матеріали даної справи та матеріали справи № 462/524/16-ц за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступнихмотиві та передбачених законом підстав.

Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2003 року і від спільного подружнього життя мають двох дітей: неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5).

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.03.2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 6).

З матеріалів цивільної справи №462/524/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вбачається, що ОСОБА_2 18.03.2016 року звернулася до Залізничного районного суду м. Львова із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей, проте 21.03.2016 р. таку було повернуто.

Також встановлено, що сторони проживають окремо, відповідач не надає коштів на утримання дітей, дані факти підтверджуються і показами свідка ОСОБА_8, наданими в судовому засіданні про те, що відповідач не сплачує аліменти, з дітьми бачиться рідко, на прохання позивачки про фінансову допомогу часто відмовляє. Разом з тим, відповідач зобов'язаний приймати участь у вихованні та утриманні дітей.

З акту виконаних робіт №63580 від 23.05.2018 року виданого Клінікою «Rikota» вбачається, що ОСОБА_2 здійснювала оплату за лікування зубів дочки, ОСОБА_6 в розмірі 4280,00 грн. (а.с. 8)

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 грн. та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об'єктивнимз огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обов'язку обох батьків їх утримувати та відповідатиме реальним потребам дітей, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, то суд виходить із наступного.

Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За минулий час аліменти можуть бути присуджені тільки за певних умов, а саме, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати (ч. 2 ст. 191 СК України). Таким чином, позивач має довести, що мали місце дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі та свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів.

Такі докази позивачем суду першої інстанції не надані, в матеріалах справи відсутні, а відтак, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення цієї позовної вимоги.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, керуючись ст. ст.180-184, 191 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання на дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2 000 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття

В решті заявлених позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір 704 грн. 80 коп.

Рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Дата складання повного заочного рішення суду - 04 вересня 2018 року.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б. М. Гедз