Справа № 481/597/18
Провадж.№ 2/481/292/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

10.10.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря Кузьміної Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг, Миколаївської області цивільну справу № 481/597/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів ,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 5605 грн. 08 коп. та заборгованості за аліментами у сумі 18568 грн. 22 коп., яка стягувалась на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі виконавчого листа № 2/85/99 від 18.02.1999 року виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 23 листопада 1996 року, який рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.04.2000 року було розірвано. Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 01 лютого 1999 року з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття починаючи з 22.01.1999 року.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.02.1999 року розмір стягнутих аліментів було зменшено і увалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку.

Однак відповідач свої зобовязання за вищевказаним рішенням належним чином не виконував, аліменти не сплачував, тому станом на червень 2015 року в ОСОБА_2 утворилась заборгованість по аліментам, яка відповідно із розрахунком державного виконавця становить 18658 грн 22 коп.

У звязку з несплатою аліментів матеріальне становище позивача ОСОБА_1 значно погіршилося, вона була змушена до повноліття доньки утримувати її лише на власні кошти, внаслідок чого була позбавлена можливості належним чином лікуватися і як наслідок стала інвалідом другої групи . Тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом та просити стягнути із відповідача ОСОБА_2 вищевказану заборгованість по аліментам, а також нараховану на неї пеню (неустойку) в розмірі 5605 грн 08 коп.

Ухвалою суду від 30 травня 2018 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного пролвадження.

04 липня 2018 року проведено підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не зявилась повторно, направила повторно до суду заяву про розгляд справи без її участі, у звязку із тим, що за станом здоровя не може прийнти участь у розгляді справи. Свої позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився повторно, направив до суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку із тим, що він перебуває у службовому відрядженні. Однак, з огляду на те, що у судовому засіданні 26.07.2018 року позивач приймав участь, надавав свої пояснення, жодних заяв чи клопотань не мав, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без його участі, з метою уникнення затягування часу розгляду даної справи, оскільки вона перебуває в провадженні суду вже тривалий час і кожного разу перерви оголошувалися саме за клопотанням відповідача.

Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 01 лютого 1999 року стягнуто з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4В, аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходу громадян, починаючи з 22 січня 1999 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.02.1999 року розмір стягнутих аліментів було зменшено, вирішено стягувати із відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4В, аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, серії I-ФП № 004325 виданого 16.07.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області, донька ОСОБА_4, 06.06.1997 року змінила імя 16.07.2013 року, та після реєстрації зміни імені стала ОСОБА_5.

Згідно розрахунку державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській облаті заборгованість відповідача ОСОБА_2 по аліментам, стягуваним на користь ОСОБА_1, станом на 06.06.2015 року включно становить 18568 грн 22 коп.

Як видно із постанови головного державного виконавця Станкевича В.О. від 12.06.2015 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області № 2-85/1999 року було закінчено саме через закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення ( донька досягнула повноліття), і в цей жеж день видано довідку по заборгованість відповідача по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Заперечує проти вказаного розміру заборгованості, посилаючись на те, що аліменти ним сплачувалися у повному обсязі і жордної заборгованості не має. Крім того, в період з літа 2011 року працював у ПП «Таварія плюс» в м.Одесі де за його заявою утримувались аліменти на утримання доньки ОСОБА_5.

Судом встановлено, із відповіді ПП «Таврія Плюс» від 22.08.2018 року за вих. № 224 що, відповідач ОСОБА_2 дійсно працював в даному підприємстві, однак з його заробітної плати не утримувались суми для сплати аліментів.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Такий же порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір.

Враховуючи, що між сторонами виник спір щодо наявності та розміру заборгованості по аліментам, суд приходить до висновку про необхідність вирішення цього питання судом.

Суд вважає, що позивач довела наявність заборгованості за аліментами у сумі 18568 грн. 22 коп., оскільки наданий нею розрахунок виконаний повноважною на те особою, а відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження сплати ним певної суми аліментів.

Твердження відповідача, що він не знав про наявність заборгованості по аліментам, не спростовують факту її уснування. Крім того, в разі незгоди із таким розрахунком, відповідач міг його оскаржити у встановленому цивільно-процесуальним законом порядку та у визначені строки, чого ним зроблено не було, хоча отримав він довідку про заборгованість разом із даною позовною заявою ще 09.06.2018 року.

Не доведено відповідачем і неправильність проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості станом на червень 2015 року включно, жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наданий позивачем розрахунок суду не надано, окрім усних заперечень.

Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості, на що посилається останній, навіть в разі доведення цього факту, не було б підставою для звільнення боржника від сплати заборгованості по аліментам, тому заперечення ОСОБА_2 в цій частині суд вважає неспроможними.

З цих підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за аліментами підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

25 квітня 2018 року ОСОБА_6 Верховного Суду ухвалила постанову в справі № 572/1762/15-ц, в якій вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-94цс15, відповідно до якої було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в новій редакції ч. 1 ст. 196 СК України, яка діє з 08 липня 2017 року, згідно положень якої, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З огляду на те, що суд розглядає спір у межах заявлених позовних вимог, суд погоджується з розрахунком позивача по пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, так як він відповідає вищенаведеній правовій позиції Верховного Суду та ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції після 08 липня 2017 року).

Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування та стягнення з відповідача ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів в межах заявлених нею позовних вимог.

Згідност. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 194, 195, 196 СК України, ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

Вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, які стягувалися на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 5605 ( пять тисяч шістсот пять) грн.08 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, заборгованість за аліментами за період з січня 2011 року по 06.06.2015 року включно, які стягувалися на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 18 568 ( вісімнадцяти тисяч пятистам шестидесяти восьми) грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, площа Свободи, буд. №16, , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя