Справа № 361/2411/18
Провадження № 2/361/1945/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500,00 грн., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500, грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. А також просила розірвати шлюбміж нею та ОСОБА_2, зареєстрований 23 жовтня 2004 року у виконкомі Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області, актовий запис № 3, дітей залишити проживати з нею.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 23 жовтня 2004 року вона перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного, з приводу чого між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Позивач зазначає, що примирення між ними не можливе, їхній шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, його збереження є недоцільним, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам їх дітей.

Крім того, позивач зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у вихованні дітей не приймає. Позивач змушена звернутись до суду, оскільки між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2018 року, провадження у вказаній справі відкрито, призначено підготовче засідання.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

23 жовтня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у виконкомі Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 104562, виданим виконкомом Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області.

Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ОК № 051636, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 09,та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про її народження серії 1-ОК № 250700, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 882.

Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства,подружніх відносин не підтримують, продовжувати подальше спільне життя не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем підлягає розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15 травня 2006 року).

За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривні, з 1 грудня 2027 гривень.

Обовязок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі.

Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач

ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає, позов визнає повністю,погодився сплачували аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. 00 коп.,щомісячно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Стосовно позовної вимоги щодо визначення місця проживання дітей з матірю суд відмовляє у її задоволенні, оскільки позивачем у поданій до суду позовній заяві ніяким чином не обґрунтовано заявлену вимогу та відповідних доказів не надано.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 206, 259, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4,кім. 64-65, який працює водієм у ТОВ ПраймБус, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, кімн. 64-65 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до 25 липня 2023 року.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 23 жовтня 2004 року у виконкомі Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області, актовий запис № 3.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити Мошківська.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.