АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1189/18Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Храпка В.Д.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кондрацької Н.М., у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, повний текст рішення складено 29 травня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулась в інтересах ОСОБА_5 до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до рішення Черкаською районного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року ОСОБА_4 призначена опікуном недієздатної ОСОБА_5

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась в інтересах ОСОБА_5 до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, посилаючись на те, що в зв'язку з психічними розладами та маніакальним бажанням змінити місце проживання, ОСОБА_5, за допомогою малознайомого ОСОБА_7 відчужила житло в м. Черкаси та придбала квартиру у смт. Ірдинь Черкаського району.

Так, 08 листопада 2013 року ОСОБА_5 уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8, кошти в розмірі 25 000 доларів США передала чужій особі - ОСОБА_7 Хоча, відповідно до вказаного оспорюваного договору квартира в м. Черкаси була нібито продана за 72 304 гривень.

Крім того, 14 листопада 2013 за допомогою ОСОБА_7, без попереднього огляду житла, ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_2 за 39941 гривну, яке виявилось в подальшому непридатним для проживання. Різницю вартості від проданої квартири в м. Черкаси та придбаного житла в смт. Ірдинь ОСОБА_7 так і не повернув.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2016 року по цивільній справі №711/9578/15-ц позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 14 листопада 2013 року, посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9. Застосовано реституцію внаслідок недійсності правочинів. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 квітня 2017 року вказане рішення залишено без змін.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 301 від 22 липня 2016 року ОСОБА_5 на момент укладення договорів купівлі-продажу страждала на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді хронічного маячного розладу з актуальним персоніфікованим маренням впливу та переслідування, з хворобливою маячною мотивацією вчинення вище вказаних правочинів, на тлі легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності, що позбавляло на вказані періоди часу (тобто на 08 листопада 2013 року та на 14 листопада 2013року) її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В травні 2017 року ОСОБА_5 звернулась із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3, але їй було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація щодо нового власника даної квартири - ОСОБА_6, який придбав вище згадану квартиру на підставі договору купівлі-продажу №3109/48, від 16 серпня 2014 року.

На підставі викладеного позивач просила суд витребувати у ОСОБА_6 належне ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2018 року позов задоволено.

Витребовано у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. Зокрема зазначає, що судом вирішено справу на підставі двох взаємовиключних норм права, а саме застосував статті 387, 388 ЦК України. Витребування майна з чужого незаконного володіння передбачене ст. 387 ЦК України, де вказано, що власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконного, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 388 ЦК передбачає витребування майна від добросовісного набувача. Особа не може бути одночасно і добросовісним набувачем і незаконним власником. Крім того вказує, що згідно зазначених статей ЦК України лише власник може витребовувати це майно від інших осіб, тоді як ОСОБА_5 не є власником цього майна.

У відзиві ОСОБА_4 вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки судом першої інстанції була застосована статті 387 ЦК України, яка не підлягає застосуванню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2016 року у цивільній справі №711/9578/15-ц, залишеного без ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 квітня 2017 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 08 листопада 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 від 14 листопада 2013 року, посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 Застосовано реституцію як наслідок недійсності правочину та в порядку реституції стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 72304 гривень, отримані нею від ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2013 року. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 39941 гривень, отримані ним від ОСОБА_10 за договором купівлі-продажу квартири від 14 листопада 2013 року ( а.с.14-18)

Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради № 35118695 від 11 травня 2017 ОСОБА_5 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме квартири № 95 в будинку№ 71 по вул. Різдвяна в м. Черкаси, з тих підстав, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація щодо нового власника даної квартири- Гайдукова О.В., який придбав дану квартиру на підставі договору купівлі-продажу № 3109/48, що виданий 16 серпня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_12

Відповідно до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 95810433 від 30 серпня 2017 власником квартири АДРЕСА_7 є ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 3109/48, виданий 16.08.2014, видавник: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_13 ( а.с. 11-13).

Як вбачається з Витягу про державну реєстрацію прав № 33590253 виданого КП «ЧООБТІ» 25 березня 2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_8 (вул. Лазо) в м. Черкаси було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 1681 від 23 березня 2012 року ( а.с.9).

Згідно вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, лише власник майна має право на витребування майна з чужого незаконного володіння.

При цьому право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Норма ст.388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі , а іншим шляхом, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

За положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати лише належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2016 року у цивільній справі №711/9578/15-ц, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 квітня 2017 року, судом визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 08 листопада 2013 року. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 301 від 22 липня 2016 року ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі-продажу страждала на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді хронічного маячного розладу з актуальним персоніфікованим маренням впливу та переслідування, з хворобливою маячною мотивацією вчинення вище вказаного правочину, на тлі легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності, що позбавляло на вказані періоди часу її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними.

З врахуванням наведених обставин справи, суд першої інстанції правильно вважав, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_5Ю поза її волею.

Отже, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність передбачених ст.388 ЦК України підстав для витребування майна у ОСОБА_6

Разом з тим, є помилковим посилання суду на статтю 387 ЦК України, а тому в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню з виключенням вказаної обставини з мотивувальної частини рішення.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кондрацької Н.М., у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення суду, посилання на статтю 387 ЦК України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 11 жовтня 2018 року.

Судді