АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3217/18 Номер провадження 22-ц/786/1600/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ачкасової О.Н.

За участю: апелянта ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про визнання права на отримання грошових коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобовязання подати додаткову інформацію про включення до переліку вкладників.

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року, постановлену у період часу з 10:07:18 до 10:32:07 год. під головуванням судді Андрієнко Г.В.,-

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом до ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3.

Підстави звернення вмотивовував тим, що 29 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 був укладений договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) №980-024-000002703». На виконання договору було відкрито поточний рахунок №5801 (для зарахування процентів у безготівковій формі та повернення коштів у безготівковій формі).

29 квітня 2016 року позивачем також укладено договір «Суперкапітал» (Новий) №980-024-000231036, як позикодавцем, та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» як позичальником.

Умовами даного договору передбачено, що кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобовязане повернути позивачеві отримані кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» та сплатити за період користування відповідні відсотки.

На виконання умов цього договору на поточний рахунок позивача були перераховані від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» кошти на загальну суму 20290,68 грн., що визнається відповідачем та підтверджується наданою ним довідкою про стан рахунку №5801 №ЗГ1(К)/19139 від 16 вересня 2016 року.

На підставі рішення Правління НБУ від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23 травня 2016 року ухвалено рішення №812 про впровадження з 23 травня 2016 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12 липня 2016 року №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Позивач дізнався, що з 15 липня 2016 року почалися виплати гарантованої суми складникам через банки-агенти, але його не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування.

На його звернення ПАТ «Банк Михайлівський» повідомив, що кошти в сумі 20290,68 грн. на момент введення тимчасової адміністрації дійсно знаходилися на поточному рахунку позивача №5801, але на підставі ст.ст. 215, 216 ЦК України та статті 37, пунктів 7-9 частини 3 ст. 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на загальну суму 20290,68 грн. є нікчемним.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив визнати за ним право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №5801 на суму 20290,68 грн.; зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_2 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком №5801 на суму 20290,68 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 про закриття провадження по справі задоволено.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про визнання права власності та включення до переліку вкладників, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розяснено ОСОБА_2 право звернення з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Апелянт вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а також постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спору. Позивач оскаржує дії уповноваженої особи Фонду не як субєкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів.

Вважає, що такий спір не є публічно-правовим. Посилається на практику ВС, а саме: висновки, викладені у постанові від 11 квітня 2018 року в справі № 910/12294/16, постанові від 16 травня 2018 року №910/17448/16.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

ОСОБА_2, звернувшись за даним позовом, просив визнати за ним право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №5801 на суму 20290,68 грн.; зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_2 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком №5801 на суму 20290,68 грн.

Закриваючи провадження, місцевий суд виходив з того, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку, також вони не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Законом № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, і цей ОСОБА_5 є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону № 4452-VI, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону № 4452-VI Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

За змістом п. 17 ч. 1 ст. 2 цього Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VI,рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом і застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Згідно зі ст. 1 Закону учасники у справі про банкрутство - це сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Всі перелічені особи в той чи інший спосіб є учасникам певних правовідносин, у яких бере участь безпосередньо боржник.

Разом з тим правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд.

Відповідно до ст. 27 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону.

Отже правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника і не породжують прав та обов'язків для банку.

Саме тому у ч. 8 ст. 36 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що дія Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються за участі банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим і не є спором у зв'язку з процесом ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється а всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у своєму позові не порушує питання щодо цивільно-правових відносин, наприклад: чинності договору, не оскаржує дії банку щодо відмови у прийнятті його заяви про визнання грошових вимог кредитора під час здійснення процедури ліквідації банку.

З огляду на це висновки місцевого суду є обґрунтованими та правомірними.

Відповідно до частини першої статті 52 цього Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. У четвертій черзі задовольняються грошові вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» диференціює правовідносини, що: 1) виникають між вкладником банку та Фондом щодо відшкодування коштів за вкладами у межах граничної суми виплати за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку боржника та регулюються положеннями розділу V «Гарантії Фонду та відшкодування коштів за вкладами» цього Закону; 2) виникають між вкладником та банком, від імені якого діє уповноважена особа Фонду під час його ліквідації, щодо вимог кредиторів за вкладами у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задоволення яких здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку та регулюються положеннями розділу VІІІ «;Ліквідація банків» цього Закону.

У першому випадку правовідносини випливають із владних управлінських функцій Фонду як суб'єкта публічного права, який реалізує публічні інтереси держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

У другому випадку правовідносини випливають із майнових (кредиторських) вимог фізичної особи до банку за договором банківського владу, задоволення яких відбувається не з підстав гарантування вкладів фізичних осіб, а з інших підстав - за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації банку в загальному порядку. Закон не покладає на державу в особі уповноважених нею органів забезпечення гарантійних зобов'язань щодо задоволення таких вимог.

Такий правовий висновок міститься у постанові ВС в справі №752/12728/15-ц від 27 червня 2018 року, та в інших постановах Верховного Суду .

З матеріалів справи вбачається, що розмір вкладу, щодо якого заявлено позовні вимоги, не перевищує суму, гарантовану до виплати за рахунок Фонду.

З цих підстав, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків місцевого суду.

Наведені апелянтом посилання на правові позиції ВС також є не доречними, оскільки стосуються інших правовідносин, аніж тих, що є предметом спору у цій справі.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 липня 2018 днів.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1