2-4213/11
У Х В А Л А

26 вересня 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.,

при секретарі Балдич Х.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про розшук фізичної особи боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з поданням про розшук фізичної особи боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду справу подання розглянуто у відсутність державного виконавця, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що на виконані у Центральному відділі ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4213/2011 виданого 27.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки Анастасії ІНФОРМАЦІЯ_2 та Олександри ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 02.09.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

23.04.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника, де складено акт, згідно з яким боржник за вказаною адресою не проживає.

Станом на 01.07.2018 року заборгованість по аліментам складає 114392,61 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно із ч. 1ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Пунктом 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, встановлено, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника-фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до ст. 40 Закону, державний виконавець вживає заходів спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника-фізичної особи або дитини щодо:

а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи;

б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника;

в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо місця роботи боржника;

ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

Як вбачається з матеріалів справи, до подання про розшук боржника державним виконавцем не додано доказів вжиття державним виконавцем всіх інших передбачених законом заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження боржника. Також, не надано доказів, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суду не надано доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вчинялися дії щодо розшуку боржника, відсутні докази, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, а також того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. Твердження державного виконавця про те, що ним здійснювався вихід за адресою проживання боржника, але при цьому перевірити майновий стан помешкання не вдалося, оскільки двері ніхто не відчинив, державним виконавцем не підтверджено жодним належним доказом по справі.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідності оголошення розшуку боржника ОСОБА_3. Державним виконавцем не надано суду доказів чи дотриманий порядок проведення виконавчих дій, чи повідомлявся боржник про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії, не доведено виконання державним виконавцем всіх заходів для забезпечення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для надання дозволу на оголошення розшуку боржника ОСОБА_3, а тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючисьст. 438 ЦПК України,Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчоїслужби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про розшук фізичної особи боржника ОСОБА_1 Юрійовича- відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів.

СУДДЯ