Справа № 624/607/16-ц
Провадження № 2/634/226/18
27.12.2018 Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
головуючого(ої)-судді: НестеренкоО.С.
за участю секретаря судового засідання:ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ПСП ім.Щорса про визнання недійсним договору оренди землі,
Цінним листом від 26.05.2016 року нею була подана вимога до ПСП ім.Щорса щодо правових підстав використання підприємством належної позивачці землі.
Також, позивачкою була подана заява до відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі Харківської області щодо існування правового обтяження на земельну ділянку яка належить позивачці у Державному реєстрі земель, засноване на договорі оренди землі, який діяв відповідно до Наказу Держкомзему «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» від 02.07.2003 №174 держателя цього реєстру.
ПСП ім.Щорса Кегичівського району Харківської області використовує вищезазначену земельну ділянку, яка належить позивачеві.
Оскільки, даний факт є суттєвим порушенням чинного законодавства та її прав, вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.
В судове засідання представник позивача, позивачка не зявилися, надали до суду письмову заяву в якій просили слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини не явки до суду не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору оренди землі №б/н від 01.02.2007 року між ПСП ім.Щорса Кегичівського району Харківської області та ОСОБА_2 було укладено зазначений договір земельної ділянки строком на 15 років.
Згідно ст.203 ч.3 ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.
Між тим, як зясовано в судовому засіданні сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, волевиявлення між ними на укладення договору оренди земельної ділянки, що належить позивачу не було.
Відносини пов»язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» тощо.
Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України.
Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є обовязковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підтверджує наміри учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин.
Частиною 1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.103 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.
Частиною першою ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.3 ст.203 ЦК України.
Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та відсутність волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину підставою для визнання такого недійсним.
Таким чином, в суді достовірно встановлена відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на укладення договору оренди земельної ділянки, підпис в цьому договорі не його, тому, суд приходить до висновку, що вищезазначений правочин не дійсний і позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно зі ст.216 ч.2 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Крім того, позивачем були понесені витрати повязані з оплатою за проведення судово-почеркознавчої експертизи, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 9003,20 грн.
Згідно платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, позивачем при пред'явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1102,40 грн.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з ПСП ім.Щорса на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1102,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 203 ч.3, 205 п.2, 208, 215 ч.1, 216 п.1, 373 ч.4,627 ЦК України, ст.ст.6, 15, 27 Закону України «Про оренду землі», суд -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ПСП ім.Щорса про визнання недійсним договору оренди землі - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення, а особи які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Копія вірна.Суддя