Справа № 396/1055/18
Провадження № 2/396/477/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Шепетько Володимир Іванович

за участю секретаря судового засідання Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря", третя особа без самостійних позовних вимог приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання недійсним договору міни земельної ділянок, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_4, звернулась до суду із даним позовом, з урахуванням змінених позовних вимог просить Визнати недійсним договір міни земельної ділянки №304 загальною площею 6,5362 га, із кадастровим номером :02:002:0280, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 09 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №362, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку №304 загальною площею 6,5362 га, із кадастровим номером :02:002:0280, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 09 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №362, Визнати недійсним договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), видавники ОСОБА_5, ОСОБА_2; предметом якого є земельна ділянка, загальною площею 6,5362 га, з кадастровим номером :02:002:0280, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису про інше речове право 27216497), визнати недійсним договір купівлі-продажу емфітевтичного права, серія та номер: 671, виданий 26.07.2018 року; видавник приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, індексний номер рішення 42256689, скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 27216497, що виникло на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер б/н; виданий 24.07.2018 року; видавник ОСОБА_5, ОСОБА_2; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42248403 від 26.07.2018 року 14:42:15 прийнято державним реєстратором Піщанобродської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_7 та .) договору купівлі-продажу емфітевтичного права, серія та номер: 671, виданий 26.07.2018 року; видавник приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, відомості внесені 27.07.2018 року 18:05:50; індексний номер рішення 42256689.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 (далі Позивач) на момент розпаювання земель КСП ім. Горького Новоукраїнського району Кіровоградської області був членом вказаного сільськогосподарського підприємства і тому на підставі та в порядку встановленому ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» набув права власності на земельну ділянку №304, площею 6,53 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії КР №:02:00:304, виданим 29.12.1999 року Глодоською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Земельній ділянці в подальшому було присвоєно кадастровий номер :02:002:0280.

Зазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення знаходилася в оренді СТОВ «Зоря», керівниками якого були ОСОБА_5 та ОСОБА_8. Восени 2016 року в сім'ї Позивача виникло складне матеріальне становище, пов'язане з сімейними проблемами. ОСОБА_1 звернувся до орендаря з проханням видати кошти за оренду належної йому земельної ділянки наперед за 10 років, з розрахунку 6% від вартості земельної ділянки, яка на той момент склала 202 591,00 грн., тобто 12 154,46 грн. х 10 = 121 545 грн.

Керівник СТОВ "Зоря" ОСОБА_8 погодився, та назвав дві умови необхідні для надання ОСОБА_1 вищевказаних коштів, а саме, це переукладення договору оренди з ОСОБА_5 (далі Відповідач) та нотаріальне засвідчення цього договору. На ці умови позивач погодився та 09 жовтня 2016 року підписав у приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу документи, вважаючи, що підписує договір про передачу належної йому земельної ділянки в оренду на 10 років. Довіряючи ОСОБА_5, ОСОБА_1 поставив свої підписи там, де вказав нотаріус, при цьому нотаріус не надала пояснень щодо документів, які підписувалися сторонами. Крім того, ОСОБА_1 знав, що на момент вчинення правочину діє мораторій на відчуження землі сільськогосподарського призначення, тому був впевнений, що його земельна ділянка не відчужується, а просто передається ним в оренду.

Наприкінці 2017 року Позивач звернувся до ОСОБА_5 з вимогою надати йому довідку про розмір сплаченої орендної плати для оформлення субсидії. Із виданої довідки ОСОБА_9 стало зрозуміло, що він володіє земельною ділянкою загальною площею 0,01 га та йому нарахована орендна плата за її оренду за 2017 рік в сумі 9,12 грн.. Маючи сумніви, ОСОБА_1 звернувся за поясненнями до ОСОБА_5, однак при цьому йому було вручено примірники договорів, завірених нотаріально, ознайомившись з якими ОСОБА_1 виявив, що його впевненість про те, що він з ОСОБА_5 уклав довготривалий договір оренди на належну йому земельну ділянку с/г призначення, виявилася хибною.

Таким чином Позивач впевнився, що 09 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ним, ОСОБА_1 було укладено договір міни, згідно якого ОСОБА_5 передав у власність Позивачеві, а Позивач прийняв належну ОСОБА_5 на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0100 га, розташовану за адресою : Кіровоградська область, Новоукраїнський район, Комишуватська сільська рада, кадастровий номер :02:000:1910, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в обмін на належну Позивачеві на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,5362 га, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, Глодоська сільська рада, кадастровий номер :02:002:0280, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином ОСОБА_5 набув право власності на земельну ділянку площею 6,5362 га, вартість якої на момент укладення договору складала 202 591 грн., в обмін на земельну ділянку площею 0,0100 га вартістю 304 грн.

Вищевказаний договір міни від 09 жовтня 2016 року завірений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №362.

В пункті 1.10 договору зазначено, що обмін земельних ділянок проводиться із доплатою, Сторона 1 (ОСОБА_5І.) здійснює доплату Стороні2 (ОСОБА_9В.) грошові кошти в сумі 120 000,00 (сто двадцять тисяч) гривень нуль копійок. Позивач не заперечує отримання вказаних коштів, однак ним вони отримувалися як наперед сплачена орендна плата за оренду належної йому земельної ділянки із розрахунку 6% від вартості земельної ділянки, яка на той момент склала 202 591,00 грн., тобто 12 154,46 грн. х 10 = 121 545 грн., починаючи підрахунок безпосередньо з 2016 року. Сума в розмірі 1 545 грн. вирахувалася за послуги нотаріуса.

Вважає, що цей договір міни є таким, який суперечить вимогам закону (ч.1 ст.203 ЦК України) та просить його визнати його недійсним та скасувати його державну реєстрацію.

Крім цього, посилається на те, що 23.07.2018 року позивач звернувся до Новоукраїнського районного суду з заявою про забезпечення позову, яка була задоволена та ухвалою від 23.07.2018 року про забезпечення позову було внесено заборону на вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 240 (земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0280, площею 6,5362 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; яка розташована на території Глодоської с/ради Новоукраїнського району Кіровоградської області). Для реалізації зазначеної ухвали 25.07.2018 року Позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області , про що свідчить картка прийому заяви за № 132010644. 25.07.2018 року о 09:34:51 за №29320782 вищевказана ухвала суду про внесення заборони на вчинення реєстраційних дій вже була зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, 01.08.2018 року Позивач отримав інформаційну довідку з Державних реєстрів за № 132792132, з якої отримав інформацію про те, що державний реєстратор Піщанобродської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_7 з порушенням вимог діючого законодавства 26.07.2018 року вніс до Реєстру рішення з індексним номером 42247993 про припинення іншого речового права, а саме договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0280 укладений 16.11.2016 року між ОСОБА_5 та СТОВ «Зоря» в особі директора ОСОБА_8, на підставі якого державним реєстратором Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області 29.11.2016 року було зареєстроване інше речове право на належну Позивачеві земельну ділянку (номер запису про інше речове право 17690687). Наявність в Єдиному державному реєстрі відомостей про судові рішення щодо заборони проведення реєстраційних дій, відповідно до п.2 ч.1 ст.28 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації. Натомість, державний реєстратор ОСОБА_7 припинивши інше речове право на спірну земельну ділянку, проігнорувавши Ухвалу суду про заборону вчинення реєстраційних дій провів ще ряд таких реєстрацій відносно обєкту нерухомого майна за №240 (земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:002:0280), в результаті чого зареєстрував інше речове право за № 27216497; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42248403 від 26.07.2018 року 14:42:15. Підстава виникнення іншого речового права :

1.)договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер б/н; виданий 24.07.2018 року; видавник ОСОБА_5, ОСОБА_2;

2.)договір купівлі-продажу емфітевтичного права, серія та номер: 671, виданий 26.07.2018 року; видавник приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Суб'єктами іншого речового права з номером запису 27216497 є :

1.)Правокористувач, емфітевт ОСОБА_5

2.)Правокористувач , емфітевт Фермерське господарство «Обрій» ;

3.)Як власник ОСОБА_2

В подальшому реєстрація переходу іншого речового права була зареєстрована реєстратором ОСОБА_7 26.07.2018 року 20:20:58, при цьому підставою реєстрації вказано договір купівлі продажу емфітевтичного права, серія та номер: 671, виданий 26.07.2018 року, видавник приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_6. В графі «відомості внесення до реєстру» вказано, що відомості внесені 27.07.2018 року 18:05:50; індексний номер рішення 42256689.

Просить визнати недійсним вказаний договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), визнати недійсним договір купівлі-продажу емфітевтичного права та скасувати його державну реєстрацію.

Позивач і представник позивача до суду не з'явилися, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають в повному обсязі із вищевказаних підстав.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_5, представники відповідачів СТОВ "Зоря" і ФГ "Обрій", а також треті особи - ОСОБА_10, ОСОБА_11, приватний нотаріус ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, до суду не з'явилися, відповідач ОСОБА_5 подав відзив на подав, в якому посилається на те, що усвоїй позовній заяві ОСОБА_12 посилається на те, що вважав, що він підписує договір оренди земельної ділянки, а не договір міни. Тобто, позивач стверджує, що помилявся в природі правочину. Проте, відповідно до п. 19 постанови ПВСУ від 6 листопада 2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Оспорюваний договір міни, укладений 09.10.2016 р. між ОСОБА_5 О.1. і ОСОБА_12 та посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу ОСОБА_3 09.10.2016 р. за реєстр додати, що вищевказаний договір міни посвідчений нотаріально.

Тож нотаріус будучи уповноваженою особою перевіряє необхідні дані та виконує необхідні дії при здійсненні нотаріальних дій, які передбачені законодавством України, що регулює діяльність нотаріусів. Однією із таких дій є установлення особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. Так, відповідно до частини 2 статті 43 Закону України «Про нотаріат», при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії, а також відповідність вчинюваної нотаріальної дії вимогам законодавства.

Отже, з вищевикладеного можна зробити висновок про те, що нотаріус, як уповноважена особа здійснювала контроль за дотриманням вимог законодавства і при наявності підстав, які суперечать законодавству, нотаріальне посвідчення вищевказаного договору міни не відбулося, що спростовує обставини, викладені в позові.

Договір міни був укладений в розумінні ст.ст. 715 (Договір міни), 716 (Правове регулювання міни) Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Частиною 1 ст. 132 Земельного кодексу України передбачено, що угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Частиною 2 ст. 132 Земельного кодексу України визначені вимоги до таких угод. Також у ст. 125 Земельного кодексу України зазначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Тож, вимоги законодавства щодо укладення такого договору були виконані.

Відповідач ОСОБА_5, як власник земельної ділянки, здійснюючи відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, де право власності включає в себе права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, уклав договір оренди зі СТОВ «ЗОРЯ» у відповідності з вимогами ст. 792 Цивільного кодексу України та ЗУ «Про оренду землі».

Так, в позовній заяві Позивач посилається на недотримання положень статті 215 Цивільного кодексу України, при укладенні договору емфітевзису, в якій значиться, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таке твердження Позивача і посилання на недотримання вимог статті 203 ЦК України є необґрунтованим та не підтвердженим наданими позивачем доказами, так як:

1)зміст даного "договору не суперечить законодавству України і врегульований Цивільним кодексом України, зокрема статтею 792 ЦК України, а отже, не суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

2)при укладенні договору оренди земельної ділянки ми є дієздатними особами діючи добровільно, відповідно до власного вільного волевиявлення, що відповідало нашій внутрішній волі, перебували при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів;

3)сторони, укладали даний договір оренди з метою настання реальних наслідків, що було закріплено положеннями цього договору та була проведена державна реєстрація такого права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у відповідності до законодавства України;

Цивільний кодекс України не передбачає імперативних вимог щодо форми

укладення договору оренди, та була обрана проста письмова форма, яка ніяк не впливає на

дійсність цього правочину;

Отже, вищевказаний договір був оформлений належним чином з дотриманням форми та змісту, тому вимогу Позивача щодо визнання недійсності договору оренди та скасування його державної реєстрації вважає необґрунтованою та незаконною.

Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Інші учасники відзивів до суду не надали, а тому судом ухвалено про розгляд справи у їх відсутності, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вирішуючи заявлений позов, суд виходить із наступного.

Судом встановлено та не оспорюється факт наявності укладеного договору міни земельних ділянок, а саме земельної ділянки ОСОБА_1 - площею 6,53 га та земельної ділянки ОСОБА_5 - площею 0,0100 га (а.с.17-20), з умовою доплати в сумі 120 000 грн.

Згідно з підпунктом «б» пункту 15 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Згідно цього пункту, угоди (у тому числі довіреності) укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

В ст.14 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», вказано, що дозволено обмін земельних ділянок у разі, якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться в середині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому ділянку самостійно. При цьому обмін може бути здійснено на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву.

Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 17.11.2003р. № 288 також передбачено, що обміненими можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай», що в повному обсязі відповідає позиції з цього питання Верховного Суду України.

Верховний Суд України у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі №6-464цс16, висловив правову позицію про те, що обміняними можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай» та лише у випадку, передбаченому статтею 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Аналогічний правовий висновок Верховний Суд висловлював і раніше, у своїх постановах від 05 листопада 2014 року у справі № 6-172цс14 та від 11 лютого 2015 року у справі № 6-5цс15.

ОСОБА_5 отримав земельну ділянку площею 0,01 га не у порядку встановленому ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а шляхом поділу між членами фермерського господарства орендованої земельної ділянки із земель державної власності, тобто ні в якому разі не за рахунок земель, виділених на частку (пай) у реорганізованому сільськогосподарському підприємстві, обміняні земельні ділянки знаходяться не в одному масиві, а, навіть, в різних населених пунктах.

Дані про те, що обмін відбувся саме за схемою «пай на пай» спростовується преамбулою ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На час вирішення спору існує мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення, тобто заборона на вчинення будь-яких правочинів, які прямо чи опосередковано передбачають перехід права власності від однієї до іншої особи на землі сільськогосподарського призначення у будь якій формі.

Оскільки земельна ділянка ОСОБА_1 належить до земель сільськогосподарського призначення, то на неї поширюється дія вказаного мораторію.

При цьому не має значення, чи волевиявлення сторін під час здійснення такого правочину було вільним, оскільки зміст такого правочину прямо суперечить вимогам чинного законодавства, а тому цей правочин підлягає визнанню недійсним із моменту його укладення.

Рішення ЄСПЛ у справі "Зеленчук і Цицюра проти України", в якому визнано порушенням заборону на продаж землі, не спростовує зазначених висновків суду, оскільки висловлені позиції ЄСПЛ у дані справі не імплементовані в національне законодавство, а тому мають лише рекомендаційний характер.

Інші доводи відповідача не спростовують висновки суду, а тому судом до уваги не беруться.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), визнання недійсним договору купівлі-продажу емфітевтичного права та скасування його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією ВСУ від 19.10.2016 р. у справа №3-826гс16, згідно якої "статтею 236 ЦК визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється".

Оскільки договір міни земельної ділянки, який є первинним договором, визнається судом недійсним і такий договір є недійсним з моменту його укладення, то такий договір не створює правових наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю, тобто похідний договір - договір емфітевзису слід також визнати недійсним, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу емфітевтичного права та скасувати його державну реєстрацію.

Згідно ст.141 ЦПК України, у зв'язку із повним задоволеннм позовних вимог, із відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 141,259-268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір міни земельної ділянки №304 загальною площею 6,5362 га, із кадастровим номером :02:002:0280, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 09 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №362.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку №304 загальною площею 6,5362 га, із кадастровим номером :02:002:0280, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 09 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №362.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:0280, укладений 16.11.2016 року між ОСОБА_5 та СТОВ "Зоря" в особі директора ОСОБА_8, на підставі якого державним реєстратором Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області 29.11.2016 року було зареєстровано інше речове право на належну позивачеві земельну ділянку (номер запису про інше речове право 17690687), підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32604265 від 29.11.2016 року, предметом якого є право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,5362 га, кадастровий номер :02:002:0280, яка розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, яка виникла на підставі договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:0280,, укладений 16.11.2016 року, укладений 16.11.2016 року між ОСОБА_5 та СТОВ "Зоря" в особі директора ОСОБА_8, на підставі якого державним реєстратором Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області 29.11.2016 року було зареєстровано інше речове право на належну позивачеві земельну ділянку (номер запису про інше речове право 17690687), підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32604265 від 29.11.2016 року, предметом якого є право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,5362 га, кадастровий номер :02:002:0280, яка розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Стягнути із відповідачів ОСОБА_2 та СТОВ "Зоря" судові витрати в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 50 копійок із кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18.09.2018 року.

У зв'язку із тривалою відсутністю ключа ЕЦП - повний текст рішення надіслано до ЄДРСР 11.10.2018 року.

Головуючий: В. І. Шепетько