Єдиний унікальний номер: 448/1086/18
Провадження № 2/448/803/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22.11.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 08.05.2017р. померла її мати ОСОБА_3, а після її смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с.Заріччя, вул.Лісова, 161 Мостиського району Львівської області.

Стверджує, що після смерті матері ОСОБА_3 у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права на спірне майно через відсутність правовстановлюючих документів на таке.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с.Заріччя, вул.Лісова, 161 Мостиського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, а надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, розгляд справи просить провести у її відсутності.

Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву, в якій вказує, що не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 та просить розглянути справу у його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, проте подала копії сторінок спадкової справи за №19/2017, заведеної після смерті ОСОБА_3, яка померла 08.05.2017р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50922501 від 14.02.2018р. та просила розглядати дану цивільну справу у її відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого судового засідання.

Судом встановлено, що батькам позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належав житловий будинок №161 по вул.Лісовій в с.Заріччя Мостиського району Львівської області, 1957 року будівництва, який відносився до суспільної групи «робітничий двір».

18.03.1996 року помер ОСОБА_4 (батько позивача).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 помер у 1996 році, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на частку у спільному майні подружжя (1/2 частка спірного житлового будинку).

Спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається із матеріалів справи, єдиним спадкоємцем за законом, зокрема спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак проживав у спірному будинковолодіння, здійснював догляд за таким, проводив поточні ремонти, обробляв землю - була дружина останнього (мати позивача) ОСОБА_3. У відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії ОСОБА_3, як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що остання вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_4

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) №54043915 від 12.11.2018р., що міститься в матеріалах справи, спадкова справа після смерті батька позивача ОСОБА_4, який помер 18.03.1996р. не заводилась.

Судом не здобуто доказів, що інші спадкоємці першої черги спадкування за законом у встановлені законом строки вчинили будь-які дії щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_4

Підсумовуючи, суд вважає, що належну спадкодавцю ОСОБА_4 частку у спірному будинковолодінні успадкувала саме мати позивача - ОСОБА_3 та така стала фактичним власником спірного будинковолодіння в цілому.

08.05.2017р. відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 (матері позивача).

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_3 входить право власності на спірний житловий будинок, що розташований по вул.Лісова, 161 в с.Заріччя Мостиського району Львівської області.

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У звязку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом до зазначеної спадщини.

Згідно довідки-повідомлення Мостиської міської ради Львівської області від 04.10.2018р. слідує, що ОСОБА_3, яка померла 08.05.2017р., на час смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом з нею проживала її дочка (позивач) ОСОБА_1

Відповідно до копій матеріалів спадкової справи №19/2017 позивачка ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та їй видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна спадкодавця, зокрема на приватизовану земельну ділянку площею 0,1598 га згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ №2733 від 04.08.2000р., розташовану на території с.Заріччя Мостиського району Львівської області.

Інші можливі спадкоємці першої черги спадкування за законом інші діти спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у встановленому законом порядку відмовились від належних їм часток у спадковому майні такої саме на користь позивача ОСОБА_1

В той же час, через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №161 по вул.Лісова в с.Заріччя Мостиського району Львівської області, виданого на імя спадкодавця ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: актовим записом про смерть ОСОБА_4, котрий помер 18.03.1996р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.11.2018р., з якої слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4, котрий помер 18.03.1996р., не заводилась; копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3; копією спадкової справи №19/2017р., заведеної після смерті ОСОБА_3; листом-повідомленням нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок від 17.07.2018р.; копією технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №161 по вул.Лісова в с.Заріччя Мостиського району Львівської області; довідкою Мостиської міської ради Львівської області від 04.10.2018р. про належність спірного будинковолодіння до суспільної групи «робітничий двір»; довідкою Мостиської міської ради Львівської області від 17.10.2018р. про склад сімї спадкодавця ОСОБА_4 на час його смерті; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_3 належало право на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за законом до ОСОБА_1, яка у встановленому порядку прийняла дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останньою права власності на спірне спадкове майно саме в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст.ст.258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №161 по вул.Лісова в с.Заріччя Мостиського району Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка, проживає та зареєстрована за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач - Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6 Львівської області.

Третя особа Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Будзиновського, 4 Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак