П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 757/4905/15-ц

Провадження: № 22-ц/824/1623/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Борисової О.В., Левенця Б.Б.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Цокол Л.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про повернення коштів внаслідок розірвання договору,

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про повернення коштів внаслідок розірвання договору.

Позовні вимоги мотивував тим, що в жовтні 2012 року між його дружиною ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги (ведення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1.). На виконання умов вказаного договору його дружина сплатила відповідачу 80 000 грн. У подальшому позивач від послуг відповідача відмовився, у зв'язку з чим остання погодилась повернути йому 60 000 грн. Проте, на виконання усної домовленості відповідачем було перераховано лише 8 900 грн. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача на свою користь 51100 грн. заборгованості та 20 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про повернення коштів внаслідок розірвання договору відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі та участі інших сторін, чим порушив процесуальний порядок розгляду справи.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 4 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 22 серпня 2018 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 4 квітня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою для скасування ухвали Апеляційного суду міста від 4 квітня 2017 року Києва стало неналежне повідомлення позивача про розгляд справи в апеляційному суді.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, починаючи з 3 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Тому, відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючого суддю Невідому Т.О., суддів: Пікуль А.А., Гаращенко Д.Р., справа розподілена 3 жовтня 2018 року та присвоєно номер 22-ц/824/1623/2018.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року справу прийнято до розгляду.

Протоколами автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку із плановими відпустками суддів на дату призначення справи судді Пікуль А.А. замінено на суддю Левенця Б.Б., суддю Гаращенко Д.Р. замінено на суддю Борисову О.В.

Учасники справи у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відзиву на апеляційну скаргу відповідач та третя особа не подавали.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відбуває покарання у ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», а тому позивача повідомлено про розгляд справи саме за місцем відбування покарання.

Зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, що не з'явились.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено порушення відповідачем будь-яких його прав, які підлягають захисту, оскільки договір про надання правової допомоги був укладений не з позивачем, а з третьою особою ОСОБА_3 Докази на підтвердження отримання відповідачем від ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 80 000 грн. на виконання умов договору про надання праововї допомги ОСОБА_1 на усної домовленості з відповідачем про повернення грошових коштів за невиконану частину послу матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, а згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в жовтні 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дружиною позивача) укладено договір № 203 про надання правової допомоги (ведення кримінальної справи) ОСОБА_1 (а. с. 11, т. 1).

9 липня 2013 року під час судового засідання у Кам'янець-Подільському районному суді Хмельницької області ОСОБА_1 відмовився від послуг адвоката ОСОБА_2 та відмова були прийнята судом, про що постановлено відповідну ухвалу (а. с.42, т. 1).

Зі змісту договору, а також наданої відповідачем копії квитанції, вбачається, що 25 жовтня 2012 року на виконання договору внесено 150 грн. по квитанції №248 (а.с. 187, т. 1).

ОСОБА_1 посилається на те, що адвокатом ОСОБА_2 отримано на виконання умов договору 80 000грн. Проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаної обставини.

Суд критично ставиться до наявної в матеріалах справи квитанції як на факт переказу відповідачем третій особі коштів на відшкодування отриманих нею коштів за укладеним договором, оскільки з них не можна зробити висновок про те, що ці кошти перераховувались ОСОБА_2 і саме за договором №203. Також суд правильно виходив із того, що вказані поштові перекази не можуть бути доказом отримання відповідачем грошових коштів у сумі 80000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежне повідомлення учасників справи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції належним чином повідомлялись сторони по справі, що підтверджується наявними в матеріалах доказами. При цьому, необхідно зауважити, що позивач судом повідомлялось про розгляд справи саме за місцем відбування покарання.

Таким чином, висновки суду першої інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді О.В. Борисова

Б.Б.Левенець