Справа № 139/682/18
Провадження № 2/139/293/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 жовтня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10 червня 2005 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3, 18 серпня 2003 року, у твердій грошовій сумі в розмірі 150 (сто пятдесят) гривень щомісячно з 12 липня 2005 року до досягнення ним повноліття. Позивач 03 серпня 2018 року заявила до суду позов, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів і визначити їх у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Провадження у справі відкрито на підставі ухвали від 16 серпня 2018 року (а.с. 42), а ухвалою суду від 25 вересня 2018 року справу призначено до розгляду по суті на 11 жовтня 2018 року (а.с. 53).

Позивач у судове засідання не зявилася, попередньо подавши заяву (а.с. 47) про підтримання позовних вимог, про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З урахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач, будучи в силу положень п. 99 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою КМУ від 5 березня 2009 року № 270, та п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 57-58, 59), в судове засідання не зявився, не повідомив про причину неявки, не просив відкласти розгляд справи чи розглядати справу за його відсутності.

Оскільки наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про прийняття заочного рішення.

Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10 червня 2005 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3, 18 серпня 2003 року, в розмірі 150 гривень щомісячно з 12 липня 2005 року до досягнення ним повноліття.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 181 СК України, існує два способи стягнення аліментів: у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Абзац 2 частини 3 ст. 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, законодавець не повязує питання способу стягнення аліментів із бажаннями відповідача і не надає право суду вирішувати питання способу стягнення аліментів на власний розсуд, а наділяє лише позивача правом обирати конкретний спосіб стягнення аліментів.

Отже, вимога ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Щодо визначення розміру аліментів, суд враховує наступне:

У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Визначений рішенням суду від 10 червня 2005 року, вочевидь не може задовольнити потреби дитини та забезпечити її належне харчування, одяг, витрати на освіту і розвиток. Крім того, визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів не узгоджується з положеннями законодавства про мінімальний розмір аліментів.

Сімейне законодавство зобовязує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів позивач заявила як 1/4 частина заробітку (доходу), відповідач не заперечив можливість сплати аліментів у такому розмірі, а тому у суду є всі підстави вважати, що такий їх розмір має задовольнити потреби дитини, і не поставить у складне матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, позовна вимога ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 03 серпня 2018 року, а тому саме з цієї дати аліменти мають бути стягнені іншим способом.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тобто, станом на день розгляду справи в суді, мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 181, 182, 183 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. На зміну рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10 червня 2005 року у справі № 2-368/2005, із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, стягувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ______________