Справа № 345/1434/18
Провадження № 22-ц/779/940/2018
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Томин О.О., Фединяка В.Д.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2018 року у складі судді Кардаш О.І. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 950,00 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття. У зв»язку з тим, що зросли ціни на продукти харчування та одяг - значно збільшилися витрати на утримання сина, сума стягуваних з відповідача аліментів є недостатньою для для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Посилаючись на те, що відповідач у 2015 році разом із дружиною ОСОБА_4 придбав незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку у м. Калуш, крім того згідно податкової декларації поданої підприємцем ОСОБА_4 - її валовий дохід за 2017 рік становить 980 000 грн., позивач просила збільшити розмір аліментів до 5000 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2018 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність викладених у рішенні суду висновків обставинам справи. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Зазначає, що у суду були відсутні правові підстави для збільшення розміру аліментів. Позивач не надала жодного підтвердження про зміну її матеріального стану. Суд виходив із того, що йому на праві власності належить ? частини незавершеного будівництва та ? частини земельної ділянки, які знаходяться по АДРЕСА_2, але не звернув уваги на те, що дане майно було набуто у власність 04.06.2015 року, тобто до ухвалення рішення Калуським міськрайонним судом 15.06.2015 року. Посилання суду на той факт, що його дружиною ОСОБА_4 як суб»єктом господарювання за 2017 рік задекларовано доходи на суму 980 000 грн. на думку апелянта не можна брати до уваги, оскільки цей дохід не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Судом також безпідставно не взято до уваги довідку, згідно якої чистий прибуток ОСОБА_4 за 2017 рік становить 20 510 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв»язку з чим колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає.

Так, постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи матеріальне становище та стан здоров»я сторін є підстави для збільшення розміру стягуваних із ОСОБА_1 аліментів з 950 грн. до 2500 грн. З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони, шлюб між якими розірвано, є батьками дитини: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого згідно рішення Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі по 950,00 грн щомісячно.

Позивач пред»явила позов про зміну розміру аліментів на утримання сина, посилаючись на збільшення витрат на його утримання та покращення майнового стану відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги майновий стан відповідача ОСОБА_1, зокрема те, що останній придбав нерухоме майно - ? частки об»єкта незавершеного будівництва по АДРЕСА_2, а також ? частки земельної ділянки площею 0,10 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2.

Вказані обставини підтверджені копією нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу об»єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки від 30.05.2015 року, укладеного між ОСОБА_7 як продавцем та ОСОБА_1, ОСОБА_8 як покупцями (а.с.33, 34).

Посилання апелянта на те, що зазначене майно ним придбано до ухвалення рішення Калуським міськрайонним судом від 15.06.2015 року про стягнення з нього аліментів у сумі по 950 грн. щомісячно на утримання сина, а тому не може свідчити про покращення його майнового стану не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не представлено доказів того, що вказані обставини були предметом дослідження при визначенні розміру аліментів на утримання сина у сумі 950 грн. щомісячно.

Крім того, доводи відповідача про те, що оплата частки незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки у сумі 178515 грн. здійснена ним за рахунок коштів одержаних від відчуження своєї частки у квартирі АДРЕСА_1 не заслуговують на увагу, оскільки договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири укладено 04 червня 2015 року, тобто пізніше часу придбання відповідачем незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки, а тому не має підстав вважати що кошти виручені за продаж частки у квартирі останнім витрачено на придбання незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки, а не на завершення придбаного об»єкта нерухомості.

Відповідачем не подано також доказів ступеня готовності придбаного ним незавершеного будівництва станом на час розгляду справи, порівняно з ступенем готовності об»єкта незавершеного будівництва станом на час його придбання, який становив 62%.

Суд першої інстанції також правильно взяв до уваги те, що дружина відповідача - ОСОБА_4, як ФОП у 2017 році задекларувала валовий дохід у сумі 980 000 грн. Вказана обставина не є доказом отримання відповідачем певної суми доходу від підприємницької діяльності дружини ОСОБА_4, натомість у сукупності із вставноленими обставинами справи щодо придбання апелянтом об»єкта незавершеного будівництва дає підстави для висновку про те, що матеріальне становище відповідача є таким, що дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина у сумі 2500 грн. щомісячно та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів судом пепршої інстанції враховано, те, що ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_9 2007 року народження по 1000 грн. щомісячно.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітна в Калуській міськрайонній філії Івано-Франківського ОЦЗ з 24 квітня 2018 року. (а.с. 57).

Відповідач визнаючи позов в частині збільшення розміру аліментів до 1100 грн. натомість не подав суду будь-яких доказів щодо отримання ним доходу.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власної дитини і сплати ним аліментів в розмірі достатньому для забезпечення дитині можливості нормального розвитку, який судом першої з урахуванням вимог ст. 182 СК України, вірно визначено у розмірі 2500 грн.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не вставновлдено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2018 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин В.Д. Фединяк