10.10.2018 Справа №469/716/17
2/469/59/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 - не з'явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 23 травня 2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 сільської ради Березанського району Миколаївської області, в подальшому викладеним у новій редакції, у якому зазначила, що з 1996 року вона є власником ? будинку, який розташований у селі Краснопілля Березанського району Миколаївської області, по вул.Колгоспній, № 45, на підставі рішення суду від 26 вересня 1996 року у справі 2-139. |

01 березня 1999 року помер її колишній чоловік ОСОБА_5, який був власником іншої ? частини, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та рішенням суду, зазначеним вище.

Відповідно до заповіту померлий ОСОБА_5 заповів належну йому ? частину будинку своїй племінниці ОСОБА_6

Оскільки рідний син померлого залишився без спадщини, судовий розгляд щодо дійсності заповіту тривав до 2003 року. Експертизою була встановлена автентичність запису покійного та відмовлено в позові про визнання заповіту недійсним.

При цьому ОСОБА_6 1.М., яка на момент відкриття спадщини змінила прізвище у звязку з укладенням шлюбу на ОСОБА_3, з 1999 року по сьогодні не оформлювала права на частину будинку, не користувалась ним, не вносила плату за нього, не здійснювала ремонт та не претендує на вказане майно, як і будь-яка інша особа, а позивачка на момент відкриття спадщини проживала з померлим однією сімєю, доглядала його, годувала, останній час перед смертю він знаходився на її утриманні. Позивачка приватизувала земельні ділянки, на яких розташовано весь будинок, протягом всього часу після смерті ОСОБА_5, тобто більше десяти років, здійснювала догляд за будинком, поточний ремонт обох частин будинку, оплату всіх належних платежів, користувалася будинком відкрито та безперервно до теперішнього часу, має на руках оригінали документів на вказаний житловий будинок, що, на її думку, достатньо підтверджує факт добросовісного володіння нею вказаною нерухомістю.

Крім того, за вказаний період часу та по сьогодні вказаний об'єкт нерухомості не витребовувався шляхом подачі позову та не був оформлений на будь-яку іншу особу.

Посилаючись на вказані обставини та ст.344 ЦК України, позивачка просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на ? частину будинку, який розташований за адресою Миколаївська область, Березанський район, с.Краснопілля, вул.Колгоспна, 45.

Позовна заява ухвалою судді від 26 травня 2017 року була залишена без руху через невідповідність вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали).

06 червня 2017 року ОСОБА_1 надано до суду заяву про усунення недоліків разом з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.

13 червня 2017 року позивачкою ОСОБА_1 надано до суду заяву про заміну первісного відповідача ОСОБА_4 сільської ради Березанського району Миколаївської області на ОСОБА_2.

13 червня 2017 року відкрито провадження у справі та замінено первісного відповідача ОСОБА_4 сільську раду Березанського району Миколаївської області на ОСОБА_2

Ухвалою Березанського районного суду у Миколаївській області від 10 жовтня 2017 року за заявою позивачки залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3

Відповідачем ОСОБА_2 18 грудня 2017 року подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права власності за рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 12.07.2011 року № 19 на 1/2 будинку, який розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с.Краснопілля, вул.Колгоспна, 45/1.

Ухвалою суду від 19 грудня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 повернуто у зв"язку з пропуском строку для пред"явлення зустрічного позову.

У зв"язку з набранням чинності новою редакцією ЦПК України судом 03 жовтня 2018 року за згодою сторін продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вважає, що відповідач (син позивачки) є правонаступником колишнього власника майна ОСОБА_5, так як подав заяву про прийняття спадщини, але не оформив свої спадкові права через наявність заповіту на ім"я ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_2, хоча й не має документів про право власності на спірне майно, утримує і позивачку, і будинок, який позивачкою придбано у шлюбі спільно з покійним ОСОБА_5 ОСОБА_3 про це знала, але нічим не допомагала, і до них не втручалася, своїх прав на вказане майно не заявляла та погоджувалась підписати всі необхідні документи на вказане майно на користь позивачки.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, зазначені позивачкою у обґрунтування позовних вимог.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 з заявленими вимогами погодилась; про що надала відповідну заяву (а.с.57), у судове засідання, у якому закінчено розгляд справи по суті, не зявилася, про дату, місце і час судового засідання повідомлена належним чином, тому суд визнав за можливе розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено у судовому засіданні з пояснень сторін та оглянутих судом інвентаризаційної справи №3902 щодо домоволодіння, розташованого у селі Краснопілля Березанського району Миколаївської області, по вул.Колгоспній, №45 (колишній номер 22), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92853116 від 26 липня 2017 року (а.с.97), позивачка ОСОБА_1 є власником 1/2 частки вказаного домоволодіння на підставі рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 29 січня 1996 року (а.с.7 на звороті); її колишньому чоловіку ОСОБА_5, який помер 02 березня 1999 року (а.с.14) на підставі того ж рішення належало право власності на іншу 1/2 частку вказаного домоволодіння.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 1996 року у справі № 2-139 здійснено поділ в натурі будинку по вул.Колгоспній, 22 в с.Краснопілля Березанського району Миколаївської області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5

На підставі зазначеного рішення до інвентаризаційної справи на вказаний будинок внесено відомості про право власності по 1/2 частці будинку за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та зареєстровано право на 1/2 частку будинку за ОСОБА_5 1.П. (а.с.70 на звороті).

На час звернення до суду у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на зазначений будинок зареєстровано не було (а.с.35).

З довідки виконкому ОСОБА_4 сільської ради Березанського району Миколаївської області вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з 1974 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Згідно з копіями державних актів на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 038740 від 12 квітня 1998 року (а.с.10, 11) та серії ІІІ-МК № 038739 від 12 квітня 1998 року (а.с.12, 13), позивачці на праві приватної власності належать земельні ділянки, що знаходяться за адресою: с.Краснопілля, Березанського району, Миколаївської області, вул.Колгоспна, № 45.

З оглянутої судом копії заповіту ОСОБА_5 від 15 вересня 1996 року (а.с.20) вбачається, що спірне майно ОСОБА_5 заповів племінниці ОСОБА_6 (прізвище змінено на ОСОБА_3).

У позові ОСОБА_1 про визнання зазначеного заповіту недійсним відмовлено рішенням Березанського районного суду від 19 квітня 2002 року (а.с.55).

Згідно з копією свідоцтва про народження від 30 березня 2017 року серії І-ФП №262445 (а.с.27), відповідач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, звернувшись з відповідними заявами до Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області, з такою ж заявою до нотаріуса звернулась і позивачка (а.с.86-88, 106).

Відповідно до довідки Березанської державної нотаріальної контори (а.с.106), після смерті ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся син померлого ОСОБА_2, з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_6, а також з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась особа без родинного зв"язку - ОСОБА_1, яка відповідно до ст.1261 ЦК України не є спадкоємцем першої черги. Спадкоємців, які відмовились від прийняття спадщини, немає; свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Рішенням про відмову у державній реєстрації від 03 жовтня 2017 року державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_7 (а.с.53) відповідачу ОСОБА_8 відмовлено у проведенні державної реєстрації його права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Краснопілля Березанського району Миколаївської області, вул.Колгоспна, № 45, з тих підстав, що 1/2 частка у праві приватної власності на вказаний обєкт визнана судом за субєктом права відмінним від заявника, тобто заява щодо права власності на вказаний обєкт нерухомого майна подана неналежною особою.

Згідно з положеннями ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У постанові Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 №5 розяснено судам, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

У даному розумінні добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Оскільки встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивачка обізнана відносно того, що власником 1/2 частини спірної будівлі був її колишній померлий чоловік ОСОБА_9, спадщину після смерті якого прийнято відповідачем та третьою особою, володіння позивачкою часткою померлого у праві власності на нерухомість не можна вважати добросовісним.

Саме така правова позиція висловлена ВССУ в аналогічній судовій цивільній справі (ухвала від 01 листопада 2017 року у справі № 560/150/16-ц) щодо аналогічних правовідносин.

Таким чином, для застосування щодо встановлених у даній справі правовідносин положень ст.344 ЦК України відсутні правові підстави.

Не заслуговують на увагу також доводи позивачки щодо володіння земельними ділянками, на яких розташоване спірно майно, та здійснення нею витрат на його утримання, оскільки вказані обставини не є підставою визнання за позивачкою права власності на обєкт нерухомості згідно з положеннями ст.344 ЦК України.

Крім того, суд зважає також на те, що п. 8 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 N 2 роз'яснено, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до п.п.9, 11, 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник, а у разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади; встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Ухвалою судді про залишення позовної заяви без руху зазначені вимоги та наслідки їх недотримання були доведені до позивачки та роз"яснені у подальшому до початку розгляду справи по суті.

Положеннями ст.51 ЦПК України не передбачено здійснення заміни неналежного відповідача за ініціативою суду; ініціатором такої заміни має бути лише позивач.

Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті попереднього власника спірного майна ОСОБА_5, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки такі заяви подали до нотаріуса як спадкоємець першої черги за законом - відповідач ОСОБА_2, так і спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3, та що свідотцва про право на спадщину не видавалось, при цьому ОСОБА_3 у передбаченому ч.1 ст.53 ЦК УРСР порядку від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не відмовилась, тому наявні підстави для висновку, що вона відповідно до закону набула права власності на спірне майно за заповітом.

За таких обставин позовні вимоги позивачкою заявлено не до тієї особи, яка мала відповідати за позовом, що тягне за собою відмову у позові.

Керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 10 жовтня 2018 року.

Суддя: