АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6173/2018 Головуючий у 1 інстанції - Макаренко І.О.
Унікальний номер справи № 761/9926/17 Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка ДП «Національна опера України» про визнання права на укладення строкового трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка ДП «Національна опера України» про визнання права на укладення строкового трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що відповідно до наказу №210-к від 07.04.2015 року позивач ОСОБА_3 була прийнята на посаду артиста оркестру першої категорії Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка, за результатами конкурсу з 04.04.2015 року.

Наказом №216-к від 23.02.2017 року, з нею припинено безстроковий трудовий договір згідно п. 9 ст. 36 КЗпП України, п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 28.01.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».

На виконання вказаного Закону України від 28.01.2016 року, генеральним директором Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка був виданий наказ №899-к від 02.12.2016 року про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу ДП «Національна опера України імені Т.Г.Шевченка».

Позивачу 06.12.2016 року було вручено повідомлення №399 від 03.12.2016 про наступну зміну з 16.02.2017 року істотних умов праці, а саме: зміну трудового договору, укладеного між позивачем та відповідачем, на контракт, на виконання вимог Закону України від 28.01.2016.

У наданому театром проекті контракту були ряд позицій, які погіршували становище позивача як працівника, з якими він не погодився.

Позивачем ОСОБА_3 06.02.2017 року, до адміністрації театру був направлений у двох примірниках належним чином оформлений контракт разом із супровідним листом №104 від 06.02.2017 року, яким враховані її права та інтереси адміністрації театру в межах законодавства.

Адміністрація театру 14.02.2017 року, на вказаний лист надала відповідь за №92, де зазначалось, що у направленому позивачем контракті є ряд розбіжностей з формою контракту, затвердженою наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 №624, що не відповідає вимогам чинного законодавства та нормативних документів, які регулюють творчо - виробничу діяльність театру. Проте, адміністрація театру погодилась з рядом пропозицій, сформованих у представленій позивачем редакції контракту.

Позивачем ОСОБА_3 14.02.2017 року була направлена до театру ще одна редакція контракту, але адміністрація повідомила, що не бачить підстав для прийняття запропонованої позивачем редакції контракту.

20.02.2017 року ОСОБА_3 повторно направила до театру ще одну редакцію контракту, але на пропозицію адміністрація театру не відповіла.

Листом №170 від 22.02.2017 року Адміністрація театру повідомила позивача, що у разі прийняття нею рішення про не укладення контракту, що тягне за собою припинення діючого трудового договору відповідно до п.9 ст.36 КЗпП України, адміністрація театру 23 лютого 2017року готова провести з позивачем повний розрахунок за відпрацьований час та вручити трудову книжку.

Позивачем 23.02.2017 року була виготовлена ще одна редакція контракту, але цю редакцію контракту представник адміністрації не прийняла, оскільки позивачу ОСОБА_3та іншим працівникам театру була видана остаточна редакція контракту, виготовлена адміністрацією театру.

Опівночі адміністрацією повідомлено про те, що якщо варіант контракту від адміністрації не буде підписано, то вже готові накази про зупинення трудових відносин.

У останній редакції наданого відповідачем контракту позивачем ОСОБА_3 виявлено ряд порушень своїх прав, які є неприйнятними для неї та не відповідають вимогам законів України та Конституції.

Посилається на те, що Наказом № 216-к від 23.02.2017 року з нею припинено безстроковий трудовий договір згідно п. 9 ст. 36 КЗпП України, п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 28.01.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури». Вважає, що звільнення було проведено без наявних правових підстав, з порушенням нормативно регламентованої процедури прийняття наказу, а також з порушенням відповідачем порядку припинення безстрокового трудового договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка ДП «Національна опера України» про визнання права на укладення строкового трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подавапеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

Посилається на те, що змін істотних умов праці у театрі не відбувалося, а відтак спірний наказ прийнятий всупереч вимогам ст. 32 КЗпП України. Крім того, зазначає, що оскільки вона не відмовилася від укладення контракту з відповідачем, то відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України від 28.01.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» в адміністрації театру виник обов'язок укласти з нею контракт попередньо узгодивши його умови.

Апелянт та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.Причину своєї неявки суду не повідомили.

Представник відповідача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Національного академічного театру опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка ДП «Національна опера України» про визнання права на укладення строкового трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Посилалась на те, що Наказом № 216-к від 23.02.2017 року з нею припинено безстроковий трудовий договір згідно п. 9 ст. 36 КЗпП України, п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 28.01.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури». Вважає, що звільнення було проведено без наявних правових підстав, з порушенням нормативно регламентованої процедури прийняття наказу, а також з порушенням відповідачем порядку припинення безстрокового трудового договору.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача проведено без порушення норм чинного законодавства та у зв'язку з набранням чинності Закону України від 28.01.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури», що є підставою для припинення укладеного з ним безстрокового трудового договору згідно п.9 ст.36 КЗпП України. Крім того, норма закону, якою запроваджено обов'язкове укладання строкового контракту з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, не визнавалась неконституційною, а тому керівництво відповідача діяло в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що прозивач ОСОБА_3 працювала в ДП «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» з 04.04.2015 року на посаді артиста оркестру першої категорії ( наказ №210-к від 07.04.2015), згідно записів у трудовій книжці.

Наказом ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» (ДП «Національна опера України») №899-к від 02.12.2016 року «Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу ДП «Національна опера України імені Т.Г.Шевченка» повідомлено працівників художнього та артистичного персоналу ДП «Національна опера України імені Т.Г.Шевченка» про зміну істотних умов праці, а саме зміну форми трудового договору, укладеного між ДП «Національна опера України імені Т.Г.Шевченка» і працівниками художнього та артистичного персоналу, на контракт. Зобов'язано начальника відділу кадрів і зарубіжних зв'язків у термін до 10.12.2016 року вручити персонально під підпис повідомлення про зміну істотних умов праці; у термін до 15.12.2016 року одержати письмове підтвердження працівників художнього та артистичного персоналу театру, згодних продовжувати роботу за контрактом.

06.12.2016 року позивача ОСОБА_3 було повідомлено про зміну істотних умов праці з 16.02.2017 року.

Позивач ОСОБА_3 01.02.2017 року звернулась до генерального директора ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г.Шевченка» (ДП «Національна опера України») з проханням надати в найкоротший термін для ознайомлення та узгодження контракт з конкретно визначеними умовами праці для подальшого його підписання.

06.02.2017 року ОСОБА_3 надала генеральному директору ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г.Шевченка» (ДП «Національна опера України») редакцію свого варіанту контракту.

Адміністрація театру 14.02.2017 року, на вказаний лист надала відповідь за №92, де зазначалось, що у направленому позивачем контракті є ряд розбіжностей з формою контракту, затвердженою наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 №624, що не відповідає вимогам чинного законодавства та нормативних документів, які регулюють творчо - виробничу діяльність театру. Проте, адміністрація театру погодилась з рядом пропозицій, сформованих у представленій позивачем редакції контракту, але це були несуттєві поступки.

14.02.2017 року позивач ОСОБА_3 повідомила керівництво відповідача, що позиція театру не підтверджена жодною нормою закону або іншого нормативного документу, з якого б вбачалось, що переставлена його редакція контракту оформлена з порушенням законодавства та направив театру підписаний контракт для прийняття та підписання його іншою стороною.

17.02.2017 року ДП «Національна опера України» проінформувало ОСОБА_3, про те, що не вбачає підстав для прийняття запропонованої редакції контракту та запропонувало до 23.02.2017 року здійснити своє вільне волевиявлення і підписати або не підписати контракт в редакції театру, отриманий позивачем 14.02.2017 року строком дії з дня підписання по 30.06.2018 року.

20.02.2017 року ОСОБА_3 повідомила ДП «Національна опера України», що проект контракту, запропонований дирекцією театру містить ряд позицій, які сформовані таким чином, що не забезпечують в повній мірі захист її трудових прав, а також погіршують становище у порівнянні з існуючими умовами трудових відносин. У зв'язку з чим позивачем було запропоновано відповідачу остаточну редакцію строкового трудового договору (контракту).

22.02.2017 року ДП «Національна опера України» направило позивачу лист за №170, в якому було зазначено, що 23.02.2017 року завершується термін припинення безстрокового трудового договору з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури та укладення контрактів з ними без проведення конкурсу відповідно до Прикінцевих положень Закону України від 28.01.2016 року «Про внесення деяких змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури». Проінформовано, що у разі прийняття ОСОБА_3 рішення про не укладення контракту, це тягне за собою припинення діючого трудового договору, відповідно до п.9 ст.36 КЗпП України, крім того, зазначено, що адміністрація театру 23.02.2017 року протягом дня готова провести повний розрахунок з позивачем за відпрацьований час та вручити позивачу її трудову книжку.

Відповідно до наказу ДП «Національна опера України» №216-к від 23.02.2017 року припинено безстроковий трудовий договір з ОСОБА_3, артистом оркестру вищої категорії, згідно ст.36 п.9 КЗпП України.

Зазначеним Законом, ст.20 Закону України «Про театри і театральну справу» було викладено у наступній редакції: до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів. Керівник державного чи комунального театру може залучати артистичний та художній персонал понад штатну чисельність на підставі цивільно - правового договору в порядку, визначеному законом.

Відповідно до прикінцевих положень вказаного Закону, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів.

З наведеного вбачається, що оспорюваний наказ був винесений на виконання вищенаведених норм Закону.

Відповідно до Переліку посад професійних творчих працівників театрів та посад (спеціальностей) працівників інших специфічних театральних професій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2006 року №208, посада, яку обіймала позивач, відноситься до посад професійного артистичного персоналу.

Отже, контрактна форма роботи професійних творчих працівників (художнього та артистичного персоналу) театру, зокрема, і для позивача запроваджена спеціальним Законом, який є обов'язковим для виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, у останній редакції контракту відповідачем зазначалось, серед іншого, посада позивача - артист оркестру першої категорії симфонічного та сценічного оркестрів ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г.Шевченка»; розділом ІІ визначена оплата праці ОСОБА_3, відповідно до законодавства, Колективного договору, встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису у розмірі 13 248,00 грн. на місяць, зазначено, що розмір заробітної плати визначається згідно зі штатним розписом закладу культури, але у розмірі, не нижчому від встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, та з урахуванням забезпечення соціальних гарантій, передбачених законодавством, надбавки, доплати, матеріальна допомога та інші виплати відповідно до законодавства та колективного договору, доплата за вислугу років у розмірі 10% від посадового окладу і можливість встановлення роботодавцем додаткових виплат; розділом ІV визначено надання згідно із законодавством щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік і додаткової оплачуваної відпустки за ненормований робочий день тривалістю 7 календарних днів в ліній період після закінчення театрального сезону; строк дії контракту з 23.02.2017 року по 30.06.2018 рік.

У редакції контракту позивача ОСОБА_3 від 23.02.2017 року, серед іншого: зазначалась її посада, як артиста першої категорії симфонічного оркестру, також у розділі ІІ п.2 зазначено посадовий оклад у розмірі 100% та доплата за вислугу років у розмірі 10% від посадового окладу; у розділі ІV зазначено надання згідно із законодавством щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік і додаткової оплачуваної відпустки за ненормований робочий день тривалістю 32 календарних днів в ліній період після закінчення театрального сезону, максимальна тривалість щорічної основної та додаткової відпусток становила 56 календарних днів; у розділі VІІ було строк дії контракту з дня укладання на 3 роки.

Згідно Закону України від 28.01.2016 року №955-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури», з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно п. 9 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

В обгрунтування вимог позивач посилався на те, що запропонований відповідачем контракт порушував його трудові права та не відповідав вимогам законів України і Конституції, оскільки там було зазначено, що у випадку виробничої необхідності він готує партію в порядку термінового вводу у виставу; встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису, проте при цьому не були враховані інфляційні процеси; було визначено збереження і нерозголошення конфіденційної інформації; термін відпустки було зменшено; не було зазначено відповідальності роботодавця у разі затримки виплати заробітної плати; термін контракту з усіма працівниками встановлено на півтора роки, у той час як законом визначено строк трудового договору до трьох років.

Судом встановлено, що Наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 року № 624 була затверджена форма Контракту з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури.

Судом встановлено, що ряд працівників театру, у тому числі позивач, та адміністрація театру намагалися укласти контракти 23 лютого 2017 року до опівночі, що було останнім строком їх підписання визначений законом, проте контракти не були укладені через недосягнення домовленостей по окремим їх пунктам.

Посилання позивача на положення п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд визнав безпідставними, так як спірні правовідносини регулюються нормами трудового, а не цивільного законодавства.

Оскільки норма закону, якою запроваджено обов'язкове укладання строкового контракту з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, не визнавалась неконституційною, суд дійшов обґрунтованого висновку, що керівництво відповідача діяло в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги про те, що в організації виробництва і праці відповідача не відбулися зміни, тому відсутні підстави для зміни істотних умов праці та застосування ст.32 КЗпП України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така зміна в організації праці відповідача була передбачена Законом України від 28.01.2016 року №955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів».

Встановлено, що ДП «Національна опера України» за своїм статусом є державним підприємством, яке створене та входить до сфери управління Міністерства культури України.

Указом Президента України «Про національні заклади культури» від 11 жовтня 1994 року № 587/94 відповідачу надано статус національного. Відповідно до п. 2 вказаного указу, статус національних надається закладам культури, майно яких перебуває у загальнодержавній власності. Функції управління майном національних закладів культури здійснює Міністерство культури України, в тому числі затверджує Положення про національні заклади культури. Тому за зазначеним статусом на відповідача розповсюджуються дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року, ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».

02 грудня 2016 року Державним підприємством видано наказ № 899-к «Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу ДП «Національна опера України імені Т.Г. Шевченка» про повідомлення працівників про зміну істотних умов праці, а саме зміну форми трудового договору, укладеного між ДП «Національна опера України імені Т.Г. Шевченка» і працівниками художнього та артистичного персоналу, на контракт до 15 грудня 2016 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 повідомлялася про зміну істотних умов праці відповідно до вказаних наказів.

Листами - повідомленнями від 17 лютого 2017 року та 22 лютого 2017 року № 170 дирекція ДП «Національна опера України імені Т.Г.Шевченка» пропонувала позивачу до 23 лютого 2017 року здійснити своє волевиявлення та укласти контракт.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Доводи апеляційної скарги, що запропонований відповідачем контракт порушував трудові права позивача та не відповідав вимогам законів України і Конституції, а також адміністрація театру в односторонньому порядку безпідставно встановила термін дії контракту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки строк дії та умови контракту визначались з урахуванням Наказу Міністерства культури України від 02 серпня 2016 року № 624, яким затверджено форму Контракту з професійними працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури, Законів України «Про театри і театральну справу» та «;Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».

Згідно п. 2, 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури», набрання чинності вказаного Закону є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів.

З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини 3 статті 21 КЗпП України №12-рп/98 від 09 липня 1998 року роз'яснено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом.

Визначено, що виходячи зі змісту частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України, трудові контракти можуть укладатись у випадках, передбачених як законами, так і постановами Верховної Ради України, указами Президента України, декретами та постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень. Нормативні акти Президента України як глави держави (стаття 102 Конституції України) і Кабінету Міністрів України як вищого органу у системі органів виконавчої влади (стаття 113 Конституції України) обов'язкові до виконання на території держави (статті 106 і 117 Конституції України), вони встановлюють загальнообов'язкові правила, мають універсальний характер і є складовою частиною законодавства України.

Судом встановлено, що норма Закону, якою запроваджено обов'язкове укладання строкового контракту з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, не визнавалась неконституційною, тому адміністрація відповідача діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, коли припинення безстрокового трудового договору з ОСОБА_3 відбулося з підстав, передбачених іншим законом (п. 9 ст. 36 КЗпП України), колегія суддів не вбачає в діях адміністрації ДП «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г.Шевченка» (ДП «Національна опера України») порушень норм трудового законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: