ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року

м.Суми

Справа №576/403/18

Номер провадження 22-ц/788/1120/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2018 року в складі судді Мазур С.А., ухваленого у м. Глухів,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (відбулася зміни назви на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.07.2011 року в розмірі 117000,00 грн станом на 31.12.2017 року, вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 04.07.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у розмірі 4500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 31.12.2017 року, виникла заборгованість 117000,00 грн, яка складається з: 4250,85 грн - тіло кредиту; 112749,15 грн - проценти за користування кредитом. Відповідач добровільно заборгованість не погашає, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 9851, 61 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 04.07.2011 року. В іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 148,01 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у стягненні відсотків, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення в оскарженій частині та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що кредитним договором передбачено, що клієнт повідомляється про зміну відсоткової ставки шляхом отримання виписки, яку він має можливість отримати у будь-якому відділенні банку, або в системі «Приват 24». Вказує, що позивачем був наданий розрахунок заборгованості в якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору і відповідачем ці докази не спростовані. Зазначає, що позичальником ніяким чином не оскаржувалось збільшення кредитного ліміту та відсоткової ставки, що свідчить про його згоду зі змінами умов договору.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування, якою визначена відсоткова 20,4 % річних. Доказів про повідомлення позичальника про збільшення відсоткової ставки у відповідності до вимог закону, позивачем не надано, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості по відсоткам у заявленому розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 04.07.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У розділі визначення бажаного кредитного ліміту по платіжній картці кредитка «Універсальна» розмір кредитного ліміту зазначено 4000,00 грн (а.с. 10).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне - «Я согласен(-на) с тем, что данное заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком Договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился(-ась) и согласен(-на) с Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами банка, которые были предоставлены мне для ознакомления в письменном виде. Условия и Правила предоставления банковских услуг размещены на официальном сайте Приватбанка www.privatbank.ua. Я обвязуюсь исполнять требования Условий и Правил предоставления банковских услуг, а также регулярно ознакомляться с их изменениями на сайте Приватбанка www.privatbank.ua».

Номер виданої кредитної картки, термін її дії та з якими саме затвердженими Умовами і Правилами, тарифами ознайомлений ОСОБА_4 та дав згоду у анкеті-заяви не зазначено.

Додані банком до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП - 2010 - 256 від 06.03.2010 року відповідачем не підписані.

Згідно Довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна» Contract, яка підписана відповідачем 04.07.2011 року, базова процентна ставка в місяць по кредитній карті на час укладення кредитного договору складала 1,7 %, що становить 20,4 % річних (а.с.11).

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 31.12.2017 року складає - 117000,00 грн, з яких: 4250,85 грн - тіло кредиту; 112749,15 грн - відсотки за користування кредитом (а.с. 6-8).

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов'язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Факт отримання і використання ОСОБА_4 кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості, в якому відображений рух коштів, а саме: отримання, використання і часткове повернення кредитних коштів позичальником.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме умови його надання кредиту, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (штрафу, пені у вигляді комісії як передбаченого договором виду забезпечення виконання зобов'язання) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Як вбачається з представленої банком Довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна» Contract від 04.07.2011 року, підписаної відповідачем, між позичальником та банком було погоджено розмір відсотків за користування кредитними коштами у розмірі базової процентної ставки в місяць - 1,7%, що становить 20,4 % річних.

Позивач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 34,8 % річних з 01.09.2014 року та 43, 2 % річних з 01.04.2015 року, як зазначено у розрахунку заборгованості, суду не надав, як і не надав доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його про зміну розміру процентної ставки відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог позову про стягнення заборгованості по відсоткам у заявленому розмірі та правильно застосував відсоткову ставку 20,4 % річних, що була погодження сторонами кредитного договору, при визначенні розміру заборгованості по відсоткам за період з 01.09.2014 року по 31.12.2017 року.

Щодо доводу скарги про не оспорювання відповідачем дій банку щодо збільшення розміру відсоткової ставки, то слід зазначити, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відтак, не оспорювання відповідачем обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у разі їх не підтвердження позивачем належними, достовірними і достатніми доказами, не може бути підставою для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що в оскарженій частині рішення суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2018 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю.Кононенко

О.І.Собина