Справа № 408/1811/18-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Осіпенко Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Сватівського районного суду Луганської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, що є обєктом права спільної власності подружжя.

31 серпня 2018 року від позивача ОСОБА_1, до суду надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому просить накласти арешт на всі банківські вклади, відкриті на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобіль ОСОБА_3 Корандо номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, відповідно до частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів в підтвердження наявності достатніх підстав для його забезпечення.

Зокрема, як вбачається з наданого клопотання, в порушення вказаних вимог, в поданій до суду заяві ОСОБА_1, не зазначено на які саме банківські вклади на імя ОСОБА_2, суду необхідно накласти арешт, на яких рахунках вони знаходяться і в яких саме банках, крім того не зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Також, позивач у своєму клопотанні прохає суд накласти арешт на автомобіль марки «ОСОБА_3 Корандо», який належить відповідачу по справі, у якому не конкретизується якого року випуску автомобіль марки «ОСОБА_3 Корандо», не вказано номер кузова та згідно якого свідоцтва про право власності ОСОБА_2, є власником вищевказаного автомобіля.

Крім того, позивачем по справі ОСОБА_1, при подачі до суду клопотання про забезпечення позову не додано квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2017, оскільки передбачені Законом № 3674-VI пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, то сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову (підпункт 13 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI) здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред'явлення певних позовів.

У відповідності до частини 9 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути позивачеві заяву про забезпечення позовних вимог, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та розяснити, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські вклади та автомобіль ОСОБА_2 - повернути заявнику.

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Осіпенко