Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1544/17

Провадження № 2/440/311/2018

20 липня 2018 року м.Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Волошин Х.С.

за участю позивача ОСОБА_2

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_3

за участю відповідача ОСОБА_4

за участю представника відповідача адвоката ОСОБА_5

за участю представника органу опіки і піклування в особі начальника служби у справах дітей Буської райдержадміністрації ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських права та призначення піклувальником,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Буського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4, третя особа орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських права та призначення піклувальником.

Позовну заяву мотивує тим, що 23.08.2017 року у віці 52 роки померла його сестра ОСОБА_7 Після смерті сестри з ним залишився проживати її неповнолітній син, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між покійною сестрою та відповідачем ОСОБА_4 був розірваний 20.02.1009 року. Після розірвання шлюбу спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з матірю. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. На даний час дитині вже 14 років. Він та його сімя піклуються про племінника ОСОБА_8 матеріально, дбають про його майбутнє та належне виховання, ставляться до нього як до рідного сина. Племінник виявив бажання проживати в сімї позивача. Тривалий час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню сина. Батько не виявляє будь-якої турботи про дитину, не піклується про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє загальновизнаним нормам моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Позивач просить суд задовольнити його позов, позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав та призначити піклувальником позивача, стягнути аліменти на утримання племінника.

Відповідач ОСОБА_4 скористався правом подачі відзиву на заявлений позов. У відзиві відповідач та представник відповідача ОСОБА_5 зазначає, що покійна ОСОБА_7, яка є матірю ОСОБА_8 та колишньою дружиною відповідача, за час свого життя питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 не ставила так як знала і бачила, що відповідач виконує по відношенню до їх спільного сина батьківський обовязок, а тому ніколи цьому не перешкоджала спілкуванням та побаченням батька з сином. Між позивачем та відповідачем склались неприязні відносини, тому і був предявлений позов до суду. Дійсно, що колишнє подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розлучились, спільна дитина залишилась проживати з матірю. За взаємною згодою покійної ОСОБА_7 та її колишнього чоловіка аліменти сплачувались відповідачем за кожні 6 місяців. В травні 2017 року відповідачем була сплачена заборгованість по аліментах в сумі 3000 гривень. Тривалість ухилення батька від виконання своїх батьківських обовязків не знаходить повного свого підтвердження, оскільки при складання акту обстеження житлово-побутових умов сімї в якій проживає ОСОБА_8 зазначено, що батьком дарувались подарунки своєму синові у вигляді фотоапарату, планшету, ноутбуку, а також гроші, які надавались як додаткові витрати, без урахування аліментних зобовязань. Відносини батька з сином були дружніми, син при необхідності заходив свого батька у магазин чи до нього додому, батько з сином ходили по гриби у ліс, на рибалку, про ці обставини знала покійна і не заперечувала. У звязку з тим, що предявлений позов до суду, між батьком та сином припинилось спілкування. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_2 скористався правом подачі відповіді на відзив. У відповіді на відзив зазначає, що зазначені обставини відповідачем у відзиві не відповідають дійсним обставинам. Звертає увагу на те, що позивач не забороняв спілкуватися з батьком неповнолітньому ОСОБА_8.

Орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації, як третя особа, не скористались своїм правом щодо подачі відзиву та письмовим поясненнями.

Як сторона позивачів так і сторона відповідачів звертались до суду з клопотанням про допит свідків, останні були допитані під час розгляду справи по суті.

Суд, на підставі ч. 2 ст. 12 ЦПК України з метою захисту неповнолітньої особи, звертався до Центру соціальних служб для сімї, дітей, молоді Буської РДА з метою представлення в розпорядження суду психологічного висновку неповнолітнього ОСОБА_8 Такий висновок був представлений суду (а.с. 48).

Заслухавши вступне слово позивача та його представника, вступне слово відповідача та його представника, вступне слово представника органу опіки і піклування Буської районної державної адміністрації, допитавши свідків, опитавши неповнолітнього ОСОБА_8, дослідивши і оцінивши, подані докази сторонами у справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, приходиться рідним дядьком неповнолітньому ОСОБА_8 про лінії матері. В розпорядження суду представлені належні докази родинного звязку, а саме, свідоцтво про народження позивача (а.с. 9) та свідоцтво про народження матері неповнолітнього (а.с. 8), які приходяться рідними, оскільки мають спільних батька та матір.

Згідно довідки про склад сімї (а.с. 11) неповнолітній ОСОБА_8 зареєстрований та проживає в складі сімї позивача, в статусі племінника.

В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Таким чином, ОСОБА_2, у відповідності до вимог закону, звернувся до суду з позовом.

Згідно свідоцтва про народження 1-СГ № 288554 від 10 листопада 2003 року (а.с. 10) неповнолітній ОСОБА_8 народився 22 серпня 2003 року, батьком зазначено ОСОБА_4, а матірю зазначено ОСОБА_9.

Відповідно до свідоцтва про розлучення серія 1-СГ № 085864 від 09 жовтня 2013 року (а.с. 7) батьки неповнолітнього ОСОБА_8 розлучились, після розірвання шлюбу матері присвоєно прізвище ОСОБА_2.

23 серпня 2017 року матір неповнолітнього ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-СГ № 468979 від 25 серпня 2017 року (а.с. 6).

В силу п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Під час розгляду справи було встановлено, і про це не заперечили сторони по справі, що покійна ОСОБА_7

за час свого життя не заперечувала проти спілкування, свого сина ОСОБА_8 з своїм рідним батьком ОСОБА_4. Від батька приймались подарунки на свята, грошові кошти та батьком сплачувались аліменти.

Погіршення відносин між сином та батьком відбулося після смерті матері. Батько не зареєстрував свого сина у своєму будинку та не оформив пенсію синові після смерті його матері.

Допитані в судовому засіданні свідки, повідомили суду наступне.

ОСОБА_10 повідомила, що вона дружила з покійною ОСОБА_7 і знала, деякі моменти життя покійної. Коли був рік Остапові, відповідач вигнав її з дому разом з дитиною і вона перейшла жити до свого брата ОСОБА_2 Покійна не заперечувала, що у її сина є батько. Батько ОСОБА_11 дарував подарунки та давав гроші, про це ніхто не заперечував. Однак, коли мати ОСОБА_11 захворіла, це була її воля щоб ОСОБА_8 залишився проживати в сімї брата, і саме позивач виховував її сина. ОСОБА_11, як дитину турбувало те, що батько приділяє більше уваги іншим дітям ніж йому.

ОСОБА_12 повідомила, що працює на посаді сільського голови Соколівської сільської ради. Після смерті мами ОСОБА_8 скликали виконком, так як ОСОБА_8 залишився проживати сам. Рішенням виконкому було рекомендовано укласти договір про опіку і налагодити відносини з сімєю позивачів, та самою дитиною. Комісійно приходили до батька ОСОБА_11 додому та до позивачів ОСОБА_2. На засіданні виконкому сам ОСОБА_8 повідомив, що з батьком спілкуватися буде, а залишиться проживати у дядька ОСОБА_2. На засіданні виконкому ставилось питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, однак, сам відповідач повідомив, що від дитини він не відмовляється, а позивач ОСОБА_2 повідомив, що буде звертатися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач намагався оформити пенсію по втраті матері синові. Оскільки батько зареєстрований не разом з сином такої довідки не надали.

ОСОБА_13 повідомила, що покійна повідомляла їй, що хоче відповідача позбавити батьківських прав. Говорила, що за сина не переживає, бо він проживає у брата ОСОБА_2 і він його буде виховувати. На аліменти спочатку не хотіла подавати, однак, захворіла і була вимушена. Розлучилась з відповідачем вимушено, бо співмешканка відповідача була вагітна. Батько ОСОБА_11 не цікавився його життя, навіть не прийшов на похорон матері ОСОБА_11. Як був ОСОБА_13 маленький, то до 6 років батько допомагав. На даний час не знає, чи допомагає.

ОСОБА_14 повідомила, що вона працювала продавцем в магазині, який належить відповідачу у період з 2009 року по 2011 рік. Бачила як ОСОБА_14 приходив до батька в магазин. Спілкувались спокійно, сварок не чула. Їй відомо, що мама ОСОБА_14, покійна ОСОБА_14, хотіла щоб син спілкувався з батьком.

ОСОБА_15 повідомила, що вона працює вчителем історії в Соколянській школі. ОСОБА_6 класним керівником ОСОБА_14. В цій школі діти навчаються до 9 класу. Знає, що ОСОБА_14 буде поступати в училище до м.Львова, там він буде вчитися на кухара. Його мама за освітою була кухар. Вона як класний керівник спілкувалась постійно з мамою. З батьком спілкувалася двічі. Одна з бесід була проханням батька про сприяння в налагоджені відносин з сином ОСОБА_11 та передати кошти дитині. У передачі коштів дитині відмовилась. Щодо налагодження відносин з батьком, таке питання обговорювала з ОСОБА_14. ОСОБА_11 їй повідомив, що від батька він нічого не хоче. Хлопець вже є дорослим, дуже ображений на тата. Мама ніколи не заперечували проти спілкування сина з батьком.

ОСОБА_16 повідомив, що у ОСОБА_14 були дружні відносини з батьком. Потім зіпсувались. Подарунки, які приносив батько не приймались сімєю. Причини не може повідомити. Знає, що син разом з батьком їздили у м.Броди щось купляти.

ОСОБА_17 повідомив, що ОСОБА_4, відповідач у справі, говорив, що дитину до нього не пускають. На всі дні народження батька приходив ОСОБА_14. Два місяці тому, телефонував пан ОСОБА_2 і говорив, що він хоче забрати ОСОБА_14 від батька.

ОСОБА_18 повідомила, що вона працювала учителем початкових класів у Соколянській школі. ОСОБА_11 був її учнем 4 роки. Протягом чотирьох років батько цікавився життям дитини. Вона бачила неодноразово, як ОСОБА_14 приходив до батька. З боку мами ОСОБА_14 не було заперечень щодо спілкування батька з сином.

Як класний керівник бачила, що в щоденнику батько розписувався. Два роки тому бачила, як ОСОБА_14 спілкується з батьком.

ОСОБА_19 повідомила, що вона є дружиною рідного брата відповідача. Її син ОСОБА_20 та ОСОБА_11 дружать. ОСОБА_11 приходить до них додому, а ОСОБА_18 ходить до них. Відповідач любить свого сина. Не наважилась розпитувати ОСОБА_14, що саме сталося, і чому зіпсувались стосунки у ОСОБА_14 з його батьком. При житті матері питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 не ставилось. Матеріальна допомога синові, батьком надавалась добровільно. На даний час дитина відмовилась від допомоги батька. Необхідно час дитині і батькові, щоб налагодити стосунки.

На вимогу суду був наданий психологічний висновок щодо неповнолітнього ОСОБА_8 (а.с. 48). З висновку вбачається, що ОСОБА_21 швидко встановлює контакт, проявляє в ньому зацікавленість, відкритий до спілкування. Емоційний фон в дитини під час обстеження врівноважений. Присутній високий рівень самоконтролю та обережність у справах. Наявна внутрішня тривога, напруга, боязнь бути покинутим. Відчуття нерішучості в соціальних ситуаціях. Слабка прихильність до сімї, мала значимість сімейних звязків. Потреба в опорі на авторитет, бажання знайти згоду, рівновагу з оточуючими. Шукає підтримки, надійного положення у своєму оточенні. ОСОБА_11 прагне до відходу від проблем, повязаних з конфліктами у відносинах з оточуючими.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сімї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Судом встановлено, що неповнолітньому ОСОБА_8 виповнилось повних 14 років, з урахуванням думки сторін, суд прийшов до висновку про допит неповнолітнього ОСОБА_8, оскільки в силу вимог СК, неповнолітній має право висловити свою думку стосовно даного спору.

В силу ст. 232 ЦПК України був опитаний неповнолітній ОСОБА_8 за участю психолога відділу соціальної роботи ОСОБА_22, суду повідомив, що йому відомо яка справа розглядається, і він в категоричній формі висловився, що такий батько йому не потрібен. Він знає, що це його рідний батько і він прагнув би до інших відносин. Переконаний, що першим крок до примирення має зробити саме батько. Він сам висловив бажання проживати в сімї дядька.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Допитавши свідків та заслухавши думку неповнолітнього ОСОБА_8, суд приходить до висновку, що між сторонами склались недоброзичливі відносини.

В силу ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З представленого висновку органу опіки і піклування Буської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 (а.с. 30-32) убачається,

що на комісії розглядалось питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

і констатовано, що це є єдиним можливим виходом із ситуації як склалась з дитиною та родиною, в якій неповнолітній бажає проживати на даний час.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

На підставі вимог Закону, суд не погоджується з наданим висновком органу опіки і піклування, оскільки він є однобічним і спрямованим не на вирішення ситуації, а ускладнення ситуації, яка склалась між сімєю в якій проживає дитина та відповідачем.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що згоди на позбавлення батьківських прав відносно свого єдиного сина відповідач ОСОБА_4 не давав, і він категорично проти позбавити себе батьківських прав.

Як розяснив Пленум ВСУ у постанові № 3 від 30.03.2007 року у п. 15 позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів та інше), що надані батьком до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 17 Закону України «про виконання рішень та застування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами і доповненнями) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає посилання на Конвенцію та практику суду.

Так, ЄСПЛ у рішенні «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення від 18 грудня 2008 року п. 49 суд також повторює, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань, щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні врахувати, що розірвання сімейних звязків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має прикріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Представником відповідача був запропонований вихід з ситуації, шляхом надання довіреності від батька ОСОБА_4 на представлення інтересів та ведення справ щодо неповнолітнього ОСОБА_8 Нотаріальна посвідчена довіреність була представлена суду (копія довіреності була долучена до матеріалів справи). Цією довіреністю скористався позивач, вчинивши дію щодо подальшого навчання неповнолітнього ОСОБА_8 у м.Львові. Про цю обставину не заперечив позивач. В подальшому позивач та його представник повідомили, що їм така довіреність не підходить. Тобто, такою дією відповідач шукав компромісний варіант, однак позивач відмовився.

Крім того, відповідач відкрив картковий рахунок за номером 822742, термін дії до 05/20. На цьому рахунку є кошти. Картка була передана неповнолітньому ОСОБА_8, яку він прийняв і забрав. Однак, без будь-яких пояснень повернув батькові ОСОБА_4 Про цю обставину повідомив відповідач суду, а позивач її не спростував.

Позивачем була також заявлена позовна вимога щодо призначення його піклувальником неповнолітнього ОСОБА_8

В силу ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки і піклування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлений позов позивачем не підлягає до задоволення, оскільки з боку відповідача вчиняються дії, які вказують на те, що він хоче і бажає, налагодити відносини з своїм рідним сином ОСОБА_8.

Окрім того, до суду орган опіки і піклування не звертався в межах заявленого позову з поданням про призначення піклувальником позивача, а представлений висновок носить лише рекомендаційний характер.

Керуючись ст.10, 12, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських права та призначення піклувальником відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області (на підставі пп. 15.5. п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) або безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.07.2018 року

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_4, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2

Третя особа: орган опіки і піклування Буської районної державної адміністрації у Львівській області, вул. Львівська, 2 м.Буськ .

Суддя: Г. О. Шендрікова