Ухвала

23 липня 2018 року

м. Київ

справа № 363/86/15-ц

провадження № 61-25525 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постановуАпеляційного суду Київської області від 17 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, державних актів на земельні ділянки та розподіл житлового будинку в натурі,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 21 червня 2018 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2018 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Як на підставу пропущення строку заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст судового рішення не було направлено на поштову адресу. Копію постанови Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2018 року отримала в суді першої інстанції лише 12 червня 2018 року.

Наведені в клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки заявник не надала будь-яких належних та допустимих доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення.

Разом з тим, повний текст постанови Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2018 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24 квітня 2018 року, а касаційну скаргу на вказане судове рішення подано 21 червня 2018 року, тобто після спливу більше ніж 30 днів з дня складення повного тексту указаного судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням викладеного, касаційну скаргу необхідно залишити без руху для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2018 року неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постановуАпеляційного суду Київської області від 17 квітня 2018 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 28 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь