328/1922/18
10.10.2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року. м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Андрущенко О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Гончарук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної ділянки у порядку спадкування, кадастровий номер :08:001:0015, площею 6,28 га, яка розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області та належала ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 лютого 2006 року помер батько позивача - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 6.28 га, кадастровий номер :08:001:0015, яка розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначена ділянка належала батьку позивача на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ЗП № 041615, на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 15 липня 2002 року та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 756, що підтверджується копією цього акту.

Спадщину після батька прийняли позивач, відповідач та матір позивача, кожен отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадщини батька, яка складалась з вищевказаної земельної ділянки.

04 лютого 2017 року померла мати позивача ОСОБА_3, яка після своєї смерті залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 21 січня 2011 року, зареєстрований за № 6. Відповідно до цього заповіту позивачу відходила 1/3 частина вищезазначеної земельної ділянки, яка залишилась їй після смерті чоловіка, батька позивача.

У визначений законом строк позивач звернувся до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3, а 13 червня 2018 року ОСОБА_1 отримав від Державного нотаріуса ОСОБА_5 постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, через те що право власності на земельну ділянку згідно державного акту серії ЗП № 041615, не зареєстроване згідно чинного законодавства, відсутня відмітка уповноваженого органу, про перехід права власності.

Враховуючи неможливість оформити успадковану земельну ділянку, розташовану на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області у досудовому порядку, позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 лютого 2006 року помер батько позивача, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС № 026352 від 27 лютого 2006 року, після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 6.28 га, кадастровий номер :08:001:0015, яка розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на землю серія ІІІ-ЗП № 041615 від 16 липня 2003 року, на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 15 липня 2002 року № 188 та зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 756.

Відповідно до довідки про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці Токмацького міськрайонного відділу ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» від 20.11.2007 року, земельній ділянці, площею 6.28 га, яка розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, було присвоєно кадастровий номер :08:001:0015, її загальна нормативна грошова оцінка складає 71104 грн. 02 коп., що підтверджується Витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель № 156 від 22 листопада 2007 року.

Спадщину після померлого прийняли позивач, відповідач та матір сторін, про що видано свідоцтво про право на спадщину.

04 лютого 2017 року померла мати позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС № 377183 від 06 лютого 2017 року, яка після смерті залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 21 січня 2011 року, зареєстрований за № 6.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 лютого 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 261, позивач успадкував після смерті матері 1/3 частину вищезазначеної земельної ділянки.

Родинні відносини позивача та померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-УР № 1400303 від 10 листопада 1962 року, актовий запис № 45.

Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1229 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтями 1261, 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Частиною 1 ст.1270 ЦК встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач у встановлений строк прийняв спадщину, звернувшись до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3, а 13 червня 2018 року ОСОБА_1 отримав від Державного нотаріуса ОСОБА_5 постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, через те що право власності на земельну ділянку згідно державного акту серії ЗП № 041615, не зареєстроване згідно чинного законодавства, відсутня відмітка уповноваженого органу, про перехід права власності, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області № 604/02-31 від 13 червня 2018 року.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження.

Сам факт відсутностівідмітки уповноваженого органу, про перехід права власності, не може вважатися відсутністю прав на відповідне майно, якщо воно правомірно отримано у власність. В даному випадку, суд вважає, що оскільки земельна ділянка набута померлим правомірно, то позивач має право отримати її у власність. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в звязку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується.

На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,13,81, 89,141,263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, у порядку спадкування, право власності на 1/3 частку земельної ділянки, кадастровий номер - :08:001:0015, площею 6,28 га, яка розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, та належала ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя