АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/132/18Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/789/692/18 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

представника апелянта ОСОБА_1, та представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 606/132/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теребовлянського районного суду від 14 травня 2018 року (ухваленого суддею Ромазан Л.С., дати складання повного тексту не зазначено) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" про стягнення коштів за договорами строкових банківських вкладів (депозитів),-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_2 передала ПАТ КБ "Надра" (далі банк) як вклад 46691 долар США, який їй не повернуто.

У зв'язку з тим, що 06.02.2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та постановою правління НБУ від 04.06.2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку 26.06.2015 року їй виплачено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) 200000 грн., що еквівалентно на дату виплати 9438,41 доларів США (офіційний курс станом на 26.06.2015 року становив 21,1961 грн. за один долар США). Іншу суму вкладів 37252,59 доларів США, що в перерахунку до національної валюти становила 1074543, 50 грн. добровільно не виплачено (офіційний курс станом на 28.01.2018 року становив 28,8448 грн. за один долар США).

ОСОБА_2 своєчасно звернулась з із заявою до банку (у строк зазначений в оголошенні про початок ліквідаційної процедури у банку) про повернення вкладів, однак уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі уповноважена особа Фонду) визнала невиплачену їй суму погашеною, не включивши невиплачену суму до реєстру акцентованих вимог кредиторів.

Вважає, що вона є споживачем банківських послуг, тому відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" уповноважена особа Фонду повинна повернути їй невиплачену суму вкладу в розмірі 37252,59 доларів США.

У лютому 2018 року ОСОБА_2 подала заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що їй не повернуто вклади за договорами від 31.10.2014 року та від 06.01.2015 року, згідно яких вона передала банку 4942 та 15305 доларів США. З врахуванням виплачених їй фондом 200000 грн., що становить 9438 доларів США просила стягнути 11808 доларів США.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14.05.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2І просить рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що уповноважена особа Фонду в порушення п. 4.20 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку не попередила її про початок процедури ліквідації банку та про строк, протягом якого вона має право заявити про свої вимоги до банку.

В оголошенні про початок ліквідаційної процедури банку Фонд зазначив, що для одержання коштів вкладники з 12 червня по 23 липня 2015 року включно можуть звертатись до відділень банку-агента Фонду - АТ "Райффайзен Банк Аваль" (далі агент).

Вона своєчасно, відповідно до рекомендацій банку, 16 липня 2015 року, звернулась з відповідною заявою, однак уповноважена особа Фонду не включила її до реєстру акцентованих кредиторів та повідомила, що невиплачені суми депозитних вкладів є погашеними.

Зважаючи на те, що вона вчасно звернулась із заявою про повернення вкладів вважає, що рішення суду є незаконним та позбавляє її можливості в майбутньому претендувати на повернення своїх депозитних вкладів.

В відзиві на апеляційну скаргу уповноважена особа Фонду просить рішення суду залишити без змін.

Зазначила, що з 06.02.2015 у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач отримала максимальну гарантовану суму компенсації - 200000 грн., що за встановленим на 06.02.2015 року офіційним курсом 17,9947 грн. за один долар США, становить11111,26 доларів США. Залишкову суму вкладу 9977,78 доларів США вона могла отримати у порядку черговості за умови звернення до відповідача із кредиторською вимогою у строки та у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" 12.06.2015 року Фонд в газеті "Голос України" повідомив кредиторів про те, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30-ти днів з дня опублікування даного оголошення, тобто граничним строком подання кредиторських вимог було 13.07.2015 року. Позивач звернулась до банку з заявою 16.07.2015 року, тому уповноважена особа Фонду на законних підставах не прийняла кредиторські вимоги позивачки.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" будь-які вимоги, що надійшли після закінчення встановленого строку (30 днів з дня опублікування оголошення) вважаються погашеними крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми.

В судовому засіданні представник позивача подану апеляційну скаргу підтримав та зіслався на обставини викладені в ній.

Представник уповноваженої особи Фонду апеляційну скаргу не визнала та додатково пояснила, що позивач невірно розуміє зміст оголошення в якому зазначено, що протягом 30-ти днів з дня опублікування оголошення кредитори мають право заявити про свої вимоги до банку, а строк з 12 червні по 23 липня 2015 року встановлений для звернення вкладників до банку агента Фонду для отримання гарантованих виплат.

Відповідно до чинного законодавства задоволення вимог кредиторів банку можливе за рахунок коштів одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку, а не за рахунок коштів уповноваженої особи Фонду. Позивач не зверталась з вимогою про включення її до реєстру акцентованих кредиторів банку.

Чинне законодавство не передбачає повідомлення кожного кредитора в тому числі вкладника про початок процедури ліквідації банку та строк пред'явлення вимог. Таке повідомлення здійснюється через оголошення в газеті та на офіційних сторінках в мережі інтернет.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з запровадженням в банку тимчасової адміністрації та переходом до ліквідації банку задоволення вимог кредиторів відбувається в порядку визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Оскільки позивач звернулась до фонду про виплату залишкової суми депозиту 16.07.2015 року, тобто після закінчення строку який не підлягає поновленню, тому її вимоги вважаються погашеними і відсутні підстави для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він достатньо вмотивований і ґрунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що 31.10.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Комерційний банк "Надра" був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 2058353, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передала банку 4942 доларів США як вклад на 6 місяців із нарахуванням 12.5 % річних.

06.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Комерційний банк "Надра" був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 2097157, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передала банку 15305 доларів США як вклад на 6 місяців із нарахуванням 12 % річних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 року № 26 в публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Надра" з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці, яку продовжено до 05.06.2015 року.

Постановою Правління Національного банку України від 04.06.2015 року № 356 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015 року № 113 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра", призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра".

Інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду на відшкодування коштів вкладникам ПАТ "КБ "Надра" опубліковано в газеті «Голос України» від 12 червня 2015 року № 103(6107).

Відповідно до повідомлення про отримання переказу фізичними особами публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 26.06.2015 року ОСОБА_2 отримала 200 000 грн. вкладу, переданого нею впродовж жовтня 2014 року - січня 2015 року ПАТ "Комерційний банк "Надра", про що представник позивача підтвердив у судовому засіданні.

16.07.2015 року ОСОБА_2 звернулась з заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра", яка зареєстрована 23.07.2015 року про виплату залишкової суми, яка не виплачена Фондом з депозитного вкладу№2052806 від 24 жовтня 2014 року (а.с. 69).

Згідно відповіді ПАТ "Комерційний банк "Надра" від 21.08.2015 року на заяву позивача від 16.07.2015 року позивачу роз'яснено, що повернення відсотків та частини вкладу, що перевищує гарантовану суму в розмірі 200000 грн. є вимогою кредитора, що підлягає задоволенню за рахунок коштів одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банків.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно визначився з правовідносинами, що виникли між сторонами і дав їм належну правову оцінку відповідно до вимог чинного законодавства. Така позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на наступному.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Враховуючи наведене суд першої інстанції підставно дійшов до висновку, що з 06.02.2015 року у зв'язку з запровадженням тимчасової адміністрації банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення Уповноваженої особи, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав, а вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Частинами 1, 2, 4 та 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Фонд у семиденний строк з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 Закону та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

В газеті "Голос України" №103 (6107) від 12.06.2015 року опубліковано відомості про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" та про право кредиторів заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Судом встановлено, що відомості про ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" опубліковано 12.06.2015, позивач мав право звернутися до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" із заявою про включення до акцептованого реєстру вимог кредиторів протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії.

Оскільки встановлений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", 30-денний строк на прийняття вимог кредиторів банку є граничним та поновленню не підлягає; встановивши, що позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про визнання вимог кредиторів банку з пропуском вказаного строку, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" , вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Доводи ОСОБА_2 про те, що уповноважена особа Фонду в порушення п.4.20 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку не виконала свої обов'язки, оскільки не попередила позивача про початок процедури ліквідації та про строк протягом якого вини мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку апеляційним судом оцінюються критично з наступних підстав.

Чинне законодавство не передбачає індивідуального повідомлення кожного кредитора в тому числі вкладника про початок процедури ліквідації банку та строк пред'явлення вимог. Таке повідомлення здійснюється через оголошення в газеті та на офіційних сторінках в мережі інтернет.

В газеті "Голос України" №103 (6107) від 12.06.2015 року опубліковано відомості про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" та про право кредиторів заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку

В оголошенні зазначено, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів, з дня опублікування даного оголошення, отже строком подачі кредиторських вимог в даному випадку є період з 12.06.2015 року по 13.07.2015 року.

Посилання позивача на те, що згідно змісту оголошення кредитори вправі звертатись з вимогою про повернення вкладів з 12.06.2015 року по 23.07.2015 року і тому вона звернулась вчасно не заслуговують на увагу суду і спростовуються змістом оголошення в якому зазначено, що до 23.07.2015 року вкладники вправі звертатись до відділень банку-агента Фонду - АТ "Райффайзен Банк Аваль" для отримання коштів.

Критичній оцінці з боку суду апеляційної інстанції підлягають і твердження позивача про те, що ст. 1060 ЦК України та Закон України "Про захист прав споживачів" покладають на уповноважену особу Фонду обов'язок виплатити залишок суми за вкладами, оскільки введення тимчасової адміністрації та процедури ліквідації банку унеможливлюють стягнення коштів у будь-який інший спосіб аніж передбачений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даній справі позивачем не доведено належними і допустимими доказами порушення відповідачем її законних прав.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вказане, докази наявні в матеріалах справи суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення суду є законним і обґрунтованим та підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів вказаних в апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі того, що позивач віднесений до категорії осіб звільнених від плати судового збору та вимог ч.7 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне судові витрати за розгляд апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИв:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення

Повний текст рішення складено 24 липня 2018 року.

Головуючий Г.В.Бершадська

Судді Б.О.Гірський

О.І.Ткач