Провадження №2/219/233/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Фролової Н.М., при секретарі Захарчук М.В., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання права на проведення індексації щомісячних страхових виплат, визнання відсутності обовязку надавати довідки, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом було уточнено до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в якому остаточно просить (а.с.140): визнати за позивачем право на проведення індексації щомісячних страхових виплат за період з 18.01.2011 року по червень 2014 року, відповідно до пункту 18 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань» та пункту 1.16 Постанови Фонду соцстраху від нещасних випадків №24 від 29.07.2004 року «Про затвердження Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей)»; визнати відсутність обовязку позивача надавати відповідачу для проведення індексації щомісячних страхових виплат за період з 18.01.2011 року по червень 2014 року довідок про розмір пенсійних виплат та трудової книжки; зобовязати відповідача нарахувати і сплатити індексацію щомісячних страхових виплат за період з 18.01.2011 року по червень 2014 року; зобовязати відповідача нарахувати і сплатити компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушення строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період з 18.01.2011 року по червень 2014 року та за період з червня 2014 року по червень 2017 року.

У судове засідання призначене на 09 годину 00 хвилин 26 липня 2018 року не зявився позивач, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи є заява від позивача в якій він просить розглянути справу за його відсутності.

Також у судове засідання не зявився представник позивача ОСОБА_3, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву в якій просив провести судове засідання призначене на 09-00 годину 26 липня 2018 за його відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала подане 30 травня 2018 року клопотання про закриття провадження у справі посилаючись на те, що Фонд соціального страхування України наділений контролюючими функціями та правом видання обовязкових для страхувальників актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядається в порядку адміністративного судочинства (п. 14 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання адміністративних судів» від 20.05.2013 року №8; зазначений пункт у редакції від 22.05.2015 року).

Суд, заслухавши представника відповідача, враховуючи матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Предметом даного спору є наявність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації страхової виплати, яке здійснюється на підставі рішення спеціально уповноваженого законодавством на це органу - Фонду.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

В обсязі конкретних обставин цієї справи зміст спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, що виникли між позивачем та Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, визначення яких залежить від з'ясування прав позивача, повноважень та обов'язків Фонду, функцій, які на нього покладаються.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального Кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно п. 1 ч 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Преамбулою Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 4 вказаного Закону Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Одними із принципів соціального страхування, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 3 даного Закону, зокрема, є законодавчо визначені умови і порядок здійснення соціального страхування та державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Пунктами 6, 7 ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою, відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Згідно ст. 9 Закону основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Тобто, Фонд є суб'єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.

Відповідно до ст. 17 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 22 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою-четвертою цієї статті.

Ураховуючи принципи, функції Фонду та зміст положень вищезазначених норм права, суд дійшов висновку, що за предметним та суб'єктним складом цей спір має ознаки публічно-правових правовідносин, а отже підлягає розгляду за правилами КАС України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд вважає, що спір у даній справі має публічно-правовий характер і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене клопотання відповідача підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю.

Пунктом п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільнені позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 255,260, 261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання права на проведення індексації щомісячних страхових виплат, визнання відсутності обовязку надавати довідки, зобовязання вчинити певні дії, - закрити.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Фролова