ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1718/16-ц
Провадження №6/477/71/18
УХВАЛА

23 липня 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі

головуючого судді Козаченка Р.В.,

за участі секретаря Бітюкової С.В.

розглянувши подання начальника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Вітовського РВ ДВС) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2018 року начальник Вітовського РВ ДВС звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження громадянину України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним грошового зобовязання на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» в сумі 5868,75 грн., що стягнуто рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2016 року. Подання мотивує ухиленням боржника від виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на виконанні у Вітовському РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавчий лист № 2/477/1066/16 від 21.12.2016 року, виданий Жовтневим районним судом Миколаївської області 24 січня 2017 року на виконання його рішення від 21.12.2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії в сумі 5868,75 грн.

Зі змісту подання слідує, що державним виконавцем проведено ряд виконавчих дій, зокрема відкрито виконавче провадження, направлено запити стосовно майна, що знаходиться у власності боржника, доходів, тощо, та отримано відповідні дані.

Проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні подання, зважаючи на наступне.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в Законі України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від виконання (ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У зв'язку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконує належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних на те причин.

Саме лише невиконання боржником самостійно судового рішення протягом строку, наданого державним виконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання, покладених на нього обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів подання та виконавчого провадження.

Однак, на підтвердження подання заявником додано лише копії наступних документів: відповіді державної міграційної служби щодо документування ОСОБА_1 паспортом для виїзду за кордон, виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом.

Будь-яких інших документів суду не надано.

Тобто, виконавчою службою, в порушення вимог ст.ст. 77-81 ЦПК України, не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які заявник посилається в своєму поданні, в тому числі і доказів ухилення.

За таких обставин, за недоведеності факту ухилення боржника від виконання зобовязання, подання задоволенню не підлягає, оскільки застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобовязання, викладена також у рішенні ЄСПЛ у справі Хлюстов проти Росії.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження, ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Р.В. Козаченко