Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач -Лозко Ю.П.
Провадження № 22ц/782/354/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Лозко Ю.П.,

Суддів: Назарової М.В., Орлова І.В.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Тетеріна О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2018 року (суддя Юзефович І.О.) у цивільній справі (№428/12639/17) за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення невиплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

23 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 21712,27 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що з 26.03.2014 року перебував з відповідачем у трудових відносинах. Наказом № 434 від 24.10.2014 року позивача звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні не проведений розрахунок по заробітній платі.

24.07.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області видано судовий наказ про стягнення з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заробітної плати у розмірі 21712,27 грн. на користь ОСОБА_2

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.09.2017 року судовий наказ скасовано, у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, судом не враховано того факту, що нарахування заробітної плати позивачу відповідачем не спростовано. Матеріали справи не містять будь яких належних доказів щодо недостовірності відомостей, викладених в довідці підприємства відповідача про розмір заборгованості по заробітній платі, оформленої відповідно діючого трудового законодавства за підписом директора і головного бухгалтера завіреною печаткою підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а посилання позивача на довідку про доходи б/н від 16.12.2014 року про заборгованість за останні шість місяців у сумі 21712,27 грн., як на належний та допустимий доказ існування заборгованості є безпідставними, оскільки відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними та будь-який акт (рішення, документ) є недійсним і не створює правових наслідків.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи учасників справи, перевіривши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що обставини стосовно наявності заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі не знайшли свого підтвердження, оскільки довідку про доходи від 24 жовтня 2014 року, на яку посилається позивач, виготовлено та видано ВП ВО «Сніжнетепломережа» в м. Сніжне Донецької області в період проведення антитерористичної операції, що визнано тимчасово окупованою територією України.

Такі висновки відповідають закону та встановленим обставинам справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 26.03.2014 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, які припинені 24 жовтня 2014 року на підставі наказу №434 від 24 жовтня 2014 року за ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням (а. с. 5).

Згідно довідки № юр/31 від 10.01.2018р. заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_2 відсутня.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 надав суду довідку про доходи від 16 грудня 2014 року видану ВП ВО ОКП «ДТКЕ»«Сніжнетепломережа» на підтвердження наявності заборгованості підприємства відповідача перед позивачем по заробітній платі на час звільнення у сумі 21712,27 грн.

Згідно Положення про ВП «ВО ОКП «ДТКЕ» «Сніжнетепломережа», затвердженого генеральним директором ОКП «Донецьктеплокомуненерго» 01.08.2012р. місцезнаходження виробничої одиниці «Сніжнетепломережа»: Донецька область, м. Сніжне, вул. 250-річчя Донбасу, 7-а.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та згідно додатку до розпорядження, до зазначених населених пунктів належить місто Сніжне Донецької області.

Так, наказом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 30.07.2015р. №186 «Про визнання печаток недійсними», у зв'язку із захопленням озброєними особами у вересні-жовтні 2014 року будівель, обладнання та документів підприємства, з метою недопущення зловживань, фальсифікацій та підробки документів з використанням печаток та штампів виробничих одиниць ОКП«Донецьктеплокомуненерго», розташованих на неконтрольованій українською владою територіях визнано недійсними печатки та штампи, зокрема, печатка відокремленого підрозділу ВО «Сніжнетепломережа», в якому працював позивач.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними та будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Вказану вище довідку про доходи завірену печаткою ВП ВО «Сніжнетепломережа» позивачу видано в період проведення антитерористичної операції 16 грудня 2014 року у м. Сніжне Донецької області, що визнано тимчасово окупованою територією України, і ці обставини не заперечував сам позивач.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки наданий позивачем доказ, а саме вказана вище довідка про доходи не є допустимим в розумінні ст. 78 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, проте право оцінки доказів у справі згідно ст. 89 ЦПК України належить виключно суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає, апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту постанови - 30 липня 2018 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

М.В. Назарова

Судді:

І.В. Орлов