ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/9374/14-ц

провадження № 22-ц/781/976/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Письменного О.А.

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач - виконавчий комітет Кіровоградської міської ради,

відповідачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа - Житлово-експлуатаційна організація №3 Кіровоградської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 червня 2015 рокуу складі судді Бершадської О.В. і

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року виконавчий комітет Кіровоградської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та просив виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 березня 2015 року до участі у справі, як співвідповідача, залучено неповнолітнього ОСОБА_5, законні інтереси якого представляє ОСОБА_6.

Уточнивши позовні вимоги (т.1 а.с.89) позивач просив виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 червня 2015 року, позов виконавчого комітету Кіровоградської міської ради задоволено.

Виселено ОСОБА_4 разом із його неповнолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року апеляційну скаргу відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилено, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року скасовано в частині позовних вимог виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до ОСОБА_5, третя особа - ЖЕО № 3, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова мотивована тим, що неналежне повідомлення ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції позбавило його можливості реалізувати повну цивільну процесуальну дієздатність, подати свої особисті заперечення проти позовних вимог та підтвердити такі заперечення відповідними доказами.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_6 повідомлявся через його представника адвоката ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_5 тричі повідомлявся про час і місце розгляд справи, яка призначалася до розгляду на 24.05.2018, 27.06.2018 та 19.07.2018, за наявними в матеріалах справи адресами, в тому вислі за адресою, з якої позивач просить його виселити.

Судові повістки поверталися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання».

Згідно акту КП «ЖЕО №3» (т.2 а.с.164) комісія з метою встановлення факту проживання громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_1 (проспект Правди) в місті Кропивницькому здійснили перевірку помешкання.

Комісією встановлено, що вхідні двері закриті, в квартирі нікого немає. Зі слів сусідів громадяни ОСОБА_10 весь час перебувають на заробітках, останній раз з'являлися в квітні-березні 2018 року.

Згідно повідомлення відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до відділу з питань реєстрації та зняття з реєстрації не зверталися.

Оскільки зареєстроване місце перебування, місцезнаходження та місце роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 невідоме, їхній виклик до суду в судове засідання, яке відбулося 19.07.2018, здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України.

Третя особа - ЖЕО № 3, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їхньої участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга на рішення суду в частині виселення ОСОБА_5 підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади міста Кіровограда.

На підставі ордеру №22 від 19.02.1991 в спірній квартирі проживав ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті якого працівники КРЕП №3 квартиру опечатали.

26.09.2014 комісією у складі працівників КРЕП №3, за участі представника МВ УМВС України в області та відділу ведення обліку житла Кіровоградської міської ради було заплановано опис наявного у квартирі майна та повторне опечатування квартири.

При виході на місце з'ясовано, що печатку КРЕП №3 з вхідних дверей квартири зірвано та як пояснила мешканка сусідньої квартири, що до квартири заходив брат померлого - відповідач та надала його номер телефону.

Після телефонного дзвінка брат померлого, відповідач в справі, особисто з'явився та надав доступ до помешкання.

Працівниками КРЕП відповідачу роз'яснено, що квартира належить до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда та запропоновано, як рідному брату померлого, забрати наявне в квартирі майно, на що відповідач попрохав надати йому час.

При цьому, було досягнуто домовленості, що за вихідні квартиру він звільнить від майна померлого.

Проте, 29.09.2014 було виявлено, що квартиру АДРЕСА_1 самовільно зайнято відповідачем, яку добровільно звільняти не бажає.

Задовольняючи позов виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про виселення ОСОБА_4 та його неповнолітнього сина ОСОБА_5із житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, суд першої інстанції виходив з того, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, відповідачі вселились і займають квартиру без достатніх правових підстав, не довели, що були членами сім'ї померлого квартиронаймача, а тому їх перебування у спірній квартирі порушує права позивача як власника житла.

Матеріалами справи підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда (Кропивницького), що підтверджується довідкою обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 03.10.2014 за №672-17/20.

Правова реєстрація житлового будинку по пр. Правди 5 проведена за Кіровоградським міськвиконкомом на підставі реєстраційного посвідчення від 06.09.1963.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Згідно ордера №22 від 19.02.1991 у квартирі АДРЕСА_1, що знаходиться у будинку по АДРЕСА_1 проживав та був зареєстрований ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (т.1 а.с.16,53).

ОСОБА_11, який на той час працював на ПУВКГ трактористом, спірна квартира була надана як службова, згідно виписки з протоколу №56 від 02.01.1991 та на підставі рішення виконкому Кіровоградської міської Ради №103 від 13.02.1991 (т.1 а.с. 13).

Квартира на час розгляду спору не втратила статус службової, рішення про це у матеріалах справи відсутнє.

Будинок у якому знаходиться спірна квартира перебуває на балансі КП "ЖЕО № 3" КМР", якому передана після реогранізації КРЕП № 3 (т.1 а.с. 187-189, 218-229).

З 31.08.2004 ОСОБА_11 звільнився із ОКВП "Дніпро-Кіровоград" та продовжував проживати в квартирі по день своєї смерті.

Інших осіб в спірній квартирі не зареєстровано.

Після смерті вказаного квартиронаймача квартира була опечатана працівниками КРЕПу №3, на балансі якого перебувало спірне нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_4 з листопада 2002 року зареєстрований АДРЕСА_1, що підтверджується штампом у його паспорті (т1. а.с. 58), а його неповнолітній син ОСОБА_5 при одержанні паспорта, з 24.10.2014 був зареєстрований в АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 11).

За приписами статті 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно статті 125 ЖК УРСР до осіб, яких не може бути виселено із службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення відносяться, зокрема, члени сім'ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення.

Згідно ч.3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наймач спірної квартири ОСОБА_11 в 2010 році вселив до спірної квартири рідного брата ОСОБА_4, а в 2013 році свого племінника ОСОБА_5, які постійно проживали та проживають в цій квартирі до теперішнього часу.

За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Належних доказів щодо вселення як члена сім'ї та проживання у спірній квартирі разом з квартиронаймачем однією сім'єю на день смерті останнього, ОСОБА_5 не надано.

Згідно відмітки в паспорті ОСОБА_5 (т.2 а.с.11 зв.) з 24.10.2014 він зареєстрований в АДРЕСА_1, що вказує на те, що ОСОБА_5 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його дядька ОСОБА_11, у спірній квартирі не проживав.

Відповідно до ст.124 ЖК УРСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_11, спірна квартира була надана як службова, згідно виписки з протоколу №56 від 02.01.1991 та на підставі рішення виконкому Кіровоградської міської Ради №103 від 13.02.1991 (т.1 а.с. 13).

Квартира на час розгляду спору не втратила статус службової, рішення про це у матеріалах справи відсутнє.

З 31.08.2004 ОСОБА_11 звільнився із ОКВП "Дніпро-Кіровоград", а тому на підставі ст.124 ЖК УРСР підлягав виселенню з усіма особами, які з ним проживали, без надання їм іншого жилого приміщення.

З огляду на викладене ОСОБА_5 підлягає виселенню із спірної квартири, без надання іншого жилого приміщення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права або порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374,375, 376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, в частині задоволення позовних вимог виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до ОСОБА_5, третя особа - ЖЕО №3, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 червня 2015 року в цій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24.07.2018.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді О.Л.Карпенко

О.А. Письменний