Справа № 128/782/18

РІШЕННЯ

Іменем України

23.07.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі- Кузьменко А.О., без участі сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

02.04.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони з 06.08.2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу в сторін народилася донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує, що кілька місяці тому відповідач виїхав з будинку, де вони проживали, та переїхав на інше місце проживання.

Вважає, що відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у витратах на утримання їх спільної з ним малолітньої дитини, так як їй важко утримувати дитину та забезпечувати їй елементарні життєві потреби. Крім того, вона навчається на контрактній основі у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова у зв'язку з чим вимушена сплачувати за навчання коштів.

Вказує, що відповідач є фізично здоровою людиною, працездатного віку, осіб, яких за законом він зобов'язаний утримувати, окрім їх спільної дитини, - у нього немає; працює у Вінницькому міському відділі поліції ГУНП у Вінницькій області на посаді старшого оперуповноваженого у зв'язку з чим отримує постійний та регулярний дохід.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, щомісячно, але не менше 50 % для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

26.04.2018 року, через канцелярію суду, відповідач надав відзив на позовну заяву та письмову заяву (а.с. 20), відповідно до яких він не заперечує з приводу стягнення з нього аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 000 грн., оскільки він на даний час винаймає житло, він являється учасником бойових дій, у нього на утримані також є батьки пенсійного віку.

Вказує, що від батьківських обовязків він не відмовляється, має бажання приймати участь у вихованні дитини та проживати з дружиною однією сімєю.

До судового засідання учасники цивільного процесу не зявилися, сторони надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає частково в сумі 2 000 грн. (а.с.37,38).

Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності незявившихся осіб.

Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги частково обґрунтовані та такі , що підлягають частковому задоволеню, виходячи з такого.

Судом установлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2016 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.5).

Від шлюбу в сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження, з якої вбачається що батьком дитини записаний відповідач (а.с.3).

З копії довідки від 12.03.2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.4).

Відповідно до копії договору про навчання №1485П позивач навчається в ВНМУ ім. М,ОСОБА_4 на контрактній основі, вартість навчання 6 846 гривень за семестр (а.с.5).

З копій квитанцій вбачається, що відповідач позивачу неодноразово пересилав кошти в сумі 2 000 гривень, а саме щомісяця з березня 2018 по липень 2018 (а.с.39).

Відповідно до копії посвідчення серії УБД №140879 відповідач являється ветераном війни учасником бойових дій (а.с.41).

З копій медичних довідок (а.с.42-43) вбачається, що відповідач має хворобливий стан здоровя.

Відповідно до копії довідки про доходи ОСОБА_2 працює на посаді старшого інспектора-чергового ГУНП у Вінницькій області, загальна сума доходу за період з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року за винятком податків становить 9 589 гривень 90 копійок (а.с.44).

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає позивачем та перебуває на її утриманні, також суд враховує матеріальне становище позивача, яка є працездатного віку, навчається на контрактній основі; матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач є фізично здоровою людиною, працездатного віку, не є особою, що має інвалідність , офіційно працевлаштований, є учасником бойових дій, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки позивач не довела перед судом належними та допустимими доказами заявлений у позові бажаний розмір аліментів .

Посилання відповідача на те, що позов підлягає до часткового задоволення в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., суд не бере до уваги, оскільки суд розглядає справи в межах позовних вимог, а позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів в частині від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, а не в твердій грошовій сумі, як визнає частково позовні вимоги відповідач.

Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 02.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись стст. 258, 259, 263-265, ч.4 ст. 268 ЦПК, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог- відмовити за необґрунтованістю.

Рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць -допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня отримання копії повного рішення суду, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: