Справа № 369/5028/18
Провадження № 2-о/369/148/18
РІШЕННЯ

Іменем України

15.08.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

04.05.2018 р. ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою, в якій просила встановити факт батьківства, а саме факт того, що ОСОБА_4 є рідною дочкою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року з метою внесення актового запису про батьківство та реалізації особистих та майнових прав, інтересів дитини, ОСОБА_4

В обгурнування заяви зазначила про те, що вона проживала разом з ОСОБА_5 однією сім"єю без укладання шлюбу до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Під час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_4 За життя відповідач визнав своє батьківство.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5 Через ці обставини вона змушена звернутися до суду для встановлення факту батьківства.

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву. Просила суд задовольнити заяву у повному обсязі.

У судове засідання заінтересована особа не з'явилась. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначає заявниця, вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилась спільна дитина - ОСОБА_4.

24.03.2009 року заявниця зареєструвала народження доньки у Відділлі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, її ім'я та по батькові у книзі реєстрації народжень було записано у відповідності з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за її вказівкою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_5.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.№

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Як зазначено заявницею, встановлення зазначеного факту необхідно їй для призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Згідно ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 125 СК України передбачено, що у випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. ст. 128, 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Системний аналіз положень Сімейного Кодексу, зокрема ст.ст.3, 5, 7, 14, 15, 121, свідчить, що походження дитини від батька, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини та не визнав у встановленому законом порядку свого батьківства (не подавав заяви про визнання батьківства до органів державної реєстрації актів цивільного стану), ґрунтується на підставі встановлення кровного споріднення між дитиною та батьком, тобто обставин, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи. Зазначений висновок узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в п.п. 3, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, встановлення факту батьківства за рішенням суду має ґрунтуватись на підставі фактичних даних, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи, що відповідно до ст. 77, 78 ЦПК України має встановлюватись на підставі належних та допустимих доказів, поданих суду.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, обов'язок подання суду таких доказів покладений на особу, яка звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Всупереч зазначених положень закону заявницею не надано суду доказів на підтвердження наявності обставин, які свідчать про походження її доньки від ОСОБА_5 Сам факт підтримання заявницею з ОСОБА_5 особистих стосунків не може бути покладений в основу визначення біологічного походження дитини від нього.

При цьому суд бере до уваги, що з моменту народження дитини до моменту смерті ОСОБА_5, минуло більше 8 років, а відтак померлий мав можливість визнати своє батьківство у встановленому законом порядку, але не зробив цього. Не встановлено судом і доказів того, що померлий під час життя визнавав своє батьківство відносно доньки заявниці. Зазначені обставини свідчать про спірний характер ставлення померлого до факту свого батьківства.

Визнання зі слів заявниці зацікавленою особою ОСОБА_3 факту батьківства її сина відносно ОСОБА_4 також не може бути підставою для задоволення поданої заяви

Таким чином, аналіз встановлених в судовому засіданні обставин не дає підстав для встановлення судом факту батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4, оскільки досліджені судом докази у своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв'язку не свідчать про наявність кровного споріднення та достовірність біологічного походження дитини від померлого, а тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 293, 315-319, 352, 354 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без задоволення

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Київської області, а також через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 23 серпня 2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.