Номер провадження: 22-ц/785/4962/18
Номер справи місцевого суду: 511/2734/17
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2018 року м. Одеса

Справа №511/2734/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час її навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Теренчук Ж.В. 03 квітня 2018 року в місті Роздільна Одеської області,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання в Одеському національному морському університеті, у розмірі - ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до закінчення навчання, але не пізніше досягнення нею 23-хрічного віку.

ОСОБА_4обґрунтовує свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. За час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.02.2000 р. на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання доньки. ІНФОРМАЦІЯ_5 доньці виповнилось 18 років, а тому стягнення аліментів припинилось.

На час звернення до суду ОСОБА_6 навчається в Одеському національному морському університеті на 1 курсі. Займається за контрактом, стипендію не отримує. ОСОБА_7 добровільно матеріальну допомогу на навчання доньки не надає. Позивачка не в змозі одна забезпечити доньку, потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач є працездатним та в змозі надати матеріальну допомогу.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.04.2018 р. вищевказані позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 29.08.1997 року, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4, виданий 15.11.2005 року, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на період навчання в розмірі - ? всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 20.12.2017 р. до 01.07.2021 р., тобто на період навчання в Одеському національному морському університеті, але не пізніше чим до досягнення нею 23-х річного віку.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 8). Шлюб розірвано.

Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_5 від 28.07.2016 р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінила прізвище, на підставі чого складено актовий запис № 12, згідно якого прізвище, власне ім'я, по батькові після державної реєстрації зміни - ОСОБА_6 (а. с. 9).

Після розірвання шлюбу, донька ОСОБА_6 проживає разом із матір'ю - ОСОБА_4, що підтверджується довідкою з місця проживання (а. с. 13).

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.02.2000 р. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 11).

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, виповнилось 18 років, що підтверджується копією паспорта (а. с. 6).

ОСОБА_6 навчається на 1-му курсі денного відділення Одеського національного морського університету. Займається за контрактом, стипендії не отримує. Строк закінчення навчання - 01.07.2021 року (а. с. 15).

Оскільки ОСОБА_6 навчається на денній формі, вона не має можливості працевлаштуватися, не має власного житла в м. Одеса, має необхідність в забезпеченні продуктами харчування, одязі та має відповідні витрати на навчання, що приводить суд до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання.

Відповідач працює у Державній установі "Ширяєвський виправний центр №111", що підтверджується довідкою з місця роботи (а. с. 43). Має постійних дохід у вигляді заробітної плати за місцем роботи біля - 7 000 грн. щомісячно. Будь-яких доказів неможливості надати допомогу дитині суду не надав.

На підставі викладеного суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь доньки на період здобуття нею професійної освіти, остання потребує допомоги , а тому на користь позивача належить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду - 20.12.2017 р. і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення донькою 23-х річного віку (а. с. 47 - 49).

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить позовну заяву ОСОБА_4 залишити без розгляду. Постановити нове рішення, яким виключити з актового запису народження дитини відомості про те, що він є батьком як такі, що не відповідають дійсності.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

ОСОБА_5 вказує, що донька ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, в той час як стосунки з позивачкою він припинив - 19.02.1999 р., тому він не може бути батьком дитини. Батьком його записано, оскільки шлюб розірвано тільки у 2004 р.. Суд безпідставно не призначив по справі молекулярно-генетичну експертизу.

ОСОБА_4 увідзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що ОСОБА_5 після народження доньки своє батьківство не оспорював, сплачував аліменти до досягнення донькою повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про стягнення аліментів на період навчання у розмірі - ? всіх видів заробітку (доходів) щомісячно.Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 190, 200 СК України) та процесуального (ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263, ст. 264 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

За правилами, передбаченими ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що донька у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Мати, з якою проживає донька, не в змозі самостійно забезпечити належний матеріальний стан дитини на час її навчання. Батько за своїм матеріальним станом, станом свого здоров'я здатний надавати матеріальну допомогу доньці на час її навчання. Таким чином, висновок суду про стягнення з відповідача аліментів на час навчання доньки є правильним.

Доводи апелянта про те, що він не є батьком дитини, батьком його записано, оскільки шлюб розірвано тільки у 2004 р., суд безпідставно не призначив молекулярно-генетичну експертизу, необхідність призначення такої експертизи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач з вимогами щодо оспорювання свого батьківства, виключення відомостей про його батьківство з актового запису про народження доньки, до суду не звертався, а тому вказані обставини не є предметом дослідження по даній справі.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_5,а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5- залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе