Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 6/490/427/2018 УХВАЛА
29 серпня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Подзігун Г.В., за участю секретаря Головацького О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -
Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.
Приватний виконавець надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги подання підтримує в повному обсязі.
Ухвалою суду подання розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.08.2014 року було стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7397210 грн. 69 коп. та судовий збір у розмірі 3654 грн.

На виконання вказаного рішення, 21.05.2015 року Центральним районним судом м. Миколаєва був виданий виконавчий лист.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем 29.05.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Відповідно до відомостей сайту Укрпошти вказана постанова боржником отримана не була (а.с. 9).

31.05.2018 року було винесено постанову приватного виконавця про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно належне боржнику на праві власності, цінності та інше майно боржника, що знаходиться на зберіганні в банківській установі, у тому числі в індивідуальному банківському сейфі. Копію вказаної постанови направлено відповідним органам та сторонам виконавчого провадження.

31.05.2018 року було винесено постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь-якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших установах.

Цією ж датою приватним виконавцем направлено запити, до реєстраційних установ, стосовно виявлення майна боржника та грошових коштів на рахунках боржника.

Відповідно до відповідей банківських установ відсутні кошти належні боржнику та відсутні договори про зберігання цінностей і договори про найм(оренду) індивідуального банківського сейфу.

Згідно відповіді Головного управління ДФС у Миколаївській області від 10.07.2018 року на ім'я боржника відкритий лише один розрахунковий рахунок у Миколаївському РУ «ПриватБанк».

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 21.06.2018 року на момент арешту коштів боржника залишок на його рахунку складав 0,45 долл., на інших рахунках кошти відсутні.

02.07.2018 року приватним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника, проте відповідно до складеного виконавцем акту боржник за вказаною адресою був відсутній,вручити йому повідомлення-виклик особисто не вдалося. Повідомлення було залишено в поштовій скринці.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстроване.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельні ділянки за боржником не зареєстровані.

Згідно відповіді Управління держпраці у Миколаївській області інформація щодо зареєстрованих, взятих на облік великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування за боржником відсутня.

Згідно відповіді Державного підприємства «Держреєстри України» від 12.07.2018 року, на день надання такої відповіді боржник не зберігає зерно на зернових складах, підключених до основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання.

Згідно відповіді Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12.07.2018 року тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді Головного управління держпродспоживслужби в Миколаївській області від 30.07.2018 року за боржником сільськогосподарська техніка не зареєстрована та на обліку не стоїть.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Миколаївській області від 12.07.2018 року, на день надання такої відповіді за боржником транспортні засоби не зареєстровано, проте 28.03.2008 року за ним був зареєстрований автомобіль «JAGUAR XKR 4196» (номерний знак НОМЕР_1, 2007 р. в., номер кузову - НОМЕР_2), який був ре реєстрований 29.05.2018 р. на іншого власника на підставі довідки рахунку НОМЕР_3.

Згідно із листом Державної прикордонної служби України від 29.05.2018 року, в період з 18.01.2017 року по 14.07.2018 року боржник 49 разів перетинав кордон України (закордонні паспорти серії НОМЕР_4, НОМЕР_5) (а.с. 91).

Станом на сьогоднішній день вимоги виконавчих документів боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотримання таких засад: верховенства права, обов'язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об'єктивність.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово обмежено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання.

Відповідно до п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно до вищевказаних норм вбачається, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено,ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Проте виконавцем не надано доказів того, що ним вживались всі можливі заходи для виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Суду не надано доказів, які б підтвердили, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, оскільки відсутні відомості про отримання боржником викликів приватного виконавця, а також відсутні докази того,що боржнику взагалі відомо про виконавче провадження, за таких обставин, суд вважає, що подання є передчасним та не підлягає задоволенню, оскільки не доведено про доцільність застосування до ОСОБА_1 заходу впливу саме у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України та доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Таким чином, через недоведеність зі сторони приватного виконавця необхідності та доцільності застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження у виїзді за межі України, у задоволенні подання слід відмовити, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН