МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа №521/3397/18
Пр.№2/521/2417/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Пасічник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Громадської організації «Обєднання забудовників «Власник», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Власник 18А» про припинення права власності,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до Громадської організації «Обєднання забудовників «Власник», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Власник 18А» (далі ОСББ «Власник 18А») посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року за нею було визнано право власності на ? частину підвальних приміщень під №12 - 17,2 кв.м., №13 14,9 кв.м., №18 23, 4 кв.м., №20 9,5 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., що знаходиться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18-А (буд. 6), розташованому по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі, припинивши право власності ОСОБА_3І на дану частку майна.

Зазначила, що вона звернулась до державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради із питанням реєстрації права власності на вищевказане майно та рішенням №30873416 від 10 серпня 2016 року їй було відмовлено, оскільки згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок зареєстровано за Громадською організацією «Обєднання забудовників «Власник», у тому числі і підвальні приміщення №12 - 17,2 кв.м., №13 14,9 кв.м., №18 23, 4 кв.м., №20 9,5 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., які входять до складу житлового будинку, що належить відповідачу.

Посилаючись на наявність перешкод для проведення реєстрації її права власності на ? частину підвальних приміщень під №12 - 17,2 кв.м., №13 14,9 кв.м., №18 23, 4 кв.м., №20 9,5 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., що знаходиться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18-А (буд. 6), розташованому по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі, які належать їй на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року, позивачка просила суд: припинити за Громадською організацією «Обєднання забудовників «Власник» право власності на ? частину підвальних приміщень під №12 - 17,2 кв.м., №13 14,9 кв.м., №18 23, 4 кв.м., №20 9,5 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м, що знаходиться в житловому будинку №18А (будівельний номер 6), розташованому по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі та визнати за нею право власності на вказане майно.

Позивачка та її представник, діючий за ордером від 30 травня 2018 року в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с.61).

Представник відповідача в підготовче засідання не зявився, на його адресу направлялися повідомлення про дату, час і місце слухання справи.

Представник третьої особи в підготовче засідання не зявився, на адресу третьої особи направлялися повідомлення про дату, час і місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2012 року шлюб між ними розірвано.

Судом встановлено, що за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року, залишеним ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року без змін, за ОСОБА_2 було визнано право власності на ? частку підвальних приміщень під №12 - 17,2 кв.м., №13 14,9 кв.м., №18 23,4 кв.м., №20 9,5 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18 (буд. 6), розташованому по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі, припинено право власності ОСОБА_3 на дану частку майна (а.с. 9-15, 16-18).

Зі змісту рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року вбачається, що 02 грудня 2003 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 відповідно до умов якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 купив підвальні приміщення під №12 17,2 кв.м, №13 14,9 кв.м, № 18 23,4 кв.м, №20 9,5 кв.м, загальною площею 65,0 кв.м, що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку номер 18 (буд. 6), розташованому по вул. Генерала Петрова у місті Одесі.

Вказані підвальні приміщення належали ОСОБА_4 на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2002 року та були відчужені нею на підставі розпорядження виконкому Одеської міської ради Малиновської районної адміністрації від 25.12.2002 року № 975/01-04, яким ОСОБА_4 було надано дозвіл на відчуження підвальних приміщень під №12, №13, №18, №20, загальною площею 65 кв.м. у незавершеному будівництвом житловому будинку № 18 (буд.6) по вул. Генерала Петрова.

Крім того, зі змісту п. 5 вказаного вище договору вбачається, що за твердженням продавця зазначені підвальні приміщення на момент підписання цього договору нікому іншому не продані, необдаровані, не відчужені іншими способом, не закладені, в спорі і під арештом не перебуває, що підтверджується довідкою про відсутність заборони від 02 листопада 2003 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 липня 2015 року скасовано ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 24-25).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року було змінено, виключено з резолютивної частини рішення висновок про припинення права власності ОСОБА_3, в решті рішення суду залишено без змін (а.с. 19-21).

Отже, виходячи зі змісту рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року позивачка ОСОБА_2 є власником ? частки підвальних приміщень під №12 - 17,2 кв.м., №13 14,9 кв.м., №18 23,4 кв.м., №20 9,5 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18 (буд. 6), розташованому по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі і вказане право не скасовано.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею право власності на ? частину підвальних приміщень під №12 - 17,2 кв.м., №13 14,9 кв.м., №18 23,4 кв.м., №20 9,5 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18 (буд. 6), розташованому по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі не підлягають задоволенню, оскільки вона вже є власником ? частини підвальних приміщень під №12 - 17,2 кв.м., №13 14,9 кв.м., №18 23,4 кв.м., №20 9,5 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18 (буд. 6), розташованому по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі вказаних приміщень за рішенням суду.

Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради №30873416 від 10 серпня 2016 року, позивачці було відмовлено у реєстрації права власності на ? частку підвальних приміщень під №12, №13, №18, №20, що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18 (буд. 6), оскільки право власності на житловий будинок №18-А, по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі, зареєстровано за ГО «Обєднання забудовників «Власник» (а.с. 27).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 25 червня 2018 року, вбачається, що право власності на будинок №18-А, по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі зареєстровано за Громадською організацією «Обєднання забудовників «Власник» (а.с. 73-74).

Згідно листа Головного управління статистики в Одеській області від 22 лютого 2018 року вбачається, що Громадська організація «Обєднання забудовників «Власник» значить у базі даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України по території Одеської області (а.с. 54).

З наведеного вбачається, що Громадська організація «Обєднання забудовників «Власник» у встановленому законом порядку зареєструвала своє право власності на будинок №18-А, по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі, у тому числі і право на підвальні приміщення під №12, №13, №18, №20, що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18 (буд. 6).

Право власності Громадської організації «Обєднання забудовників «Власник» на підвальні приміщення під №12, №13, №18, №20, що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18 (буд. 6), позивачкою не оскаржено і не скасовано.

Вказані обставини свідчать про правомірність володіння Громадської організації «Обєднання забудовників «Власник» підвальними приміщеннями під №12, №13, №18, №20, що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку №18 (буд. 6).

За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах відсутні умови, передбачені ст. 346 ЦК України для припинення права власності, оскільки Громадська організація «Обєднання забудовників «Власник» у встановленому законом є власником будинку №18-А, по вул. Ген. Петрова, у м. Одесі, до складу якого входять підвальні приміщення, з підстав чого вимоги про припинення права власності є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір у справі був сплачений позивачкою при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 328, 346 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 200, 206, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Громадської організації «Обєднання забудовників «Власник», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Власник 18А» про припинення права власності залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя О.М. Сегеда