Справа №521/8081/18
Провадження №2/521/3143/18
20 листопада 2018 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя - Плавич І.В.,
секретар судового засідання - Коваль Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа - Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта», -
У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа - Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта».
В обґрунтування власної позиції, сторона позивача посилалась на ті обставини, що 07 грудня 2017 року за адресою: місто Одеса, вул. Спартаківська, 3, відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, а також автомобілю марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Вказана ДТП, як зазначає позивач, призвела зокрема до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю ОСОБА_1 та заподіяння йому моральної шкоди з вини ОСОБА_2
Позивач вказував, що ПАТ «НАСК «Оранта», яке на момент ДТП було страховиком ОСОБА_2 за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Так, ПАТ «НАСК «Оранта» з урахуванням зносу та франшизи встановив суму до відшкодування у розмірі 28 216,96 гривень, та 12 січня 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу частину коштів у розмірі 12 684, 27 гривень.
Однак, як зазначає сторона позивача, після ДТП фактична вартість відновлювального ремонту склала 37 389, 31 гривень.
З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відшкодовувати заподіяну шкоду повинна ОСОБА_2, у зв'язку з чим сторона просила суд стягнути з відповідача на її користь: 1) збитки, що дорівнюють різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 9 172,35 гривень, 2) моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень, 3) судові витрати у розмірі 704,80 гривень.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву до суду не надала.
Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з'явився, але від особи надійшла заява, в якій сторона позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, позивач просив провести розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.
Представник ПАТ «НАСК «Оранта» у відкрите судове засідання не з'явився, товариство повідомлялось судом про розгляд даної справи, причини неявки представника суду не відомі.
Згідно із ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені і забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - з наступних підстав і в такому обсязі.
Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів, судом було встановлено, що 07 грудня 2017 року за адресою: місто Одеса, вул. Спартаківська, 3, відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, а також автомобілю марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2
Як вбачається з схеми ДТП, що сталась за участю вказаних автомобілів, ОСОБА_2 не дотрималась безпечної швидкості під час руху в одному й тому ж напрямку, не дотрималась безпечної дистанції під час повороту ліворуч, чим порушила п.10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року, та у результаті чого призвела до ДТП та пошкодження автомобіля позивача.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та ОСОБА_2 є винною у вчинені відповідного адміністративного правопорушення.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 22 листопада 2013 року, автомобіль марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_1
Як вбачається із угоди про припинення зобов'язання переданням відступного від 30 березня 2018 року, укладеної між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1, загальна сума страхового відшкодування за страховою подією, що мала місце 07 грудня 2017 року, з урахуванням зносу та франшизи складає 28 216,96 гривень.
Як вбачається із вищевказаної угоди, частину коштів у розмірі 12 684, 27 гривень страховиком було сплачено 12 січня 2018 року.
Вказане також підтверджується заявою на видачу готівки №2570062/1 від 23 січня 2018 року із підписом ОСОБА_1
Відповідно до заяви на видачу готівки №2579515/1 від 13 квітня 2018 року ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 15 532,69 гривень.
Однак, ОСОБА_1 було сплачено 37 389,31 за ремонт його автомобіля після ДТП, сталась 07 грудня 2017 року, що підтверджується квитанціями ТОВ «Мотор спорт центр» від 04 січня 2018 року та 09 лютого 2018 року.
Як зазначає ст. 1166 ч.ч.1,3 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як встановлює ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно із ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
У процесі розгляду даної цивільної справи та вирішуючи питання про розмір належної до стягнення суми шкоди, судом було звернуто увагу на той факт, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7127537 від 11 вересня 2017 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, яка є страхувальником за полісом, була застрахована та автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2, був забезпеченим транспортним засобом із лімітом відповідальності страховика ПАТ «НАСК «Оранта», зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) - у розмірі 200000,00 гривень, за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - у розмірі 100000,00 гривень.
У силу ст.ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Як роз'яснюють ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29).
Суд звернув увагу, що в позасудовому порядку позивач ОСОБА_1 отримала від ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування за майнову шкоду в розмірі 28 216,96 гривень.
Згідно із ст. 1194 ч.1 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Крім того, як вбачається у постанові Верховного суду України від 26 жовтня 2016 року по справі №6-954цс16, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. Право потерпілої особи на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинено або обмежено договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і був укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпіла сторона на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.
Таким чином, сума збитків, що дорівнюють різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням складає 9 172,35 гривень.
Стосовно відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок ДПТ, що сталась 07 грудня 2017 року у місті Одесі по вулиці Спартаківській, 3, суд звертає увагу на наступне.
У силу ст. 23 ч.ч.1,2,3,4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У силу ст. 22 ч.3 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент ДТП), потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Як роз'яснюють п.п. 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (в редакції від 27 лютого 2009 року), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом звернуто увагу, що позивач є багатодітним батьком, а його дружина є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Як зазначає ОСОБА_1,через ДТП довелось відкласти проходження призначених процедур і лікування.
Отже, зважаючи на відповідні вимоги суд погоджується, що позивачеві з боку ОСОБА_2 дійсно було заподіяно певної моральної шкоди, однак суму компенсації, яку заявив до стягнення позивач, суд вбачає надмірною, та вважає доцільним обмежити компенсацію моральної шкоди сумою в розмірі 1000,00 гривень.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 704,80 гривень.
Як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ст.ст. 13, 51 ЦПК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Однак, згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу.
У зв'язку з цим, в процесі розгляду даної цивільної справи суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення інших вимог сторони позивача та прийшов до висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа - Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта», - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 9 172,35 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі 1 000,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору в розмірі 704,80 гривень.
У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Малиновського районного суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Київським РВ УМВС України в одеській області 08 грудня 2000 року, інші відомості відсутні.
Відповідач: ОСОБА_2 - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, інші відомості відсутні.
Суддя: І.В. Плавич