УХВАЛА

іменем України

26 листопада 2018 року

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Половинки В.О.,

за участю: секретаря судового засідання Ускової Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представників третіх осіб ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове позов заступника прокурора Луганської області Чиж С.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах Міністерства освіти і науки України до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державний професійно-технічний навчальний заклад «Сватівський професійний аграрний ліцей Гончарівська сільська рада Сватівського району Луганської області Свистунівська сільська рада Сватівського району Луганської області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Державного Земельного агентства у Луганській області №596-сг від 20.05.2015, визнання недійсними договорів оренди та зобовязання повернути земельну ділянку у цивільній справі 428/13297/17

в с т а н о в и в:

Заступника прокурора Луганської області С.Чиж звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області від 20.05.2015 року №596-сг «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду гр. ОСОБА_5 для ведення фермерського господарства»; визнати недійсним договори оренди земельних ділянок №0083 та №0084 від 11.12.2015 року, укладені між Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області та ОСОБА_5, скасувати їх державну реєстрацію від 28.12.2015 року; зобовязати ОСОБА_5 повернути земельну ділянку державної форми власності площею 477,0 га у користування Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський професійний аграрний ліцей» та стягнути з відповідачів судовий збір.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 грудня 2017 року відкрите провадження у цій справі та призначена до попереднього судового засідання на 26 грудня 2017 року.

В подальшому справа була направлена до Сватівського районного суду Луганської області за підсудністю.

Під час підготовчого судового засідання 08.11.2018 року судом було надано прокурору строк до 21.11.2018 для надання суду причини, які перешкоджали захисту інтересів держави належним суб'єктом саме Міністерством освіти і науки України і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Також на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважає, що є підстави для призначення справи по суті, та пояснив, що підставою для захисту інтересів держави прокурором стало неналежне здійснення Міністерством освіти і науки України своїх повноважень, а саме не вжиття заходів щодо повернення земельної ділянки у користування Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський професійний аграрний ліцей» та не звернення ним до суду з відповідною позовною заявою. Також вважає, що не підлягає задоволенню клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі через відсутність для цього підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 просить задовольнити його клопотання та закрити провадження у справі на стадії підготовчого судового засідання.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважають, що необхідно призначити справу до судового розгляду та задовольнити позовні вимоги прокурора, оскільки навчальний заклад потребує користування земельною ділянкою для навчання учнів.

Суд, заслухавши клопотання представника відповідача, думку прокурора, представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно положень ч. 4. ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширення тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді законом не передбачено та не відповідає положенням ст. 19 Конституції України, у відповідності до якої орган державної влади зобов'язаний діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також порушує принцип змагальності цивільного процесу, який є однією із засад правосуддя та гарантується п.3 ч.2 ст.129 Конституції України.

В даному випадку суд вважає, що прокурором не надано обґрунтування щодо порушення інтересів держави та необхідність їх захисту у даній справі.

Також прокурором не надано доказів, що підтверджують згоду позивача на здійснення прокурором представництва його інтересів в суді, а наявність державного органу до повноважень якого належить захист відповідних державних інтересів, унеможливлює набуття прокурором статусу позивача.

Також Конституційний Суд України в рішенні №18-рп/2004 від 1 грудня 2004 року, дав визначення поняття охоронюваного законом інтересу, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції 1963року) та інших законах України. В даному випадку мова йдеться про користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, яке обумовлене загальним змістом обєктивного та прямо не опосередкованого в субєктивному праві простого легітимного дозволу і є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб, що не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим принципам.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У той же час, посилання прокурора на порушення відповідачем певних норм чинного законодавство самі по собі не можуть бути доказом порушення інтересів держави та підставою

для представництва. Прокурор зобов'язаний зазначити в чому саме полягає не абстрактний, а конкретний матеріальний або нематеріальний інтерес держави.

Суд прийшов до висновку, що у даній справі прокурор не визначив та не обґрунтував з посиланням на законодавство наявність факту порушення оспорюваним рішенням інтересів держави.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі Ф.В. проти Франції (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, змісту п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в судах, суд наголошує на необхідності органів прокуратури при зверненні до суду для захисту інтересів держави обґрунтовувати та конкретизувати порушений інтерес держави або можливість його порушення. У даній справі вищевказане прокурором не виконано.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Щодо заявленого клопотання представником відповідача про закриття провадження у справі, суд приходить до висновків.

Статтею 255 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі, а саме: суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судом зясовано, що станом на момент постановлення цієї ухвали, відсутні рішення або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Посилання представника відповідача про наявність постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2017 року у справі №919/1316/16 про закриття провадження у справі як підставу для закриття провадження у цій справі суд не може брати до уваги, оскільки у справі №919/1316/16 існував спір між іншими сторонами, ніж і у цій справі.

Також зясовано, що у даній справі наявний предмет спору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду та відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі .

Керуючись ст. ст. 200, 257, 259, 260 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі.

Позовну заяву заступника прокурора Луганської області Чиж С.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах Міністерства освіти і науки України до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державний професійно-технічний навчальний заклад «Сватівський професійний аграрний ліцей Гончарівська сільська рада Сватівського району Луганської області Свистунівська сільська рада Сватівського району Луганської області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Державного Земельного агентства у Луганській області №596-сг від 20.05.2015, визнання недійсними договорів оренди та зобовязання повернути земельну ділянку залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Сватівського

районного суду: ОСОБА_6