Справа № 489/988/18
Номер провадження 2/489/1215/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Вказував, що відповідачі, хоча і зареєстровані за вказаною адресою, проте в квартирі не проживають понад рік, не беруть участі в утриманні квартири, не сплачують комунальні послуги. Також, позивач зазначає, що реєстрація відповідачів у квартирі не дає йому можливості реалізовувати своє право власності належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на цивільний позов, в якому просив відмовити в задоволені позову, оскільки позивач постійно погрожував та висловлювався нецензурною лайкою, у звязку з чим відповідачі були змушенні неодноразову звертатися із заявами до відділу поліції у звязку з перешкоджанням позивачем користуватися спільною квартирою.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась. Своїм правом на подання відзиву не скористалась.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд при вирішені справи виходить з такого.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію права власності від 14.09.2011 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину/1-1905/ від 10.09.2011 року посвідченим державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори.

11 січня 2017 року Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 розірваний.

Згідно з Довідкою виданою ОСББ «Дніпро-4» за вих. № 166 від 03.11.2017 р. за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: позивач ОСОБА_2 - відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_5

Відповідно до акту про не проживання, складеного працівниками ОСББ «Дніпро-4» та посвідченого підписами сусідів ОСОБА_6А, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, відповідачі не проживають у вищезазначеній квартирі з січня 2017 року.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Відповідачем ОСОБА_4, надано письмові докази, відповідно до відзиву, а саме.

Згідно Висновку начальника Інгульського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_10 від 15.08.2016 року вбачається, був викликаний наряд поліції у звязку із скандалом в сімї вході бесіди було зясовано, що позивач не дозволяє проживати у квартирі дружині, в якій вона зареєстрована.

Відповідно до Висновку начальника Інгульського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_10 від 18.10.2016 року було встановлено, що позивач ОСОБА_2 зачинився у власній квартирі та не бажав надавати доступ до житла дружинні, оскільки дана квартира йому належить на підставі Свідоцтва про спадщину.

Проте, суд не може прийняти до уваги вказані докази на підтвердження поважності причин непроживання за зазначеною адресою ОСОБА_4, оскільки Висновки містять дані щодо сварок між позивачем та дружиною ОСОБА_3 та відносяться до подій, які відбувались у 2016 році під час спільного проживання у квартирі сім'ї.

Між тим, суду відповідачами не надано доказів того, що з часу розірвання шлюбу між сторонами у січні 2018 року та припинення сімейних відносин, вони виселились із квартири не добровільно, намагались вселитись у квартиру або мають намір у ній проживати незважаючи на неприязні стосунки, які склались у членів родини між собою.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири через відсутність у ній протягом року без поважних причин, підлягають задоволенню, оскільки відповідачами не надано суду доказів на спростування заявлених вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 9 будинку № 70 по пр. Миру в м. Миколаєві.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 04.09.2018.

Суддя Н.С. Тихонова