Справа № 559/1061/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря Протас Ю.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Дубно в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обгрунтування позову посилається на те, що вона являється власником житлового будинку, розташованого по вул. С.Бандери 5 А, м. Дубно, Рівненська область. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний вище житловий будинок належить позивачу на праві приватної власності згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії: І-РВ №038599 від 05 березня 2001 року.

На даний час у належному їй житловому будинку, значаться зареєстрованими її дочка ОСОБА_3 з колишнім чоловіком ОСОБА_2.

Протягом десяти років, починаючи з 2007 року відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаному вище житловому будинку, що підтверджується актами про не проживання від 10.11.2017 року; 04.01.2018 року; 17.04.2018 року, які складалися працівниками КП ЦЖЕО «Житловик» у присутності сусідів і засвідчувалися їхніми підписами. За результатами даних обстежень було встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку по вул. С.Бандери 5 А, м. Дубно, особистих речей і речей побутового вжитку не має.

У добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації за вищевказаною адресою.

У зв'язку з тим, що відповідач не знятий з реєстраційного обліку за місцем реєстрації, їй, як власнику, створюються перешкоди в розпорядженні майном. Вона позбавлена можливості повноцінно розпоряджатися належним їй об'єктом нерухомого майна.

Відповідно до ст.48 Конституції України - кожен має право на достатній рівень для себе і своєї сім'ї.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно довимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Наявність реєстрації проживання відповідача в будинку позбавляє позивача розпоряджатися власним майном. Відповідач добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає, його реєстрація у належному їй житловому будинку носить лише формальний характер.

Відповідачем відзив на позов не подано.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, розташований по вул. С.Бандери 5 А, м. Дубно, Рівненська область,що підтверджується технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду інвентарний №1777, реєстровий №18-239-3922 від 09.02.2000 року (а.с12-16).

Згідно актів обстеження від 10.11.2017 року, 04.01.2018 року, 17.04.2018 року, виданих КП ЦЖЕО «Житловик» вбачається, що ОСОБА_2 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року (а.с.9-11).

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тому наявність реєстрації відповідача в даному житловому будинку впливає на права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є обгрунтованою та підлягає до задоволення, оскільки відповідач без поважної причини не проживає за місцем реєстрації, а тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 704,80 грн. сплаченого судового збору

Керуючись ст.ст. 71, 72, 107, 150, 163 ЖК України, ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. 1-18, 141, 259, 264, 265, 268, 354, 355ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться в м. Дубно по вул. С. Бандери, 5А, Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: