№ 207/2860/16-ц
№ 2/207/287/18
17 грудня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Погребняк Т.Ю.
при секретарі Білецькій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку з погіршенням матеріального становища родини і здоров`я дитини,
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлений позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, пояснила, що в 2002 році зареєструвала шлюб з відповідачем, після укладення шлюбу відповідач ОСОБА_2 виїхав до ОСОБА_3 та більше вони не бачились. Їх син - ОСОБА_4 народився в листопаді 2002 року, вже після того як відповідач виїхав з України, відповідач відмовляється допомагати дитині, заперечує своє батьківство, однак до цього часу його не оспорював у судовому порядку. Пояснила, що джерелом доходу родини є державна соціальна допомога як малозабезпеченій родині. Також, позивачка повідомила, що на теперішній час в суді Держави ОСОБА_3 відкрито провадження по справі щодо виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4. Крім того, позивачка надала розрахунок витрат на дитину за пів року. В наданій суду письмовій заяві позивачка ОСОБА_1 просить закінчити розгляд справи без її участі, зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує.
У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою судді від 13 лютого 2017 року відкрито провадження у справі, та, оскільки відповідач є громадянином ОСОБА_3, мешкає за адресою: вул. Асмаут 50/1, м. Мегдаль Хемек, ОСОБА_3, судом згідно ст. 498 ЦПК України та відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Міністерством юстиції України, Державною судовою адміністрацією України 27.06.2008 року за № 1092/5/54, Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, Гаазької Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року направлено копію позовної заяви з необхідними додатками згідно вимог Інструкціїї до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для подальшого виконання 27 лютого 2017 року.
Згідно ст. 498 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.
Відповіді щодо отримання компетентним органом ОСОБА_3 матеріалів судового доручення до суду не надходило, відповідно до повідомлень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області будь-якої інформації про результати виконання судового доручення чи причини неможливості його виконання іноземним компетентним органом на адресу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не надходило.
За клопотанням позивачки судом також направлено 15 серпня 2018 року пакет документів з перекладом на англійську мову та нотаріальним посвідченням відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року до компетентного органу ОСОБА_3 Адміністрації судів правової допомоги іноземним країнам електронною поштою. Згідно електронного повідомлення, компетентним органом ОСОБА_3 отримано зазначений пакет документів з повідомленням відповідача про місце, час та дату розгляду справи.
Таким чином судом були виконані всі вимоги вказаної Конвеції та відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, взявши до уваги позицію позивачки, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що з 21 червня 2002 року позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції за актовим записом № 791 (Т2, арк.с. 25). Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Куп`янського міського управління юстиції Харківської області за актовим записом № 279 (т. 2, арк.с. 25).
Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, Україна, громадянина ОСОБА_3, що мешкає за адресою: st. Asmayt 50/1, Megdal Hamek, 10500, Israel, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Куп`янска, Харківської області, Україна, зареєстрованої за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, пров. Казанський, буд. 10, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 26.09.2006 року (т. 2, арк.с. 30).

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2016 року змінено спосіб та порядок виконання зазначеного рішення суду та визначено розмір стягнутих аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2125 нових ізраїльських шекелів, оскільки, згідно повідомлення компетентного органу, суд ОСОБА_3 не може вживати заходів щодо виконання судового рішення, в якому розмір аліментів визначений у частці від заробітку (доходу) боржника без визначення твердої грошової суми.

Згідно повідомлення в.о. голови Куп`янського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_6 (т. 2, арк.с. 206), в матеріалах справи про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини відсутні відомості щодо виконання рішення суду, також зазначено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам. Таким чином, позивачка на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 з 2006 року аліментів не отримує, дитина мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1, знаходиться на повному її утриманні.

Як вбачається з наданих позивачкою суду доказів, дитина перебуває на диспансерному обліку за станом здоров'я у невропатолога та окуліста, згідно виписки з медичної картки хворого, виданої Комунальним закладом Дитяча лікарня міста Дніпродзержинська Дніпропетровської обласної ради неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, має діагноз : Наслідки раннього органічного враження центральної нервової системи у вигляді лікворних порушень; паралітична косоокість зліва; горизонтальний ністагм; вібрація повік; кальцінована атерома волосяної частини голови; хронічний карієс; анемія. Згідно довідок про доходи позивачки ОСОБА_1, вона є отримувачем допомоги по безробіттю за різні періоди у 2016, 2017 та 2018 роках; у 2018 році сума допомоги складала 544 грн. на місяць, а також родина в період 2016-2018 років отримує державну соціальну допомогу для малозабезпечених, протягом 2018 року допомога сплачувалась у розмірі 2081 грн. на місяць на родину. Вказані обставини свідчать про значне погіршення матеріального становища стягувача аліментів та наявність підстав для збільшення їх розміру.

Згідно довідки Міністерства юстиції України від 04.08.2016 року (т.2 арк.с. 26-28) , у відповідності до отриманого Міністерством оригіналу листа Бюро правової допомоги Єрусалима та Південних районів Міністерства юстиції Держави ОСОБА_3 ОСОБА_2 працює на підприємстві Тower Semiconductor Inc. та його місячний дохід складає 8500 нових ізраїльських шекелів до сплати податків, що дорівнює станом на 29.09.2016 року за курсом Національного Банку України 57478, 14 UAN, або 2258, 14 USD.

Положеннями статті 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 141, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідач на даний час не сплачує аліменти починаючи від дня їх стягнення, тобто з 26.09.2006 року, через що існує заборгованість і позивачка тривалий час несла усі витрати на утримання дитини зі свого боку, оскільки утримувала її самостійно і це призвело до порушення насамперед прав дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Конвенцію ратифаковано державою Ізраіль, де проживає відповідач.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином вимоги позивачки щодо зміни шляхом збільшення розміру аліментів та стягнення їх в твердій грошовій сумі є обгрунтованими.

За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочинається виключно з дня набрання рішенням законної сили, відповідно позовні вимоги про збільшення розміру аліментів за період з 10.04.2016 року до дня набрання рішенням суду законної сили задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 258, 259, 265, 268, 279, 280-284, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку з погіршенням матеріального становища родини і здоров`я дитини.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.05.2013 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина ОСОБА_3, який мешкає за адресою: вулиця Асмаут, 50/1, м. Мегдаль Хемек, 10500, ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, провулок Казанський 10, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій валюті в розмірі 600 (шістсот) доларів США (USD), що дорівнює 15538 гривень (UAN), що дорівнює 2258.50 нових ізраїльських шекелів (ILS) (станом на 29.09.2016 року за курсом Національного Банку України), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку з погіршенням матеріального становища родини і здоров`я дитини за період з 10.04.2016 року до дня набрання рішенням суду законної сили відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави Україна.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо Дніпровському апеляційному суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

В судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, тому зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28 грудня 2018 року.

Головуючий у справі ОСОБА_7