АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року м. Чернівці

справа № 718/372/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Лисака І.Н., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника заявника ОСОБА_1, зацікавленої особи ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_4, зацікавлені особи - Кіцманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, ОСОБА_2, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, головуючий у І-й інстанції Мінів О.І.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2005 року справа №2-587/2005 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задоволено та стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 5300 грн боргу за договором позики. Також ухвалою цього ж суду від 13 травня 2005 року скасовано забезпечення позову і знято арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_4 Арешт знято на підставі добровільного повернення боргу ОСОБА_5 в судовому засіданні під час розгляду справи.

Однак, незважаючи на добровільне повернення боргу, 27 грудня 2010 року Кіцманський районний суд, за заявою ОСОБА_5, видав дублікат виконавчого листа.

21 квітня 2011 року ОСОБА_5 помер і його правонаступник дочка ОСОБА_2 звернулась з дублікатом виконавчого листа № 2-587/2005, який виданий

_________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/794/766/18 Категорія: 27

Кіцманським районним судом 22 червня 2012 року, на підставі якого державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 06 вересня 2016 року.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що виконавчий лист (дублікат), який виданий Кіцманським районним судом 22 червня 2012 року, є таким, що не підлягає виконанню у повному обсязі, оскільки його обовязок перед ОСОБА_2 повністю відсутній у звязку з добровільним виконанням зобовязання перед стягувачем ОСОБА_5

Просив визнати виконавчий лист №2-587/2005, виданий 22 червня 2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 5 353 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2018 року заяву ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано виконавчий лист №2-587/2005, виданий Кіцманським районним судом Чернівецької області 22 червня 2012 року на примусове виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2005 року, таким, що не підлягає виконанню.

На ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що ухвала Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2005 року викликає сумнів у її наявності, оскільки має орфографічні помилки та описки. В даній ухвалі встановлено про повернення боргу на користь ОСОБА_7, однак стягувачем був ОСОБА_5. Помилково встановлено про пропущення строку звернення до виконання виконавчого листа, оскільки після його отримання, кожний рік у межах встановлених законом виконавчий лист предявлявся до виконання. В 2010 році ОСОБА_5 звертався до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, на підставі якої ухвалою суду від 27 грудня 2010 року видано дублікат виконавчого листа. Отже, підтверджується факт, що жодна заборгованість погашена не була. Крім того, ухвалою Кіцманського районного суду від 15 червня 2012 року встановлено наявність непогашеної заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 добровільно погасив борг в сумі 5300 грн, що підтверджується ухвалою Кіцманського районного суду від 13 травня 2005 року та стало підставою для скасування судом забезпечення позову і зняття арешту з майна ОСОБА_4 Крім того, рішення суду набрало законної сили 23 травня 2005 року, строк звернення до виконання - до 24 травня 2008 року, отже, пропущено строк для предявлення виконавчого документа до виконання.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2005 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_5 5300 грн боргу за договором позики.

Також встановлено, що ухвалою Кіцманського районного суду від 13 травня 2005 року скасовано забезпечення позову і знято арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Кіцманського районного суду 27 грудня 2010 року за заявою ОСОБА_5 видано дублікат виконавчого листа. Ухвалою Кіцманського районного суду від 15 червня 2012 року замінено стягувача у даній справі, а саме, ОСОБА_5, який помер 21 квітня 2011 року, на його правонаступника ОСОБА_2, з правом грошової вимоги до ОСОБА_4

Постановою старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу ДВС від 06 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52134281 та проводилися виконавчі дії щодо виконання рішення суду.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, відповідно до змісту ст.432 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку, якщо його було видано помилково або якщо у боржника повністю або частково відсутній обов'язок у зв'язку з його припиненням.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання, та матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначених положень закону не врахував, натомість встановивши, що стягувач ОСОБА_5 звертався до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, після його смерті судом до справи залучено правонаступника стягувача ОСОБА_2, виконавчий лист звернуто до виконання, дійшов помилкового висновку про погашення заборгованості боржником, а відповідно і про наявність передбачених ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Вищезазначеним також спростовуються посилання заявника на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2005 року, як на підтвердження сплати ОСОБА_4 заборгованості за договором позики, оскільки дана ухвала не є належним доказом того, що боржник добровільно виконав рішення суду або його обов'язок по сплаті боргу відсутній. Інших доказів добровільного виконання обов'язку боржником матеріали справи не містять.

Також помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що стягувачем пропущено строк для предявлення виконавчого листа до виконання і це є підставою для задоволення заяви ОСОБА_4, оскільки у разі пропуску стягувачем строку пред'явлення виконавчого листа до виконання - це є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, а не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що повністю узгоджується з вимогами закону.

Крім того, з наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа, виданого Кіцманським районним судом 22 червня 2012 року, видно, що рішення суду від 13 травня 2005 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 5300 грн та 53 грн державного мита, набрало чинності 23 травня 2005 року і строк звернення до виконання до 24 травня 2008 року.

На даний час постановою державного виконавця Кіцманського РВ ДВС від 06 вересня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-587 відкрито за заявою ОСОБА_2 від 06 вересня 2016 року.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» N606-XIVвід 21квітня 1999 року (чинного на час вчинення виконавчих дій), строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред'явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Аналогічно дане питання вирішено в ч. 4 ст. 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", що діє на час розгляду заяви судом, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Враховуючи викладене, строк предявлення зазначеного виконавчого листа до примусового виконання перервався предявленням до виконання, новий строк предявлення його до виконання мав би сплинути через 3 роки після винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 зазначеного Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 неодноразово предявляла виконавчий лист до примусового виконання, а саме, 13 липня 2012 року, 30 січня 2014 року, 05 лютого 2015 року, 23 лютого 2015 року та востаннє 06 вересня 2016 року, тобто в межах встановленого законом строку.

З урахуванням викладеного, передбачені законом підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно зі ст.1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на зазначене, питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перешкодою для завершення судового провадження.

З урахуванням наведеного, приписів п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням наведеного, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 352,40 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 352 гривні 40 копійок у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 11 жовтня 2018 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Н. Лисак

ОСОБА_8