Справа № 129/1746/18
Провадження по справі № 2/129/848/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Швидкого О.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні відсутність сторін та їх представників в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіблицької сільської ради Гайсинського району про визнання права власності на житлову квартиру,

встановив:

17.07.2018 р. до суду подано позов, у якому позивач просила визнати за нею право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1; свої вимоги мотивує тим, що в 1972 році їй було надано житлову квартиру АДРЕСА_3 з метою реалізації свого права на приватизацію житла позивач звернулась до Кіблицької сільської ради, однак у розгляді її заяви було відмовлено, оскільки даний будинок не входить до комунальної власності сільської ради.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, вимоги задовільнити (а.с.25).

Представник Кіблицької сільської ради Гайсинського району в судове засідання не з'явився, письмово вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без нього (а.с.26).

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позов задовільнити повністю з таких міркувань.

Доведено, що з жовтня 1972 року ОСОБА_1 проживає в житловій квартирі АДРЕСА_4 з метою реалізації права на приватизацію житла позивач звернулась до Кіблицької сільської ради, однак в зв'язку з тим, що даний будинок не входить до комунальної власності сільської ради, позивач не може реалізувати свого законного права на приватизацію житлової квартири, то позивачу право власності на дану житлову квартиру, необхідно визнати рішенням суду, для її державної реєстрації.

Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються:

- ч.3 ст.41 Конституції України, згідно якої громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону;

- Указом Президента України №395 від 2000 р. про деякі заходи щодо поліпшення умов господарювання - житловий фонд підлягає передачі у комунальну власність недержавних підприємств;

- ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 р. Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ст. 17-1 Конвенції, згідно з якими кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, державам учасницям Конвенції заборонено скасовувати встановлені нею права;

- практикою Європейського Суду з прав людини, згідно з якою конвенційне поняття «майно» являє собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини», заява № 42527/98, рішення від 12.07.2001 р. п. 83);

- ст. 328 ЦК України, за якою фізична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом;

-ч.1 ст.345 ЦК України, відповідно до якої фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності;

- ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з якою приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України;

-ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз;

- ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі;

-ч. 11 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом;

- п.9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», за яким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно.

Оскільки, ОСОБА_1 з жовтня 1972 року проживає в житловій квартирі АДРЕСА_1, однак в зв'язку з тим, що даний будинок не входить до комунальної власності сільської ради, не може реалізувати своє право на приватизацію квартири, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право власності на дану житлову квартиру, для її державної реєстрації.

Висновки суду підтверджуються такими доказами:

- копія заяви ОСОБА_1 до Кіблицької сільської ради про надання згоди на приватизацію квартири від 10.04.2018р. (а.с.8);

- копія акту обстеження умов проживання від 21.02.2018 р. (а.с.9);

- копія рішення №25 Кіблицької сільської ради від 20.04.2018 р. (а.с.10);

- технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_5 від 28.03.2018 р.(а.с.15-17).

Керуючись ст. ст. 9,12,13,81,89,200,211,223,259, 263,264, 265, 268 ЦПК України,

Вирішив

Позов задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на житлову квартиру АДРЕСА_3 - для її державної реєстрації.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: