КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року про відмову у видачі судового наказу,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.03.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що вона заявила лише одну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначення у заяві про видачу судового наказу про те, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є ще однією вимогою, а є вказівкою на вимогу закону.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про відмову у видачі судового наказу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заявником заявлено дві взаємопов`язані вимоги, окремий розгляд яких неможливий та по одній із вимог не передбачено можливості видачі судового наказу.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

у/н справи № 759/160/18 № а/п 22-ц/824/293/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Журибеда О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена норма визначає мінімальний розмір аліментів незалежно від того, в якому провадженні розглядається справа про стягнення аліментів, у позовному чи в наказному. Застосування мінімального розміру аліментів судом не залежить від того, будуть такі вимоги викладені у позовній заяві чи у заяві про видачу судового наказу чи ні.

Враховуючи визначений законом мінімальний розмір аліментів та визначений п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України максимальний розмір аліментів, який може бути стягнуто у наказному провадженні, суд у судовому наказі має зазначити про те, що розмір аліментів не може бути меншим за розмір, визначений ч. 2 ст. 182 СК України та не більше розміру, визначеного п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Разом з тим мінімальна чи максимальна межа аліментів, про яку йдеться у вищезазначених нормах, не є окремою вимогою заявника.

Відтак, суд безпідставно вказав про те, що заявником заявлено дві вимоги, одна з яких не підлягає розгляду у наказному провадженні та що окремий розгляд таких вимог неможливий.

Заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника, яка підпадає під дію п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а тому суд помилково відмовив у видачі судового наказу.

За вказаних обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 11.10.2018 року.

Головуючий

Судді