Провадження № 2/760/1912/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Букіної О.М.

за участю секретаря Кривулько С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. «А», який має загальну площу - 143, 8 кв.м., житлову площу - 68, 8 кв.м., та будівель: літ. «Б» - гараж, сараї літ. «В», «Г», вбиральні літ. «Д», «Е».

У своєму позові позивач посилається на те, що її бабуся - ОСОБА_3 була власницею домоволодіння АДРЕСА_1.

13.01.1976, ОСОБА_3 було складено заповіт на матір позивача - ОСОБА_4, яким ОСОБА_3 заповідала усе своє майно ОСОБА_4, тобто матері позивача.

Вищезазначений заповіт був посвідчений 13.01.1976, секретарем Жулянської сільської Ради депутатів трудящих, Києво-Святошинського району, Київської області та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № І.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з жилого будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_3, мати позивача звернулася до нотаріальної контори, але через відсутність реєстрації у Київському БТІ права власності на ім'я померлої, не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_4.

На час відкриття спадщини та після смерті ОСОБА_4, позивач постійно проживала у спірному будинку, а тому вважає, що прийняла спадщину та за нею може бути визнано право власності на спірне домоволодіння.

З урахуванням наведеного, просила задовольнити позовні вимоги.

29.08.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Кицюк В.С.

Ухвалою суду від 30.08.2016 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

12.09.2016 на адресу суду надійшла позовна заява в новій редакції.

Ухвалою суду від 14.09.2016 в справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду.

27.10.2016 до суду від представника Київської міської ради - Хрущ А.П. надійшли пояснення на позовну заяву.

Ухвалою суду від 07.02.2017 витребувано матеріали спадкової справи.

03.03.2017 до суду від завідувача Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Русіної Н.О. надійшли інформаційні довідки зі спадкового реєстру.

Ухвалою суду від 27.04.2017 витребувано матеріали спадкової справи.

Ухвалою суду від 30.06.2017 витребувано матеріали спадкової справи.

25.07.2017 до суду від Київського державного нотаріального архіву надійшов лист на ухвалу суду від 30.06.2017.

Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 07.09.2017, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. у зв'язку з припиненням повноважень судді Кицюк В.С. у зв'язку з закінченням строку на який було призначено.

09.01.2018 до суду від третьої особи надійшли пояснення.

12.01.2018 судом зроблено запит до Київського державного нотаріального архіву.

27.03.2018 до суду від Київського державного нотаріального архіву надійшла відповідь на запит.

02.04.2018 та 24.05.2018 судом повторно зроблено запити до Київського державного нотаріального архіву.

25.06.2018 від Київського державного нотаріального архіву надійшли матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні 10.07.2018, не виходячи до нарадчої кімнати, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2

В судовому засіданні 05.10.2018, не виходячи до нарадчої кімнати, судом було залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2

В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали до суду заяву, якою просять суд розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги та просить суд розглядати справу за його відсутністю.

Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, просять справу розглядати за відсутності представника, просять винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3, що підтверджується Архівною довідкою виданою Архівним відділом Києво-Святошинської РДА Київської області(а.с.13).

Як вбачається з даної довідки, по документах архівного фонду «Жулянська сільська рада» у погосподарських книгах за 1986-1989 роки є особовий рахунок НОМЕР_3 гр. ОСОБА_3 проживаючої по АДРЕСА_1. У графі «Всього землі» - зазначено - 0, 09 га.

Відповідно до законодавства колишнього СРСР, а саме Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року /втратив чинність 13.12.95 року/, реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. У сільській місцевості, до якої відносився м/р Жуляни м. Києва на час будівництва спірного будинку / с. Жуляни приєднано до м. Києва на підставі Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 26.08.1988 року «Про розширення меж міста Києва»/, оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом вчинення відповідного запису в господарській книзі сільської ради та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника.

Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.

Крім того, відповідно до п.4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, діюче на той час законодавство УРСР такої реєстрації будинку не передбачало.

З огляду на викладене вище, належность домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_3 підтверджується розпорядженням Залізничної РДА м. Києва № 450 від 03.04.1998 (а.с.14).

13.01.1976, ОСОБА_3 було складено заповіт на матір позивача - ОСОБА_4, яким ОСОБА_3 заповідала усе своє майно ОСОБА_4 та який був посвідчений 13.01.1976, секретарем Жулянської сільської Ради депутатів трудящих, Києво-Святошинського району, Київської області та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № І (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з жилого будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3, мати позивача - ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори, але через відсутність реєстрації у Київському БТІ права власності на ім'я ОСОБА_3 не змогла отримати Свідоцтво про право на спадщину. А тому спадщину на домоволодіння з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 прийняла фактично вступивши в управління та володіння даним спадковим майном.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції від 16.01.2003 р. з наступними змінами), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

А тому при встановленні факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 необхідно керуватися ЦК УРСР від від 18.07.1963.

Зокрема, статтею 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 зазначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини так, зокрема, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, відповідно до діючого на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 законодавства, мати позивача - ОСОБА_4 прийняла спадщину фактично вступивши у володіння спірним майном.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_4 було складено заповіт, яким вона заповідала належну їй квартиру АДРЕСА_2, ОСОБА_2 Заповіт було посвідчено 19.01.2005, державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1-86 (а.с.140).

Разом з тим, домоволодіння з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 до складу спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 не було включене за відсутністю правовустановлюючих документів та відповідної державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 як на час відкриття спадщини, так і після смерті ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована у спірному будинку, що підтверджується копією паспорту позивача ( а.с. 19), що свідчить про фактичне прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3. ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1. ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 2. ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 3. ст.1296 ЦК України, встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, а тому приходить до висновку про визнання за позивачем право власності на домоволодіння АДРЕСА_1,у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

З урахуванням наведеного, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 861,20 грн.

Керуючись ст.ст. 16, 183, 379-381, 392, 1216 - 1218, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 102-104, 113, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. «А», який має загальну площу - 143, 8 кв.м., житлову площу - 68, 8 кв.м., та будівель: літ. «Б» - Гараж, Сараї літ. «В», «Г», Вбиральні літ. «Д», «Е» у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла. ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 861,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Букіна