233 № 233/4014/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 грудня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участю секретаря Аллік Ю.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
У судовому засідання представник позивача адвокат ОСОБА_1 підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 14.04.2011 року у цивільній справі №2-90/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з ДТП встановлено, що відповідно до дорожнього листа № 026274 ОСОБА_3 13 вересня 2009 року був допущений до роботи на таксі - транспортному засобі DAEWOO FCO LANOS TF 69Y СПГ, державний номер НОМЕР_2. Власником цього автомобіля є ОСОБА_4, який відповідно до договору оренди від 2 вересня 2009 року передав цей автомобіль у оренду (користування) відповідачу ОСОБА_2 У вказаний день, 13 вересня 2009 року, приблизно о 20 годині, відповідач ОСОБА_3 управляв вказаним автомобілем по вул. Леніна в м.Костянтинівка Донецької області, порушив Правила дорожнього руху України, в результаті чого зіткнувся з мопедом «Альфа», яким керував позивач ОСОБА_5, та спричинив йому тілесні ушкодження середньої важкості. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду від 27 травня 2010 року ОСОБА_3 був визнаний у скоєнні злочину, передбаченого ст.286ч.1 КК України, та йому було призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 4000грн.

Вказаним рішенням з позивача на користь ОСОБА_5 стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 16607 грн. 91 коп.; моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; витрати, пов'язані з проведенням авто-товарознавчого дослідження у розмірі 180 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн., а всього 21987 грн. 91 коп. Крім того, зазначеним рішенням було стягнуто з позивача у дохід держави судовий збір у розмірі 174,58 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Рішення суду набуло законної сили 26 квітня 2011 року (а.с.13).

На виконання рішення Костянтинівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрите виконавче провадження ВП № 27158421 та станом на 08.02.2018 року, присуджену до стягнення на користь потерпілого ОСОБА_5 суму шкоди, судовий збір, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, було відшкодовано ним у повному обсязі у сумі 21987,91 грн., що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження від 08.02.2018 року, а також квитанціями про сплату сум на рахунок ВДВС (а.с.14-51). Крім того, при внесенні коштів через банківські установи для погашення зазначеної шкоди, з позивача було стягнуто комісію за послуги банку у загальному розмірі 760 грн., що також підтверджується копіями вказаних квитанцій, досліджених у судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. ч. 2 і 5ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З роз'яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин,що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Юридична оцінка володільця полягає в тому, що володільцем визначається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об'єктом, який є джерелом підвищеної небезпеки. У разі, якщо управління небезпечним об'єктом передається третій особі без належного юридичного управління, вважається, що об'єкт не виходить із володіння його безпосереднього володільця і саме він нестиме відповідальність за заподіяну шкоду.

Крім того, згідно п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної безпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).

Факт перебування відповідача ОСОБА_3 у трудових відносинах з позивачем встановлено рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2011 року у цивільній справі №2-90/11 (а.с.13).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 23042,49 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується з вимогами статті 134 КЗпП України, відповідно до п.3 якої працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286ч.1 КК України, згідно вироку Костянтинівського міськрайонного суду від 27 травня 2010 року, та йому було призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 4000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат до позву додано наступні документи: договір про надання правової допомоги у цивільній справі від 10 липня 2018 року; розрахунок витрат на надання правової допомоги, який включає: аналіз правового становища клієнта та його консультування - 1 година, що становить 500 грн.; збір доказів та підготовка позовної заяви - 5 днів, що становить 1500 грн.; гонорар за участь у судових засіданнях, який становить 2000 грн., а загалом 4000 грн. Згідно розписки від 02.08.2018 року адвокат ОСОБА_1 отримав у якості оплати наданих послуг грошові кошти у загальному розмірі 4000 грн. (а.с.54-56).

Відповідно до частини 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене, у зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, належно підтверджені витрати, пов'язані з правничою допомогою, підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача також у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку із повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1,) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_4, РНОКПП НОМЕР_4) матеріальну шкоду в порядку регресу у загальному розмірі 23042,49 гривні, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень, судовий збір у розмірі 704,80 гривень, а всього 27747 двадцять сім тисяч сімсот сорок сім) гривен 29 копійок.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 14 грудня 2018 року, складання повного рішення суду відкласти на строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя