Справа №461/3835/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі

головуючого судді Лялюк Є.Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування до місцевого бюджету м. Львова витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Львівська місцева прокуратура №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування до місцевого бюджету м. Львова витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

В обгрунтування поданого позову покликаються на те, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 17.11.2017 відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Потерпілий ОСОБА_2 внаслідок вказаного злочину отримав перелом лобної кістки зліва з переходом на основу черепа, забій головного мозку середньої тяжкості, садна лобної ділянки зліва, вилично-щічної ділянки та підборіддя зліва, синець на повіках лівого ока, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. З довідки Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні з 23.10.2016 по 08.11.2018. Загальна сума затрачених коштів на лікування ОСОБА_2 становить 3011,54 грн. та ОСОБА_1 не відшкодована. Просять позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином. Відповідачу надіслана судова повістка за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінченням термінів зберігання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Крім цього, згідно з ч.11 ст. 128 ЦПК України виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб - сайт Галицького районного суду м.Львова).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановивлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 17.11.2017 по справі №461/7575/17, який набрав законної сили, Відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, а також звільнено від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016. По даній кримінальній справі судом встановлено, що 23.10.2017 о 13 годині 44 хвилини, ОСОБА_1, керуючи автобусом марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по пр. Свободи в напрямку пр. Чорновола у м. Львові навпроти будинку №24 по пр. Свободи, порушив вимоги п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б, д),12.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_2, спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорювались.

Відповідно до висновку експерта №456/2016 від 25.10.2016, потерпілий ОСОБА_2 внаслідок вказаного злочину отримав перелом лобної кістки зліва з переходом на основу черепа, забій головного мозку середньої тяжкості, садна лобної ділянки зліва, вилично-щічної ділянки та підборіддя зліва, синець на повіках лівого ока, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

Як вбачається з довідки №30 від 27.04.2018 Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні з 23.10.2016 по 08.11.2018. При цьому, загальна сума затрачених коштів на лікування ОСОБА_2 становить 3011,54 грн. та станом на день предявлення позову ОСОБА_1 не відшкодована.

Згідно зі ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Окрім того, відповідно до п. З постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розмір фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993.

Частиною 6 статті 82 ЦГЖ України визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на вказане, беручи до уваги, що вироком від 17.11.2017 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, а також звільнено від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, тобто з нереабілітуючих обставин, то останній зобовязаний відшкодувати до місцевого бюджету м. Львова витрати Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги в розмірі 3011,54 грн., понесені цим закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоровя.

Відповідно до ч.3 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Відповідно до п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, також у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

На органи прокуратури, відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 56 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене приходжу до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.1206, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 до місцевого бюджету м. Львова понесені Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги витрати в розмірі 3011,54 (три тисячі одинадцять гривень 54 коп.) грн. на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лялюк Є.Д.