Справа № 463/4213/17
Провадження № 2/463/580/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника відповідача ОСОБА_1

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.06.2008 року в розмірі 100036,11 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 06.06.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ними та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмір встановленому Договором. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31.07.2017 року складає 100036,11 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, просить позов задоволити стягнувши заборгованість у примусовому порядку. У позовній заяві позивач просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачем ОСОБА_2 подано суду заяву про застосування строків позовної давності у якій вказує, що дія його картки, що видана позивачем на виконання укладеного договору закінчилася у травні 2012 року, нову картку він не отримував, однак з позовом до суду банк звернувся лише 14.08.2017 року, тобто з пропуском строку звернення. Тому вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Представник позивача направив суду пояснення на позов у якому додатково вказує, що зміст кредитного договору зафіксовано в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. При укладенні договору вся необхідна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту була доведена до відома позичальника у вигляді другого примірника договору. Щодо застосування строку позовної давності вказує, що відповідачу видавалось декілька карток, остання з них мала термін дії до 03.2018 року, отже позов ними подано до спливу строку позовної давності. Крім цього вважають, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому вважають що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У звязку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року.

Ухвалою суду від 11.09.2017 року відкрито провадження у справі.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 06.06.2008 року ( а.с.7-14) ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З виписок по рахунку, наданих позивачем вбачається, що ним виконані свої зобов'язання з надання кредиту. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

З аналізу змісту Заяви, Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано карту, термін дії якої до 05.12 року, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежала від суми використаного кредитного ліміту. ( а.с.7-8)

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 06.06.2008 року ( а.с.4-6), що наданий позивачем, відповідачем частково здійснювалося погашення заборгованості за наданим кредитом, однак як стверджує позивач станом на 31.07.2017 року заборгованість відповідача становить 100036,11 грн. та складається з 12311,60 грн. заборгованості за кредитом, 79622,79 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3100 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи 250 грн. фіксована частина, 4751,72 грн. процентна складова.

Відповідачем ОСОБА_2 в даній справі заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 (справа №6-14 цс 14) була висловлена позиція, відповідно до якої перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як стверджує відповідач та встановлено судом із заяви про видачу кредиту ( а.с.7-8) дія картки, що видана позивачу ОСОБА_2 закінчилася в травні 2012 року.

Як ствердив позивач та на підтвердження чого надав суду довідку від 04.05.2018 року, ОСОБА_2 згідно кредитного договору від 06.06.2008 року отримував картки НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, остання з них мала термін дії до 03.2018 року, тому вважають, що термін позовної давності ними не пропущено.

Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 даної статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, виходячи із принципу змагальності сторін, суд приходить до висновку, що в межах наданих доказів сплив позовної давності по вимогам позивача мав місце, оскільки термін дії карки, що видана відповідачу закінчився в травні 2012 року, а з позовом банк звернувся лише 14.08.2017 року. Надану позивачем довідка про те, що відповідачу надавались ще і інші картки суд оцінює критично, оскільки жодними іншими доказами такі дані не підтверджені, відомості про те, що відповідач ці картки отримував у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про наявність обставин зупинення, переривання або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності, а так само, про наявність між сторонами домовленості про збільшення строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене та норми ст.141 ЦПК України, відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_2 (79000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості -відмовити у зв'язку з пропуском позовної давності.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення суду - 23 липня 2018 року.

Суддя: Гирич С. В.