Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1406/18
Провадження № 2/191/439/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04.10.2018
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Гречко Ю.В. при секретарі Борисовій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права приватноївласності,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права приватної власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права приватної власності на домоволодіння розташоване в Дніпропетровській області, м.Синельникове, вул.Воровського (Затишна після перейменування) буд.85, зумовлено наступними обставинами.
Зміст позовних вимог та виклад обставин, якими він підтверджує свої вимоги: з 2001 року він, ОСОБА_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Затишна- після перейменування), будинок 85.
Згідно технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок виготовленого ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1, станом на 23.02.2018 р., загальна площа (відповідно до експлікації приміщення) будинку становить 59,6 кв.м. (літери А-1, а-1) та складається з наступних приміщень: 1-коридор 7,7 кв.м., 2-кімната 14,0 кв.м., 3-кімната 9,0 кв.м., 4-кімната 7,5 кв.м., 5 кімната 10,0 кв.м., 6 ванна 2,7 кв.м., 7-кухня 8,7 кв.м.
Крім того, відповідно технічного паспорту на земельній ділянку окрім житлового будинку літ.А-1 розташовано: прибудова літ. а-1, літня кухня літ. Б-1, сарай літ.В-1, гараж літ. Г-1, погріб літ.Д, вбиральня літ.Е, водоколонка №4, хвіртка, ворота, огорожа №2-6, замощення І.
Даний будинок належав йогоу дідусеві ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво №4743 про право власності на житловий будинок від 13 березня 1984 р. видане виконавчим комітетом Синельниківської міської Ради народних депутатів.
Його дідусь проживав у вищевказаному будинку разом з бабусею (ОСОБА_6С.)до 1989 р., але в вересні 1989 р. його бабуся померла. В період з 1990 р. по 2000 р. ОСОБА_5 часто відїздив до родичів у країну Канаду погостювати. Часто роздумував щодо переїзду саме до цієї країни на постійне проживання.
В звязку з такими обставинами він вирішив продати будинок по вул.Воровського, 85. Оговоривши ціну вони домоволись, що він сплатить йому бажану суму та стане власником будинку.
04 серпня 2003 року між ним, з однієї сторони, та ОСОБА_5, з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу належного ОСОБА_5 житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область м.Синельникове вул.Воровського, будинок 85.
Зі свого боку він виконав всі умови договору, передавши ОСОБА_5 грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок.
З свого боку він передав йому всі документи, що стосувались будинку та земельної ділянки, які він придбав:оригінал свідоцтва №4743 про право власності на жилий будинок від 13 березня 1984 р. виданого виконавчим комітетом Синельниківської міської Ради народних депутатів;довідку про землекористування видана на підставі рішення виконкому Міської ради №11 від 22.05.1968 р.;рішення виконавчого комітету міської ради №161 від 10.06.1997 р. Про передачу земельних ділянок у приватну власність відповідно якого ОСОБА_5 передавалась у приватну власність земельна ділянка в м.Синельникове по вул.Воровського,85 загальною площею 0,0585 кв.м.; технічний паспорт на житловий будинок від 29.03.1983 р.
Проте вони домовились з дідусем, що він поїде до Канади, так як для належного оформлення договору бракувало часу, та він мав їхати, а через деякий час повернеться та буде проведена необхідна нотаріальна процедура для посвідчення вищевказаних документів. Але відїхавши до Канади дідусь забарився з оформленням документів для постійного проживання в тій країні, та постійно відкладав поїздку до України. З плином часу за кордоном, в нього погіршився стан здоровя та він фактично не міг відвідати Україну, у зв'язку з чим зобов'язання здійснити дії, необхідні для нотаріального оформлення договору, передбачені договором не виконав.
В березні 2007 року вони отримали сумну звістку про смерть дідуся, на його адресу надійшло Свідоцтво про доказ смерті, що було складено у м.Торонто, Онтаріо 14.03.2007 р., та підтверджувало факт смерті ОСОБА_5, який помер 09.03.2007 р. Дане свідоцтво формлено належним чином та перекладено уповноваженого на такі дії ОСОБА_7, та засвідчено державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8
Тобто, ОСОБА_5 помер так і не виконавши своє зобов'язання.
Але натомість, він розрахувався з ОСОБА_5 за купівлю вказаного будинку та земельної ділянки, а він в свою чергу, передав йому все відповідальне майно, яким він користується до цього часу, що не суперечить вимогам ст.655 ЦК України.
Фактично він володіє даним будинком з 2003 року, на свій розсуд та за власні кошти ним було проведено ряд ремонтних робіт, змінено вікна та двері, проведено ремонт опалення, замінено підлогу, встановлено огорожу, проведено косметичні роботи будинку, зроблено поточний та капітальний ремонти, замінена електрична проводка у житловому будинку на нову, поклеєно шпалери та інші роботи, які коштували значних сум коштів.
Відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу позбавляє його права без перешкод користуватися та розпоряджатися спірним житловим будинком та земельною ділянкою, тому він вимушений звернутися до суду.
Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ст. 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 328 ЦК України (2004 р.), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, яка надавалась для будівництва даного житлового будинку, був укладений та фактично виконаний сторонами у серпні 2003 року, до набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року, нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у звязку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року.
Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, що закріплено в статті 47 цього Кодексу.
Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним.
Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Воровського (Затишна після перейменування) буд.85, укладений 04 серпня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 дійсним; Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії АК 600530, виданий Синельниківським МРВУМВС України в Дніпропетровській області 13 жовтня 1999 р., право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Воровського (Затишна після перейменування) буд.85.
Позивач до початку відкритого судового засідання надала суду заяву якою просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у відкрите судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 4743 від 13 березня 1984 року, видане на підставі рішення виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів № 66 від 27 лютого 1984 року, вцілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в місті Синельникове по вул.. Воровського, 85 належить ОСОБА_5 на праві особистої власності, зареєстрований Синельниківським бюро технічної інвентаризації на паві особистої власності за ОСОБА_10 та записаний в реєстрову книгу ; 36 за реєстром № 240.
Відповідно до довідки про землекористування Синельниківської архітектурної групи Дніпропетровської області, ділянка, розташована в місті Синельникове по вул.. Воровського, 85 перебуває у користуванні ОСОБА_9 на підставі рішення виконкому Міськради ном.11 від 22 травня 1968 року та має загальну площу 600 кв.м.
Згідно Свідоцтва про смерть, виданого похоронним бюро «Кардинал», датованого у м.Торонто, Онтаріо 14 березня 2007 року, п.Йосип Табака помер в Центрі здоровя Св.Джозефам.Торонто, Онтаріо 09 березня 2007 р. та похований на кладовищі «Парк Лаун».
23 лютого 2018 року ФО-П ОСОБА_11 виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 85 по вул. Затишна (колишня назва Воровського) міста Синельникове на імя ОСОБА_1, згідно якого загальна площа житлового будинку (відповідно до експлікації приміщення) будинку становить 59,6 кв.м. (літери А-1, а-1) та складається з наступних приміщень: 1-коридор 7,7 кв.м., 2-кімната 14,0 кв.м., 3-кімната 9,0 кв.м., 4-кімната 7,5 кв.м., 5 кімната 10,0 кв.м., 6 ванна 2,7 кв.м., 7-кухня 8,7 кв.м. Також, відповідно технічного паспорту на земельній ділянку окрім житлового будинку літ.А-1 розташовано: прибудова літ. а-1, літня кухня літ. Б-1, сарай літ.В-1, гараж літ. Г-1, погріб літ.Д, вбиральня літ.Е, водоколонка №4, хвіртка, ворота, огорожа №2-6, замощення І.
Згідно спадкової справи № 02-14, спадкова справа 360-2007 р. до майна померлого 09 березня 2007 року ОСОБА_5, 15 серпня 2007 року ОСОБА_12 подала заяву про прийняття спадщини після смерті 09 березня 2007 року її батька ОСОБА_5, який проживав: Канада, м.Торонто, Онтаріо.
Згідно спадкової справи № 02-14, спадкова справа 360-2007 р. до майна померлого 09 березня 2007 року ОСОБА_5, 15 серпня 2007 року ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини після смерті 09 березня 2007 року її батька ОСОБА_5, який проживав: Канада, м.Торонто, Онтаріо.
Отже, вищезазначений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки був укладений між позивачем та ОСОБА_5 04 серпня 2003, тобто під час дії Цивільного кодексу України 1963 року.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки був укладений та фактично виконаний сторонами 05 жовтня 2003 року, після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у звязку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року.
Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним.
Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Судом було встановлено, що фактично договір купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був укладений та виконаний, ОСОБА_5 отримав обумовлену грошову суму та передав позивачеві правовстановлюючі документи на будинок, однак укласти договір в нотаріальному порядку ухилився, у звязку з чим суд вважає можливим визнати зазначений договір дійсним.
Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року зазначено, що правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.
Крім того, оскільки даний договір купівлі-продажу був укладений 04 серпня 2003 року, а ОСОБА_5 помер 09 березня 2007 року, тому даний будинок та земельна ділянка не можуть бути успадковані ОСОБА_3 та ОСОБА_2
Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.47, 227 ЦК України 1963 року, ч.3 ст.267, ч.4 ст.267, ст.1277, п.п.4, 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити у повному обсязі.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Воровського (Затишна після перейменування) буд.85, укладений 04 серпня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 дійсним.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, паспорт серії АК 600530, виданий Синельниківським МРВУМВС України в Дніпропетровській області 13 жовтня 1999 р., право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Воровського (Затишна після перейменування) буд.85.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_13