Справа № 495/5293/18
01 жовтня 2018 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Боярського О.О.,
при секретарі: Рачицькій І.А.,
справа № 495/5293/18
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4,
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 із вимогою про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 2 092 800 грн. та трьох відсотків річних від суми боргу в сумі 125 568 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивачі посилаються на наступне.
29.09.2015 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір позики, згідно якого позивачі надали у борг ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США, на підтвердження чого було складено розписку. Згідно з розпискою ОСОБА_5 зобовязався повернути грошові кошти до 01 березня 2016 року. Зобовязання ОСОБА_5 у встановлений в розписці строк не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 80 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 092 800 грн. та 3 % річних від суми боргу - 125 568 грн.
24.07.2017 року ОСОБА_5 помер. У лютому 2018 році позивачам стало відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5
Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 є ОСОБА_3, яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 23.05.2018 року. 31.05.2018 року позивачами була подана претензія кредитора до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та до спадкоємця ОСОБА_3. Не отримавши відповіді позивачі були змушені звернутись з позовом до суду про стягнення заборгованості зі спадкоємця боржника.
Разом із позовною заявою позивачами була подана заява про забезпечення позову на підставі статті 149-150 ЦПК України.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2018 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами позовного провадження.
17.07.2018 року позивачем ОСОБА_1 було подане клопотання про відкладення судового засідання по даній цивільній справі.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2018 року розгляд даної справи був відкладений на 13.08.2018 року на 11.00 годину.
10.08.2018 року позивачем ОСОБА_2 була подана заява, відповідно до якої просить розглядати справу за її відсутності.
13.08.2018 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_4, яка діє на підставі ордеру, була подана заява про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
04.09.2018 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_4, яка діє на підставі ордеру подана заява про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2018 року розгляд цивільної справи був відкладений на 24.09.2018 року.
24.09.2018 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 подана заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2018 року розгляд справи був відкладений на 01.10.2018 року.
01.10.2018 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_4 подана заява, відповідно до якої просить розглянути справу за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі ордеру, надали до суду заяви, відповідно до якої просять розглянути справу за їхньої відсутності. У разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки та розміщення оголошення на офіційному сайті Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (а.с. 102).
Враховуючи дані обставини, а також позицію позивачів, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачів та відповідача в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
29.09.2015 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір позики, згідно з яким позивачі надали у борг ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США, на підтвердження чого була складена розписка, відповідно до умов договору позики ОСОБА_5 зобовязувався повернути грошові кошти до 01.03.2016 року (а.с. 12).
Свої зобов'язання за договором позики від 29.09.2015 року ОСОБА_5 в установлений строк не виконав, що призвело до виникнення заборгованості.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов'язанням.
Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За приписами ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків.
За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, ОСОБА_5 були порушені умови договору позики, а саме, не повернуто 80 000 доларів США, що станом на день звернення до суду становить 2 092 800 грн.
Крім того, у відповідності до статті 625 ч.2 ЦК України, у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання ОСОБА_5 був зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, що становить 125 568 грн.
24.07.2017 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 497708 (а.с. 87, зворотня сторона).
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді комплексу будівель та споруд № 9, будинок № 210, розташованих за адресою: Удобненська сільська рада, Білгород-Дністровський район, Одеська область, який належав останньому на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ № 735489 від 30.09.2009 року, зареєстрованого 06.10.2009 року № 28408192 (а.с. 30).
Спадкоємцем майна померлого є відповідач ОСОБА_3, яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно - комплекс будівель та споруд № 9, будинок № 210, розташованих за адресою: Удобненська сільська рада, Білгород-Дністровський район, Одеська область, зареєстрованого 23.05.2018 року № 41245643 (а.с. 30).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У статті 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Про смерть боржника позивачі дізнались у лютому 2018 року.
31.05.2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, у якої була відкрита спадкова справа після померлого ОСОБА_5, претензію кредитора, в якій повідомили про надання в борг 80 000 доларів США ОСОБА_5 до 01.03.2016 р., які позивачам не повернуті, та просили довести до відома спадкоємців про наявність зазначеної претензії і вимогу про сплату зазначеної суми.
Також претензія кредитора була подана і відповідачу, тобто вимога була пред'явлена позивачами з дотриманням строків, передбачених ст. 1281 ЦК України (а.с. 28-29).
Таким чином, з огляду на положення статті 1282 ЦК України відповідач ОСОБА_3 (спадкоємець) зобов'язана задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Відповідно до висновку про оцінку майна № 17-01/18 ринкова вартість комлекс будівель та споруд № 9, будинок № 210, Удобненська сільська рада, Білгород-Дністровський район, Одеська область, складає 1 054 142 грн., яку відповідач набула в порядку спадкування за законом.
Таким чином, враховуючи вартість спадкового майна, цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики підлягає частковому задоволенню, оскільки у відповідності до ст. 1282 ЦК України відповідач ОСОБА_3 зобов'язана задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 1 054 142 грн. в порядку погашення заборгованості за договором позики.
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивачів понесені ними і документально підтверджені судові витрати у розмірі 8810,00 грн., повязані зі сплатою судового збору.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 545, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1281, 1282, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258, 263-265, 273, 280-289 ЦПК УкраїниЦивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 1 054 142 грн.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8810 грн.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя