Справа № 342/586/18
Провадження № 2/342/488/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2013 року у справі № 342/1644/13-ц на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивачка зазначила, що 16 серпня 2013 р. рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області у справі № 342/1097/13-ц між нею та відповідачем було розірвано шлюб, зареєстрований 14 серпня 2006 р. у Виноградській сільській раді Гроденківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати з нею. 12 листопада 2013 р. рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області у справі № 342/1644/13-ц було вирішено стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з сином не бачиться. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, є незначний. Матеріальне становище позивачки ускладнилося, вона не працевлаштована, здійснює догляд за перестарілою особою. Ріст цін призводить до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти на харчування, одяг, взуття, навчання та інше. Позивачці важко одній утримувати дитину згідно потреб, тому син потребує більшого матеріального утримання з боку батька. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даний час на утримання дитини потрібно не менше 1300 грн. в місяць. Оскільки відповідач є фізично здоровим чоловіком працездатного віку, тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка.

27.08.2018 р. відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі не більшому 1000 грн. У відзиві на позовну заяву покликається на те, що він не працює, тому не буде мати можливості сплачувати аліменти на утримання сина в такому розмірі, як просить позивачка. Крім того, позивачка не надає жодної квитанції, яка б підтверджувала витрати грошові кошти на дитину. Відповідач просить врахувати його важке матеріальне становище, те, що він ніде не працює, позов визнає частково, не відмовляється від утримання неповнолітнього сина.

31.08.2018 р. від позивачки поступила заява про уточнення позовних вимог, в якій позивачка зазначила, що розмір аліментів має бути не менший 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка в судовому засіданні уточнений позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки).

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши позивачку,

дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2013 року по справі № 342/1097/13-ц, яке набрало законної сили 05 вересня 2013 р., розірвано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Федорів) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на проживанні з позивачкою; після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище «Сліпенчук». Із копії свідоцтва про зміну імені серії І-НМ № 012842, вданого 22 жовтня 2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, 22 жовтня 2014 р. змінила прізвище «Сліпенчук» на «Федорів», актовий запис № 60.

Те, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 057090, виданого 01 лютого 2007 р. Виноградською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 2 в Книзі реєстрації народжень від 01 лютого 2007 р.

Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Із копії виконавчого листа, виданого 12 листопада 2013 р. на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2013 р. по справі № 342/1644/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вбачається, що з відповідача в користь позивачки стягуються аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з змінами, внесеними до частини 2 ст.182 Сімейного кодексу України Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 р. - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 500 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, тому є підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів.

Ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 р. не може бути менший, ніж 972 грн.

Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184, 192 СК України, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що відповідач має інших утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку), суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в зміненому розмірі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка просить стягувати аліменти в зміненому розмірі з дня звернення до суду, однак стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід проводити з дня набрання чинності рішенням суду в даній цивільній справі і проводити до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд керується розясненнями, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», який визначає, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Виконавчий лист, виданий Городенківським районним судом Івано-Франківської області 12 листопада 2013 року по справі № 342/1644/13-ц про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, після набрання законної сили даним судовим рішенням, за умови відсутності заборгованості по сплаті аліментів, слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 19, 258, 259, 263-265, 268, 273- 279, 352, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Уточнені позовні вимоги задовольнити частково.

Збільшити розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2013 року по справі № 342/1644/13-ц.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів в збільшеному розмірі проводити з дня набрання законної сили рішенням суду в даній справі та проводити до досягнення дитиною повноліття.

Після набрання законної сили даним судовим рішенням виконавчий лист, виданий Городенківським районним судом Івано-Франківської області 12 листопада 2013 року по справі № 342/1644/13-ц про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 - вул. Українська, 62, с. Росохач, Городенківський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - вул. Ставищна, 54, Росохач, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 08.10.2018 р.

Суддя: Ничик Г. І.