Провадження № 2/161/2960/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 міської ради в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації земельної ділянки.

Свій позов мотивують тим, що 10 лютого 2005 року помер їх батько ОСОБА_4. По смерті батька залишилося спадкове майно, до складу якого входить: 1/5 частка квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом про приватизацію житлового фонду виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради 21 травня 1998 року та земельна ділянка (право на завершення приватизації земельної ділянки) площею 0,0306 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в м. Луцьку по вул. Левітана, 6/1 та передавалася спадкодавцю у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 27 січня 1999 року № 21, зі змінами на підставі рішення № 258 від 27.05.1999 року, що підтверджується архівним витягом з рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 27.01.1999 року № 21 та рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 27.05.1999 року № 258. Також, на імя спадкодавця було видано технічну документацію по видачі державного акту на право приватної власності на змелю ОСОБА_4 м. Луцьк, вул. Левітана, 6/1. Однак, спадкодавець за життя не встиг завершити процедуру приватизації земельної ділянки та зареєструвати право власності на дану земельну ділянку.

Спадкоємцями за законом першої черги є позивачі, діти спадкодавця - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які спадщину по смерті батька у відповідності прийняли, шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем.

На частину спадщини, а саме 1/10 частини квартири позивачі оформили право власності, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_1 12.12.2012 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_2 16.05.2014 року.

Проте, іншу частину спадщини, а саме земельну ділянку, яка згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради належала спадкодавцю, оформити в досудовому порядку не можуть, оскільки за життя ОСОБА_4 не завершив повністю процедуру приватизації земельної ділянки і не отримав відповідно державний акт на земельну ділянку.

З урахуванням вищевикладеного, просять визнати, в порядку спадкування, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0, 0306 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована в АДРЕСА_2, як на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, який помер 10 лютого 2005 року.

Від представника позивачів ОСОБА_5 ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів, та їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просять задовольнити.

Від представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору перша ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Волинській областів судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що 10 лютого 2005 року помер ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 062175 (а.с. 5).

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи спадкоємцями за законом майна померлого ОСОБА_4 є його донька ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2.Позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем, крім того на частину спадкового майна, зокрема на 1/10 частини квартири оформили право власності, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_1 12.12.2012 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_2 16.05.2014 року (а.с. 17-18).

Судом встановлено, що позивачі належним чином зареєструвати право власності на земельну ділянку площею 0, 0306 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована в АДРЕСА_2, як на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 не мають можливості через відсутність правовстановлюючих документів на імя спадкодавця.

Відповідно до статті 1225 ЦК Україниправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в т. ч., шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1 225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Як вбачається із технічної документації по видачі Державного акту на право приватної власності на землю гр.. ОСОБА_4, м. Луцьк вул. Левітана,6/1, спадкодавець ОСОБА_4 за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а саме: отримав рішення відповідача як компетентного органу про передачу у власність йому спірної земельної ділянки; замовив виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку, однак, за життя не оформив у встановленому законом порядку права власності на таку земельну ділянку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 прийняли спадщину за законом, вони успадкувала право на завершення приватизації та державну реєстрацію права власності земельної ділянки, яке мав спадкодавець, але в установленому порядку не можуть завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно.

Згідно розяснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.13р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п. 3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, прийнявши спадщину після смерті батька, набули право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, у зв'язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 12-13, 19, 81, 82, 206,247, 258, 259, 264, 265 ЦПК України,ст.ст.12161218,1220,1225ЦК України,ст.125,п.«г» ч.1ст.81,п.1ч.3ст.152ЗК України,суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_8, який помер 10 лютого 2005 року майнові права на завершення приватизації та реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0, 0306 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована в АДРЕСА_2.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1);

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП:НОМЕР_2);

Відповідач: ОСОБА_3 міська рада (місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 19 м. Луцьк; );

Дата складення повного тексту рішення 10 жовтня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_9