ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 641/1475/18

Провадження № 22-ц/818/59/18

10 жовтня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова, ухвалене 25 червня 2018 року о 17 годині 36 хвилин у складі судді Григор`єва Б.П., -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь пеню за прострочення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, за період з 14.09.2015 по 01.03.2017 у розмірі 1 615 грн., за період з 07.03.2017 по 31.01.2018 у розмірі 4 260 грн. 41 коп., а всього 5 875 грн. 41 коп.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2002 по 2004 роки спільно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 01 вересня 2003 року у них народилася донька, ОСОБА_3.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 у справі № 641/9521/15-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, у розмірі 500 гривень щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, або зміни матеріального становища сторін. 09.11.2015 Комінтернівським районним судом м. Харкова по вказаній цивільній справі було видано виконавчий лист.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.02.2017 у цивільній справі № 641/1006/17 змінено розмір аліментів, що стягувалися за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 року, з 500 гривень щомісяця до ? частини з усіх видів доходів ОСОБА_3 щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. 22.03.2017 Комінтернівським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по цивільній справі № 641/1006/17.

ОСОБА_2 систематично не сплачував аліменти у повному обсязі, ухилявся від виконання судових рішень, внаслідок чого з 14.09..2015 по 01.03.2017 у нього утворилася заборгованість в розмірі 1 615 грн., а з 07.03.2017 по 31.08.2018 у розмірі 4 260 грн. 41 коп.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 25 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 неустойку (пеню_ за прострочення сплати аліментів за період з 14.09.2015 по 01.03.2017 у розмірі 1 615 грн., за період з 07.03.2017 по 31.01.2018 у розмірі 4 260 грн. 41 коп., а всього 5 875 грн. 41 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що рішеннями Комінтернівського районного суду міста Харкова з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Державними виконавцями Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі Комінтернівський ВДВС) видано довідки, на підставі яких заборгованість ОСОБА_2 по сплаті ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини за період з 14.09.2015 по 01.03.2017 склала 5 000 грн., за період з 07.03.2017 по 31.01.2018 склала 14 160 грн. 99 коп. Оскільки у ОСОБА_2 наявне невиконане грошове зобовязання перед ОСОБА_1, судом нарахована неустойка (пеня) на зазначену вище суму заборгованості.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів за період з 14.09.2015 по 01.03.2017 у розмірі 1 615 грн., у задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд в ухваленому рішенні не обґрунтував, з посиланням на відповідні норми матеріального права, правові та законні підстави для стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів за період з 07 березня 2017 року по 31 січня 2018 року. А саме, суд не врахував докази, що були надані відповідачем на огляд суду з приводу його працевлаштування та відрахування аліментів підприємством на якому він працював. Розрахунок заборгованості за зазначений період зроблений державним виконавцем є фіктивним і необґрунтованим.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Пилипчук Н.П. від 30 липня 2018 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 серпня 2018 року справа призначалася до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не надала.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 03 жовтня 2018 року визначено колегію судів: суддя-доповідач ОСОБА_5, судді Піддубний Р.М., Котелевець А.В.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції та викладених в апеляційній скарзі, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ОСОБА_2 не оскаржує рішення в частині стягнення з нього пені за період з 14.09.2015 по 01.03.2017 у розмірі 1 615 грн., рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 6). Згідно посвідчення серії ААБ № 211128 ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом (а.с. 18).

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 12 зворот).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 року по справі № 641/9521/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 гривень щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, або зміни матеріального становища сторін (а.с. 7).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року у цивільній справі № 641/1006/17 змінено розмір аліментів, що стягувалися за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 року, з 500 гривень щомісяця до ? частини з усіх видів доходів ОСОБА_2 щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, ОСОБА_9 (а.с. 8).

22.03.2017 року Комінтернівським районним судом міста Харкова видано виконавчий лист по цивільній справі № 641/1006/17 (а.с. 11), за яким 07.04.2017 старшим державним виконавцем Комінтернівського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53696143 (а.с. 10).

Згідно складеного головним державним виконавцем Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області заборгованість ОСОБА_2 по аліментам відповідно до виконавчого листа № 641/1006/17 від 22.03.2017 за період з 07.03.2017 по 31.01.2018 склала 14 160 грн. 99 коп. (а.с. 16).

Статтею 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (ч.3 ст. 195 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Судом першої інстанції пеня за прострочення сплати аліментів за період з 07.03.2017 по 31.01.2018 вираховувалася виходячи із розміру заборгованості за цей період, визначеної державним виконавцем.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами визначається або державним виконавцем, або судом у разі виникненні спору.

Матеріали цивільної справи № 641/1475/18 не містять доказів існування між сторонами у справі спору з приводу розміру заборгованості за аліментами. ОСОБА_2 не оскаржив складений головним державним виконавцем розрахунок заборгованості за період з 07.03.2017 року по 31.01.2918 року, зустрічного позову про зміну розміру заборгованості не предявив.

Згідно матеріалів справи спір за позовом ОСОБА_1 перебував в провадженні суду з 02.04.2018 року. ОСОБА_2 повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, брав особисту участь у судовому розгляді справи 02.05.2018 року ( а.с. 31 33), 30.05.2018 року ( а.с. 38 39) , 22.06.2018 року ( а.с. 45 46) та 25.06.2018 року ( а.с. 48 - 49) . 08.06.2018 року надав суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку з перерахуванням всієї заборгованості по аліментам (а.с.41). Проте в судових засіданнях від 22.06.2018 року та 25.06.2018 року про зміну розміру заборгованості не заявив, будь яких доказів свого звернення до державного виконавця не надав. Відповідач також не заявляв клопотання про долучення доказів наявності у нього заборгованості в іншого розмірі, ніж розрахований державним виконавцем. В судовому засіданні 30.05.2018 року ОСОБА_2 не заперечував, що викликався до державного виконавця, за викликом не зявився.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.3 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції може прийняти нові докази, які не були досліджені в суді першої інстанції, у виняткових випадках, якщо учасник справи надав доказ неможливості їх подання до суду першої інстанції, з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до тверджень про відсутність заборгованості по сплаті аліментів за період з07.03.2017 по 31.01.2018, що в судовому засіданні в суді першої інстанції не було доведено.

Керуючись ч.3 ст.367 ЦПК судова колегія не може прийняти надані відповідачем та додані до апеляційної скарги документи, що підтверджують доводи апеляційної скарги. Апелянт обґрунтованого клопотання про долучення зазначених документів в якості доказів не заявив, доказів неможливості подання цих документів до суду першої інстанції, з причин що обєктивно не залежали від нього суду апеляційної інстанції не надав.

Твердження апелянта про те, що він надавав документи, які підтверджували відсутність заборгованості для огляду в судовому засіданні, спростовуються даними протоколів судових засідань та даними технічної фіксації судових засідань. У судових засіданнях суду першої інстанції від 02.05.2018 та 30.05.2018, згідно технічного запису, судом оглядалися розписка, складена ОСОБА_1, трудова книжка ОСОБА_10, довідки державного виконавця про заборгованість по сплаті аліментів.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що суд правильно встановив факт існування у ОСОБА_2 заборгованості за аліментами за період з 07.03.2017 по 31.01.2018, правомірно застосував до спірних правовідносин вимоги ч.1 ст. 196 СК України та нарахував пеню за вказаних період.

Судом першої інстанції були правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2018 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_11