Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2018 Справа №607/708/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

в складі головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Гончаренко Л.С.

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про встановлення земельного сервітуту для проїзду транспортних засобів по наявному шляху,

за участю:

представника позивача - адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_2 та представника ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить встановити земельний сервітут на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3) щодо земельної ділянки ОСОБА_2 (АДРЕСА_4) шириною 4,3м. та довжиною 10м. на відстані 25,5м. від АДРЕСА_3 для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_3. Вказане домоволодіння було придбано у ОСОБА_6, який є чоловіком відповідача ОСОБА_7 Також, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розміщеної за вказаною адресою. Власником суміжної земельної ділянки є відповідач ОСОБА_2. При придбанні земельної ділянки та домоволодіння існував єдиний заїзд шириною 4,3 м. до домоволодіння через провулок, який межував із земельною ділянкою ОСОБА_2 Під час купівлі земельної ділянки та домоволодіння продавець ОСОБА_6 запевняв, що вказаний заїзд буде завжди вільним і ніхто не буде створювати перешкод у його використанні. Однак, вже протягом тривалого часу відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди та порушує правила добросусідства, а саме на частині земельної ділянки, яка використовувалася як заїзд на подвір'я ОСОБА_1, розмістила будівельні матеріали, встановила на місці заїзду опори для воріт, не надає можливості вільного проходу і проїзду на земельну ділянку ОСОБА_1, як це вказувалося продавцем ОСОБА_6 Приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку не хоче надати частину своєї земельної ділянки для проїзду транспортного засобу вже по наявному шляху, який існував до придбання позивачем земельної ділянки, між сторонами не досягнуто ніяких домовленості відносно цих обставин, позивач ОСОБА_1 не може належним чином реалізувати набуте право власності, інший спосіб для встановлення заїзду потребує значних матеріальних затрат, а тому просять суд встановити земельний сервітут на користь позивача відносно земельної ділянки відповідача, оскільки даний спосіб є найменш обтяжуючий для неї.

Згідно поданого заперечення проти позову відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат ОСОБА_4 просять відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки не подано доказів факту вчинення відповідачем перешкод, до відповідача із сторони позивача застосовуються засоби психологічного і фізичного тиску, вчиняються протиправні дії, щоб мати вільний проїзд по земельній ділянці ОСОБА_2 Під час купівлі домоволодіння та земельної ділянки проїзду не існувало і позивачу це було відомо, так як це дві різні земельні ділянки. Крім цього, до земельної ділянки ОСОБА_1 є технічна можливість влаштувати заїзд із АДРЕСА_3, як існує в інших власників будинковолодінь на цій вулиці, однак влаштування такого заїзду потребує матеріальних витрат, а встановлення заїзду через земельну ділянку ОСОБА_2 шляхом земельного сервітуту будуть порушуватися її права на вільне користування, володіння та розпорядження землею. Тому, просять у задоволенні позову відмовити.

Протягом розгляду справи, ухвалою суду від 04.07.2016р. було зупинено провадження у справі в зв'язку із проведенням судової земельно-технічної експертизи, за проведенням якої ухвалою суду від 20.12.2016р. провадження у справі було відновлено. Ухвалою суду від 29.06.2017р. провадження у справі було зупинено в зв'язку із призначенням судової будівельно-технічної експертизи і після її завершення ухвалою суду від 12.04.2018р. провадження у справі поновлено. Крім цього, на клопотання сторін по справі в судовому засіданні допитувалися в якості свідків судовий експерт ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також надавалися пояснення судовим експертом ОСОБА_11 з приводу проведеної ним експертизи.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримує з мотивів, наведених в позові та додатково доповнених під час судового розгляду.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечують.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників в судових засіданнях, дослідивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини.

Згідно договору купівлі-продажу від 29.06.2010р. ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_12, який діяв в імені та в інтересах ОСОБА_1 купив домоволодіння №2, що знаходиться по АДРЕСА_3 Тернопільського району Тернопільської області. В пункті 1 Договору зазначено, що на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3 розташовані житловий будинок з підвалом, мансардою, прибудовою загальною площею 315,9 кв.м.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності від 04.08.2010р. ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_3.

Згідно договору купівлі-продажу від 29.06.2010р. ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_12, які діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 купив земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, що розташована в АДРЕСА_3.

Як вбачається із Державного акту серії НОМЕР_1 від 27.10.2009р., на його зворотній стороні, приватним нотаріусом представлений запис про посвідчення 29.06.2010р. за реєстром №1584 договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га в АДРЕСА_3, в користь ОСОБА_1

Рішенням Підгороднянської сільської ради від 20.03.2009р. №491 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,07 га у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, ненаданих власність або постійне користування в межах населеного пункту за адресою с. Підгороднє і передано у власність земельну ділянку площею 0,07 га ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в с. Підгороднє Тернопільського району.

Згідно Державного акту серії НОМЕР_2 від 04.08.2009р. земельна ділянка площею 0,07 га в с. Підгороднє Тернопільського району для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення Підгороднянської сільської ради від 20.03.2009р. №491 належить на праві власності ОСОБА_2.

Земельна ділянка ОСОБА_2 межує із земельною ділянкою, на якій розміщене домоволодіння ОСОБА_1

Так, у відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як стверджує позивач у позовній заяві та підтримується її представником в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у вільному проїзду до домоволодіння ОСОБА_1, який постійно існував і був станом на дату укладення договорів купівлі-продажу, продавець запевняв, що заїзд буде вільним і вони можуть безперешкодно ним користуватися. Для встановлення іншого заїзду необхідно буде затратити велику кількість коштів та демонтовувати існуючі підпірні стіни, а тому єдиний найменш обтяжливий спосіб для влаштування проїзду є встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку ОСОБА_2

Відповідно до довідки Підгороднянської сільської ради від 19.02.2016р. №43, яка надана адвокату ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 має два заїзди до свого домоволодіння по АДРЕСА_3. Центральний (основний) заїзд - АДРЕСА_3, а другий заїзд використовує через частину ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_2 Будівельні матеріали на ділянці, яка використовується як заїзд на подвір'я ОСОБА_1 відсутні.

Згідно Висновку судового експерта ОСОБА_9 від 28.11.2016р. №513/16-22 за наслідками проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що заїзд на земельну ділянку ОСОБА_1 через земельну ділянку ОСОБА_2 існує шириною 4,30м та довжиною 10,0м. Менш обтяжливим способом влаштування проходу та проїзду через земельну ділянку ОСОБА_2 (АДРЕСА_4) для суміжного землевласника ОСОБА_1 на її земельну ділянку до будинковолодіння по АДРЕСА_3 можливий тільки по існуючому заїзді зі зменшенням ширини заїзду до 3,5м. Іншим єдиним можливим варіантом влаштування проходу та проїзду на земельну ділянку ОСОБА_1 до її будинковолодіння (АДРЕСА_3), окрім як через земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_4, є влаштування проходу та проїду через свою власну діяльну зі сторони АДРЕСА_3. Влаштування проїзду в цій частині земельної ділянки потребує робіт по демонтуванню підпірної стінки по ширині проїзду, твердого покриття проїзду, знищення молодої посадки плодових дерев, укріплення септику та значних затрат в грошовому еквіваленті.

Висновком судового експерта ОСОБА_11 від 02.04.2018р. №920/17-22 за наслідками проведеної судової будівельної експертизи, зокрема встановлено, що для влаштування проїзду через земельну ділянку ОСОБА_1, їй необхідно викорчувати близько 6-7 фруктових дерев та близько 30 шт. кущів, замовити у ліцензованій проектній організації проект на влаштування проїзду, в ході якого дослідити можливість сприйняття навантаження на інженерні комунікації та споруди, які улаштовані на місці можливого проїзду, передбачити демонтаж трьох підпірних стінок та споруди вольєру для домашньої тварини. Вартість робіт, які необхідно виконати може надати ліцензована проектну організація після проведення обстеження та виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення робіт по влаштуванню проїзду.

Згідно отриманих пояснень судового експерта ОСОБА_11 в судовому засіданні вбачається, що влаштування заїзду до будинковолодіння ОСОБА_1 із АДРЕСА_3 через її земельну ділянку можливо, проте необхідно здійснити ряд будівельних і монтажних робіт, на виконання яких будуть затрачені грошові кошти, а точну вартість яких може надати лише будівельна організація, яка розробить проект і складе кошторис.

Попри вказаних висновків судових експертиз, які судом визнаються як належні докази із встановленими істотними для справи обставинами, судом приймається до уваги Звіт №10/02-17с «Про проведення обстеження земельних ділянок, споруд і насаджень для визначення можливості влаштування в'їзду у господарський двір домоволодіння ОСОБА_1», який виконаний експертом Мінрегіонбуду ОСОБА_13 на замовлення ОСОБА_2

У даному Звіті зазначено, що збудована підпірна стінка, що одночасно є фундаментом огородження ділянки ОСОБА_1 є самочинна. На ділянці ОСОБА_1 наявний асфальтований в'їзд до її будинку з АДРЕСА_3 шириною 3,3м. із заїздом в існуючий гараж, розміщений в цокольному поверсі житлового будинку. Входи в будинок наявні з існуючого заїзду через гараж та асфальтованою пішохідною доріжкою шириною 1,0м., з цього ж заїзду через парадний вхід в будинок. По цій же доріжці є вхід на господарський двір домоволодіння. Аналогічні (і єдині) в'їзди є до багатьох будинковолодінь на даній вулиці, ширина земельної ділянок у них ідентична, додаткових в'їздів власники не влаштовують, оскільки існуючі (аналогічні наявному у споживача) достатні для повноцінною проживання, а влаштування додаткового вимагає втрати частини земельної ділянки. На прилеглій до АДРЕСА_3 земельної ділянки позивача ОСОБА_1 існує можливість зробити заїзд до господарського двору.

Із показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що він є батьком позивача ОСОБА_1, мали намір придбати будинок із земельною діяльною, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 Заїзд до будинку позивача існував через частину земельної ділянки ОСОБА_2 Була домовленість, що ОСОБА_1 купить земельну ділянку, на якій розташований будинок разом із частиною земельної ділянки, по якій був заїзд. Так як всієї суми грошей в них не було, вони під розписку надали аванс в сумі 110 000 доларів США, а ОСОБА_6 повинен був виготовити всі необхідні документи для продажу, оскільки земельні ділянки були не приватизовані. Протягом тривалого часу документи не вироблялися. Тоді, вони взнали, що ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку і ту частину, по якій був заїзд до будинку, яка за домовленістю повинна була включатися у договір купівлі-продажу. Так як гроші вже були передані, то вони пішли на поступки. Якщо б вони знали, що будуть купляти будинок із земельною ділянкою без включення до її складу частини ділянки, по якій існував заїзд до будинку, то вони такий договір не укладали, так як іншого заїзду до будинку немає, оскільки на ділянці вбудований септик. ОСОБА_2 постійно викликала працівників поліції, сільської ради, вчиняє перешкоди для безперешкодного проїзду і досягнення будь-яких домовленості.

В судовому засіданні допитувався судовий експерт ОСОБА_9, із показів якого свідчить, що на виконання найшла цивільна справа із ухвалою суду про проведення експертизи. На її виконання ним був здійснений виїзд на місце проведення експертизи, були присутні сторони, проводився огляд та заміри земельних ділянок, досліджувалися правовстановлювальні документи. На місці огляду наявний заїзд по земельній ділянці ОСОБА_2 на земельну ділянку із домоволодінням ОСОБА_1 Його можливо частково зменшити для безперешкодного проїзду. Також, технічно можливим є зробити заїзд до будинку ОСОБА_1 із сторони АДРЕСА_3 через її власну земельну ділянку, проте для цього потрібно вчинити певні дії, як знищити дерева, вольєру клітку та інші будівельні робот. Станом на дату огляду найменш обтяжним є влаштування заїзду через земельну ділянку ОСОБА_2, а в разі її не згоди, то заїзд потрібно робити лише через земельну ділянку ОСОБА_1

Стаття 401 Цивільного кодексу України передбачає, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом.

Згідно статей 98, 100 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Пункт 22-2 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справи» передбачає, що для встановлення земельного сервітуту необхідно враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання, умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положенням статті 89 цього Кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 321 Цивільного кодексу України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За наслідками дослідження доказів під час розгляду справи суд вважає, що позивач ОСОБА_1 та її представник належними і допустимими доказами не довів необхідність встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку відповідача. Не підтверджено, враховуючи висновки проведених судових експертиз, Звіту експерта ОСОБА_13 та інформації, яка зазначена у довідці Підгороднянської сільської ради від 19.02.2016р. №43, неможливість здійснення своїх прав як власника будинку та суміжної земельної ділянки іншим правовим способом, ніж встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку ОСОБА_2, а відтак і наявність правових підстав, які б надавали суду можливість обмежити відповідача у праві власності на законних підставах і втручатися у право приватної власності відповідача на земельну ділянку. Покази свідка ОСОБА_10 судом оцінюють критично, оскільки при розгляді даної категорії справ та прийняття рішення щодо часткового обмеження права власності суд покликається на інші докази, які судом були оцінені.

Посилання ж представника позивача на понесення значних додаткових матеріальних витрат на встановлення заїзду із АДРЕСА_3 безпосередньо на земельну ділянку ОСОБА_1 в даному випадку є не припустимим при встановлених істотних обставин за результатами проведених експертиз, а можливе понесення власником додаткових витрат не може бути підставою для правомірного обмеження права власності відповідача, оскільки ОСОБА_1 на своїй земельні ділянці може проводити будь-які будівельні роботи, перепланування території у відповідності з вимогами законодавства із додержанням правил добросусідства і таким чином, щоб не порушувалися права та інтереси інших землевласників.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в даному випадку встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку ОСОБА_2 не є єдиний можливий спосіб для ОСОБА_1 проходити та проїжджати до своєї земельної ділянки, а ніж через земельну ділянку відповідача, встановленням якого буде невиправдано обмежуватися право власності останньої, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, які поніс позивач під час подання позову, витрат на проведення експертиз при результаті розгляду справи йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 4, 5, 76, 77, 71, 89, 110, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту для проїзду транспортними засобами - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено «04» вересня 2018 року.

Головуючий суддяЮ. І. Дзюбановський