Номер провадження 2/229/667/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок порушення прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області із вищевказаним позовом, який мотивує наступним.

На протязі тривалого часу він мешкає за адресою місто Дружківка, вул. Карла Маркса 53-8 і користується послугами відповідача, регулярно сплачує за спожиту електроенергію.

Починаючи з 2012 року йому безпідставно заявили про необхідність сплати за неспожиту електроенергію. 23.08.2012 року він звернувся до Дружківського РЄСу із заявою про надання роз'яснень, але ніякої відповіді не отримав.

Судовим наказом від 17 грудня 2012 року по справі № 0516/1829/2012 з нього було стягнуто на користь відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 302,83 грн., який було скасовано 18 січня 2013 року за його заявою.

З іншим позовом відповідач до суду не звертався, але з того часу тобто з 2013 року постійно надсилають СМС повідомлення з «попередженням», в яких погрожують йому відключенням електроенергії.

На його претензії та заяви не відповідають, тому він змушений був звертатись до прокуратури міста Дружківки. Але на його звернення ніякої відповіді не надійшло. Вважає, що своїми діями відповідач йому спричинив моральні страждання та матеріальну шкоду. Просить стягнути з відповідача ПАТ « ДТЕК Донецькобленерго» на його користь 540,60 гривень матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди.

18 червня 2018 року до суду надійшло уточнення до позову, в якому позивач просить стягнути на його користь з відповідача, 10 000 гривень моральної шкоди та 500, 00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 25 червня 2018 року було прийнято позов до розгляду в порядку спрощеного провадження.

20 липня 2018 року суд ухвалив розглядати справу в загальному позовному порядку, оскільки надійшло заперечення позивача проти спрощеного розгляду справи.

26 липня 2018 року відповідачем було подано апеляційну скаргу на ухвалу Дружківського міського суду від 25 червня 2018 року про відкриття провадження по справі.

26 вересня 2018 року справу було повернуто з Донецького апеляційного суду до Дружківського міського суду для подальшого розгляду справи.

29 жовтня 2018 року представник позивача надав уточнення до позову, де просить стягнути на користь ОСОБА_1 1540,00 грн. матеріальної шкоди та 10 000, 00 грн. моральної шкоди.

Представником відповідача 29 жовтня 2018 року надано відзив на позов, в якому зазначають, що з позовними вимогами категорично не згодні. Вважають такі вимоги не обгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на встановлені законодавством способи захисту у випадку порушення законних прав в позові відсутнє обгрунтування позовних вимог з боку позивача.

Також зазначають, що в діях енергопостачальника не вбачається порушення діючого законодавства, оскільки відключення позивача не здійснювалось.

В своїй позовній заяві позивач не зазначає в чому саме полягає моральна шкода, також не надає доказів, що могли б підтвердити існування та розмір вказаних витрат, а також доказів вини AT «ДТЕК Донецькі електромережі».

У звязку з безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог, просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

22 листопада 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач підтримав вимоги викладені в позові з урахуванням уточнень.

26 листопада 2018 року представник відповідача надав відзив на уточнений позов, в якому не погоджується із вимогами позивача. Крім того зауважує, що позивачем до позовної заяви не надано обгрунтований розрахунок вартості адвокатських послуг, а також інформацію про обсяги правової допомоги та їх вартістьтому вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу також не підлягають задоволенню.

В судове засідання з'явилися позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача ОСОБА_3, заперечує проти позовної заяви з підстав викладених в їх відзиві на позов та відзиві на уточнений позов, просить в позові відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов до наступних висновків.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В позовній заяві вимоги позивача базуються на порушенні його прав саме як споживача. Захист прав споживача в першу чергу регулюється ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII (зі змінами і доповненнями). Судом установлено, що позивачеві з боку відповідача надавалась електрична енергія, відповідно правовідносини регулюються Житловим кодексом, Законом України «Про електроенергетику», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування електричної енергії для населення затверджених постановою КМУ від 26.97.1999 року № 1357.

Судом установлено, і це не спростовувалось з боку позивача та відповідача, що між сторонами існують договірні відносини з постачання електричної енергії. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 26, 27 Закону України « Про електроенергетику» споживач зобовязаний виконувати умови договору, правила користування електричною енергією, інших нормативно-правових актів та технічних документів. Згідно з п.п. 5,6 п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил, вносити плату за споживчу електричну енергію.

Згідно п. 38 Правил користування електричної енергії для населення енергопостачальник зобовязаний забезпечити надійне постачання електричної енергії, у разі порушення цих умов та заподіяння споживачу шкоди (збитків) продукцією неналежної якості постачальник несе майнову відповідальність за таку шкоду.

Відповідно до ч. 5, ч. 11 ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальник зобовязується надійно постачати електричну енергію згідно з умовами договору, а в разі відпуску електричної енергії, параметри якості якої знаходяться позі межами показників, зазначених у договорі на користування електричною енергією, несе відповідальність, встановлену законом.

Внаслідок порушення прав споживачів електричної енергії споживачі мають право на відшкодування збитків згідно із законодавством.

Судом установлено, що 17 грудня 2012 року Дружківським міським судом Донецької області було винесено наказ про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергією станом на 01.08.2012 року в розмірі 302,83 грн. (а.с. 6). З боку ОСОБА_5 було подано заяву про скасування судового наказу, та ухвалою Дружківського міського суду від 13 січня 2013 року судовий наказ від 17 грудня 2012 року було скасовано, з підстав, що вбачається саме спір про право (а.с. 7). Відповідно судовий наказ було скасовано саме з підстави, що вбачається спір про право, а не безпідставне стягнення заборгованості, як зазначає позивач. Доказів про вирішення спору щодо нарахованої заборгованості, з боку сторін не предявлено до суду.

Згідно з зі ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має права: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

З боку позивача, на захист своїх прав як споживача продукції, було висунуто вимогу про відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Обґрунтування шкоди полягало в тому, що позивач направляв листи на адресу відповідача, звертався за юридичною допомогою; що стосується моральної шкоди - нервувався, хвилювався, погіршився стан здоровя з причини звернення до позивача та правоохоронних органів.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З боку позивача по справі не було надано доказів і не доведено в судовому засіданні, що з боку відповідача по справі йому було завдано шкоди внаслідок порушення його прав саме як споживача електричної енергії. Не надано доказів того, що йому було припинено постачання електричної енергії, було здійснено постачання електричної енергії, параметри якої не відповідають показникам, зазначеним в договорі; або позивачу було завдано іншої шкоди, внаслідок невиконання, відповідачем своїх зобовязань за договором постачання електричної енергії.

Факт того, що з боку відповідача по справі направлялись повідомлення про заборгованість та попередження про відключення електроенергії (а.с. 8, 9, 31-40) не є порушенням прав споживача, в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, питання щодо наявності заборгованості не було врегульовано сторонами по справі. Відповідач вважав наявним борг за поставлену і спожиту електричну енергію, в свою чергу, позивач вважав відсутність заборгованості. Посилання позивача на той факт, що наказ від 17 грудня 2012 року, виданий Дружківським міським судом Донецької області, було скасовано, і це ніби свідчить про відсутність заборгованості, а тому всі повідомлення про заборгованість та попередження є порушенням його прав не находить свого підтвердження. Скасування наказу відбулось з причини того, що суд встановив наявнім спір про право між сторонами, і не досліджував саме питання розміру заборгованості між сторонами (а.с. 7).

Факт того, що позивач по справі, направляв кореспонденцію на адресу відповідача по справі, з метою зясування заборгованості, не є шкодою в розумінні ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 22 ЦК України. Суд робить висновок, що в частині матеріальної шкоди вимоги не доведено з боку позивача, а тому не підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги по відшкодування моральної шкоди, саме з порушення прав споживача.

Згідно розяснень Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995 року (далі - Постанова ПВСУ № 4), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 5 Постанови ПВСУ № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:

- наявність такої шкоди;

- протиправність діяння її заподіювача;

- наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача;

- та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З аналізу всіх обставин справи суд приходить до висновку, що позивачеві по справі не було завдано моральної шкоди. Всі посилання позивача на те, що через хвилювання він втратив всі зуби, постійно пє заспокійливе, постійно хвилюється, що його можуть відєднати від електромережі через борг, не знайшло свого підтвердження в суді. Позивач не надав суду доказів того, що саме через порушення його прав як споживача, йому було завдано моральної шкоди і його фізичний стан погіршився.

Суд враховує принцип верховенства права, закріплений у ст. 10 ЦПК України, і розяснює позивачу, що недоведеність шкоди завданої йому як споживачеві, не позбавляє його права на звернення до суду за захистом свого порушеного права від неправомірних дій, рішень чи бездіяльності інших осіб.

Суд звертає увагу сторін, що Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча §1 ст.6 конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (п.58 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Seryavin and others v. Ukraine», №4909/04).

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по справі не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5, 10-13,76-80, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок порушення прав споживача відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

В разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21 січня 2019 року.

Суддя: Є. В. Петров