УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Справа № 569/15987/18

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Гордійчук І.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, особа, що може набути статусу учасника справи ОСОБА_2, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради та Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

До Рівненського міського суду 29 серпня 2018 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в порядку ч.2 ст.149 ЦПК України, шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії по відчуженню належної ОСОБА_2 згідно свідоцтва від 08.06.2018 року 11/100 частин блоку 301-308 в гуртожитку загальною площею 22,40 кв.м, житловою площею 10,20 кв.м. (кім.308) у будинку 42а по вул.Відинська у м.Рівне, номер запису про право власності 26680248, і по реєстрації переходу права власності на вказане майно до набрання законної сили рішенням Рівненського міського суду в справі про визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на 11/100 частин блоку 301-308 в гуртожитку загальною площею 22,40 кв.м, житловою площею 10,20 кв.м. (кім.З08) у будинку 42а по вул.Відінській у м.Рівне і скасування державної реєстрації на вищевказану кімнату.

Зазначена заява була передана судді для розгляду 31 серпня 2018 року.

З поданої до суду заяви вбачається, що заявник має намір подати до суду позов, яким має намір оскаржити видачу свідоцтва ОСОБА_2 і реєстрації за ним прав на спірну кімнату.

В обґрунтуванні заявлених позовних вимог зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ч.1статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, наведені в заяві про забезпечення позову доводи про необхідність забезпечення позову шляхом заборони відповідачу або інших особам, будь-яким способом вчиняти дії по відчуженню і по реєстрації належного відповідачу на праві власності майна не є безспірним свідченням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Припущення про можливе невиконання чи утруднення виконання рішення суду не є достатньо обґрунтованим, адже заява не містить відповідних доказів з цього приводу.

Таким чином, оскільки подана позовна заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.153, 260, 353 ЦПК України, суд,-

постановив :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, особа, що може набути статусу учасника справи ОСОБА_2, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради та Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до пп. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.О.Гордійчук