Справа № 446/1913/18
УХВАЛА
09.10.2018 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Бакай І. А.
за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камянка-Бузька в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,
В С Т А Н О В И В:
03.10.2018р. ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань.
В обґрунтування подання покликається на те, що 03 липня 2017 року, між мною, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір позики грошових коштів, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5.
Відповідно до п. 3 даного Договору Сторони підтвердили що вищевказана грошова сума була передана відповідачу до підписання Договору.
Однак, відповідач не виконала своїх зобов'язань згідно вищевказаного Договору позики та не повернула позику. Позивач неодноразово зверталась до ОСОБА_3 з вимогою негайно повернути борг, проте станом на сьогоднішній день, відповідач так і не віддала грошей.
Станом на 28.09.2018 року заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_2, становить 2160,00 доларів США, які ОСОБА_3 повинна повернути у відповідності до п.2 Договору в національній валюті України, згідно комерційного курсу продажу Долара США в ПАТ «Кредобанк», що становить 61 128 гривень 00 копійок (2160,00 * 28,3).
Відповідно до ст.33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.
Як вказано у ст. 2 Протоколу №2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Таким чином, свобода пересування гарантована громадянам України Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а обмеження такого права можливе лише на підставі закону та з метою і за умов, які визначені законом. В інших випадках, таке обмеження буде порушувати конституційне право особи на свободу пересування.
Зі змісту ч.3 ст.441 ЦПК України вбачається, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України „Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України від 21.01.1994 року (в редакції від 08.03.2011 року).
Стаття 6 зазначеного Закону передбачає декілька видів обмеження у виїзді громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту та тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у певних випадках, що визначені в цій статті.
За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.
З вище наведених правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання цих зобов'язань.
При зверненні до суду з зазначеним позовом, позивач не навів жодних доказів про те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань, має намір виїхати за кордон, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження боржнику тільки на те, що останній має боргові зобов'язання.
За вище наведених обставин суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити.
Відмова у задоволенні позову не позбавляє права позивача за наявності достатніх підстав, які вказують на ухилення ОСОБА_3 від виконання зобовязань та після вчинення усіх виконавчих дій спрямованих на виконання рішення суду про стягнення коштів повторно звернутись з таким позовом.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, ОСОБА_6 30.01.1962р.н - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Суддя І.А.Бакай