Справа №359/8507/17
Провадження №2/359/700/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю,

встановив:

В жовтні 2017 року Бориспільський МР ЦЗ звернувся до суду з вказаним позовом та посилався на те, що в період часу з 2 грудня 2014 року до 8 вересня 2015 року ОСОБА_2 перебував на обліку в центрі зайнятості та щомісячно отримував допомогу по безробіттю. Однак 10 грудня 2014 року відповідач уклав з ПрАТ «ММЦ-СТБ» договір про участь в телевізійній передачі та у виконання цього договору отримав грошову винагороду в розмірі 250 гривень. ОСОБА_2 приховав ці обставини від позивача, у нього виник обовязок повернути отриману ним допомогу по безробіттю. Відповідач добровільно сплатив грошові кошти в розмірі 96 гривень 16 копійок. Однак від сплати іншої частини допомоги по безробіттю він категорично відмовився. Тому Бориспільський МР ЦЗ просив суд стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отриману ним допомогу по безробіттю в розмірі 23202 гривень 91 копійки.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 28 грудня 2018 року (а.с.97), в порядку процесуального правонаступництва замість Бориспільського МР ЦЗ до участі у розгляді цивільної справи був залучений Київський обласний центр зайнятості.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

ОСОБА_2 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що він дійсно уклав договір про участь у телевізійній передачі. Однак зйомки телевізійної передачі відбувались лише один день 31 січня 2015 року. Відповідач отримав винагороду в розмірі 202 гривень 22 копійок, яких вистачило лише на дорогу. Крім того, він добровільно повернув допомогу по безробіттю, нараховану за 31 січня 2015 року, в розмірі 96 гривень 16 копійок. Тому ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 2 грудня 2014 року ОСОБА_2 був наданий статус безробітного, його було зараховано на облік в Бориспільському МР ЦЗ. 9 грудня 2014 року позивачу була призначена допомога по безробіттю. 8 вересня 2015 року було припинено реєстрацію ОСОБА_2 як безробітного у звязку з його працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору. Ці обставини підтверджуються витягами із наказів директора Бориспільського МР ЦЗ (а.с.6, 79).

Як вбачається з довідки головного бухгалтера Бориспільського МР ЦЗ (а.с.24), за період часу з 2 грудня 2014 року до 8 вересня 2015 року ОСОБА_2 отримав допомогу по безробіттю в розмірі 23395 гривень 23 копійок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.

Зайнятістю є не заборонена законодавством діяльність осіб, повязана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сімї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у субєктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Встановлено, що 10 грудня 2014 року ОСОБА_2 уклав з ПрАТ «ММЦ-СТБ» договір про участь у телевізійній передачі №9338/14 (а.с.10-12), за яким відповідач зобовязався прийняти участь у зйомці телевізійної передачі, а ПрАТ «ММЦ-СТБ» зобовязалось виплатити йому грошову винагороду в розмірі 250 гривень.

31 січня 2015 року у виконання вказаного договору ОСОБА_2 прийняв участь зйомці телевізійної передачі, за що ПрАТ «ММЦ-СТБ» виплатило йому грошову винагороду в розмірі 250 гривень. Ця обставина підтверджується копією акту прийому-передачі наданих послуг та прав від 31 січня 2015 року (а.с.13).

Однак з листа директора юридичного департаменту ТОВ «Телеканал СТБ» №00128/18 від 5 березня 2018 року (а.с.81) вбачається, що участь ОСОБА_2 у телевізійній передачі була виключно одноразовою та тривала лише один день 31 січня 2015 року. За цими ознаками така діяльність не може вважатись повноцінною зайнятістю відповідача у розумінні п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення».

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 повідомив позивача про укладення ним договору про участь у телевізійній передачі та отримання ним грошової винагороди в розмірі 250 гривень. Однак така бездіяльність відповідача не вважається умисним зловживанням ним своїми обовязками. Ця обставина свідчить про відсутність підстав для припинення реєстрації ОСОБА_2 як безробітного, а також стягнення з нього допомоги по безробіттю за весь час перебування на обліку у Бориспільському МР ЦЗ.

Крім того, наказом директора Бориспільського МР ЦЗ №294 від 16 вересня 2015 року (а.с.15) було зобовязано відповідача сплатити допомогу по безробіттю, нараховану за 31 січня 2015 року, в розмірі 96 гривень 16 копійок. 25 вересня 2015 року ОСОБА_2 добросовісно виконав цей обовязок та добровільно сплатив позивачу грошові кошти в розмірі 96 гривень 16 копійок. Ця обставина підтверджується копією виписки по рахунку (а.с.17).

Дійсно, 5 жовтня 2017 року наказ директора Бориспільського МР ЦЗ №294 від 16 вересня 2015 року був визнаний недійсним. Однак цей організаційно-правовий захід був вжитий лише через два роки після прийняття наказу та повернення ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, а також виключно у звязку з тим, що під час розгляду цивільної справи головуючий звернув увагу представника позивача на вказану обставину.

З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача іншої частини допомоги по безробіттю в розмірі 23202 гривень 91 копійки відсутні. Тому у задоволенні предявленого позову Київському обласному центру зайнятості належить відмовити.

Встановлено, що ОСОБА_2 отримав грошову винагороду лише одноразово та в незначному розмірі 250 гривень. Стягнення з нього грошових коштів в розмірі 23202 гривень 91 копійки, що майже в сто разів перевищує розмір отриманих відповідачем грошових коштів, суперечить вимогам розумності та справедливості.

Суд вважає, що ця обставина є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю відмовити.

Повний текст рішення суду складений 13 лютого 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його повного тексту.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_3