САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/539/16-ц
Провадження №2/726/10/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарях Житарь С.А., Осипчук ю.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. В позові посилається на те, що 25 вересня 2015 року між ним, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно з яким він передав, а відповідачка отримала від нього грошові кошти у сумі 402400 (чотириста дві тисячі чотириста) гривень строком на 2 (два) місяці. Вказує на те, що договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. Крім цього посилається на те, що до дати подачі позову відповідачка зобов'язань по поверненню не виконала, від спілкуванна ухиляється. Просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором позики від 25 вересня 2015 року у розмірі 402400 (чотириста дві тисячі чотириста) гривень.

Представник позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні позов підтримав та надав суду пояснення згідно позовних вимог. Вказує на те, що факт підпису розписки та зазначення в розписці грошової суми відповідачка ОСОБА_4 визнала особисто в суді під час попереднього розгляду данної справи. Крім цього вважає безпідставним посилання відповідачки на п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, оскільки даний правочин не є предметом розгляду у даній справі. Стверджує на те, що позивач підтвердив своє право вимагати від відповідачки виконання боргового зобов'язання розпискою. Пояснив що зазначене у відзиві гарантування відповідачкою позивачу якості надання послуг та збереження отриманих оригіналів документів нічим не підтверджено, є неспроможним і свідчить про намагання відповідачки ухилитись від виконання обовязку визначеного розпискою.

Просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 25 вересня 2015 року у розмірі 402400 (чотириста дві тисячі чотириста) гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав суду відзив на позов, в якому посилається на те, що відповідачка ОСОБА_4 розписки не складала та не підписувала, грошові кошти в розмірі 402 400 грн. не отримувала від позивача ОСОБА_3, що підтверджується висновком експерта.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала, вказала суду на те, що грошові кошти в розмірі 402 400,00 грн. або 16 000 евро від позивача ОСОБА_3 не отримувала, крім цього в судовому засіданні пояснила, що вона допомогала позивачу оформити румунське громадянство. Позивач просив її допомогти записати його та ще 7 чоловік на присягу до консульства, для цього передав оригінали всіх документів та по 160 євро на кожні документи, оскільки запис на присягу коштує 160 євро з людини. Для гарантування збереження цих документів, вона написала розписку, проте в тій розписці все було по-іншому, деякий текст вписаний не нею пізніше. Після цього вона передала документи і кошти адвокату в Румунії, який записав цих осіб на присягу. Проте ні позивач, ні особи, які були з ним записані не з»явилися в консульство на присягу. Адвокат з Румунії повернув їй всі оригінали документів. Після цього вона знову їх записала вже за свої кошти, проте вони знову на присягу не приїхали, вважає, що не встигли вивчити мову. Потім вона знову записала частину з людей позивача, проте вони не з»явилися. Вона більше не змогла займатися цим питанням і повернула всі оригінали документів позивачу, проте він не повернув розписку, і тепер хоче неправомірно стягнути з неї кошти. Просить в позові відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 8738/17-61 від 20.02.2018 року у ОСОБА_4 відсутній сенсорний досвід складання розписки з наміром отримання грошових коштів у позику від ОСОБА_3, та відсутність у неї сенсорного досвіду отримання грошових коштів у сумі 402 400 грн. або 16000 євро від ОСОБА_3

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

У разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики, і його умов.

Відповідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК (435- 15) тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Згідно п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК (1618-15) просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК (1618-15)) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

Судом встановлено, що за клопотаннями представника відповідача ОСОБА_2 від 22.03.2017 року та представника позивача ОСОБА_1 від 03.04.2017 року(а.с.151) ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці було призначено по справі судову комплексну психолого-почеркознавчу експертизу з метою ідентифікації виконавця рукописного тексту та підпису у Розписці від 25.09.2015 року та встановлення факту отримання грошових коштів. Проведення експертизи було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Оплату за проведення експертиз було покладено солідарно на позивача та відповідача.

Судом встановлено, що згідно листів та виставлених рахунків на оплату від судових експертів КНДІСЕ, відповідачем ОСОБА_4 було оплачено половину вартості послуг за проведення експертиз. Однак, оскільки позивач не бажав сплати іншу частину послуг за проведення експертиз, то судова почеркознавча експертиза проведена не була.

Відповідно вимог ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Отже, суд розцінює відмову позивача від оплати в експертизі як фактичне ухилення учасника справи від проведення експертизи. Таким чином позивач не зацікавлений у встановленні, підтвердженні, зясуванні дійсних обставин по справі, його дії спрямовані у приховуванні факту про те чи дійсно відповідачка ОСОБА_6 складала текст розписки, що є обєктом дослідження у справі, а також, чи належить у ній підпис виконавця відповідачці.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст.ст. 76-80 ЦПК України, докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Крім цього, на підставі ч. 2 ст 1047 ЦК України суд дійшов висновку, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Відповідно для отримання боргу, з урахуванням суми позики, необхідним є укладення в письмовій формі договору між кредитором та боржником про надання позики.

Судом встановлено, що із матеріалів справи вбачається, що позивач такого письмового договору між позивачем та відповідачем про надання позики суду не надав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розписка від 25.09.2015 року не може бути належним, достатнім та достовірним доказом, оскільки в ній відсутній предмет доказування, обставини що підтвердоісують позовні вимоги спростовуються сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, а викладені у ній факти не відображають дійсні обставини справи.

На підставі наведеного у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики слід відмовити за безпідставністю.

Крім цього під час розгляду справи відповідачка понесла судові витрати у вигляді: - оплати правової допомоги у розмір 6480 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 8306,20 грн., які слід стягнути на користь відповідачки.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 206, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 203, 655 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді: - оплати правової допомоги у розмір 6480 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 8306,20 грн.

Зняти арешт з транспортного засобу «Chevrolet Aveo», номер кузова: KL1SF48YE5B272845, д.н. НОМЕР_1, належного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення буде виготовлено у повному обсязі протягом 5 днів з моменту проголошення.

Рішення виготовлено у повному обсязі 08.06.2018 р.

Головуючий суддя ОСОБА_7