Справа № 323/1445/18
Провадження № 2/323/533/18
03.09.2018 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 19.05.2017 року відповідач взяв у неї в борг 7000 доларів США з виплатою відсотків в розмірі 6% щомісячно. Підтвердженням отримання зазначених коштів є розписка відповідача. Згідно до укладеного договору, відповідач зобовязався повернути грошові кошти до 18.05.2018 року. В зазначений строк позика повернута не була, у звязку із чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 183475,64 грн., суму відсотків в розмірі 132102,45 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 25.05.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
27.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.08.2018 року.
У звязку із неявкою відповідача до судового засідання 17.08.2018 року, судовий розгляд було відкладено на 04.09.2018 року.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в сьогоднішнє судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов'язане з позбавленням його субєкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
У статті 16 ЦК встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обовязку в натурі.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Судом встановлено, що 19.05.2017 року відповідач взяв в борг у позивача 7000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ України станом на 16.05.2018 року складає 183475,64 грн., що підтверджується відповідною розпискою.
Згідно до змісту розписки, відповідач взяв в борг зазначені кошти «під 6% щомісячної віддачі від суми позики, а саме 420 доларів США по курсу НБУ по день повернення боргу. Сума повернення частинами позичених грошей, а саме від 500 до 2000 доларів США за курсом НБУ на день повернення грошей кожного місяця. Термін погашення не пізніше 18.05.2018 року».
Однак свій обовязок щодо повернення грошових коштів відповідач не виконав.
Згідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У договорі позики (в розписці) визначений розмір і порядок одержання процентів, тому відповідач повинен повернути основний борг та проценти за весь час користування позикою в розмірі 6% щомісячно від суми позики.
Розмір процентів за весь час користування позикою становить 132102,45грн. (420*12*26,210807=132102,45)
Тому позовні вимоги про стягнення отриманих в позику грошових коштів та відсотків за їх користування підлягають задоволенню як обґрунтовані та законні.
Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3508,18 грн. та витрат на сплату послуг правничої допомоги в розмірі 5500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.530, 1046, 1047-1050 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) заборгованість за договором позики від 19.05.2017 року в розмірі 315578,09 грн. та судові витрати в розмірі 9008,18 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Оріхівським районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П. Гуцал