Справа № 289/124/18
Номер провадження 2/289/293/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

за участі секретаря судового засідання Шуба В.М.,

за відсутності сторін,

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

22.01.2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 04.10.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від подружнього життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак на даний час подружні стосунки між сторонами припинені, сім»я фактично носить формальний характер, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Позивач в судове засідання не з'явилася, в заяві просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить їх задовольнити.

Згідно з ч.2ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.10.2014 року, мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шлюбні стосунки сторони припинили,та за спільною згодою просять шлюб розірвати.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно ч.2ст.112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, судом встановлено, що сторони не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, взявши до уваги фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 24, 110, 112, 113, 115 СК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 206, 223, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, зареєстрований 04.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції, актовий запис №220.

Залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище «Кердоль».

Неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. М. Невмержицький