Провадження № 2/752/2842/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16.11.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Якушко Т.А,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
позивач звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір міни, відповідно до якого було здійснено обмін належного кожному нерухомого майна. У власність ОСОБА_3 перейшов житловий будинок АДРЕСА_5, земельна ділянка АДРЕСА_6 кадастровий номер НОМЕР_1 та земельна ділянка № АДРЕСА_6 кадастровий номер НОМЕР_2.
У власність позивача перейшла квартира АДРЕСА_2.
На момент укладення договору міни в квартирі крім ОСОБА_3 були зареєстровані його колишня дружина - ОСОБА_2, та син ОСОБА_4, які фактично тривалий час вже не проживали в квартирі.
Умовами Договору міни було передбачено, що Сторони зобов»ячались звільнити займані приміщення, виселитись з усіма особами, які проживають в квартирі, та знятись з реєстрації.
Однак, станом на момент звернення до суду ОСОБА_2 з реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 не знялась.
Позивач зазначає, що наявність реєстрації відповідача в квартирі позбавляє її права вільно розпоряджатись та користуватись нерухомим майном, що належить їй на праві власності, вона вимушена нести зайві витрати на оплату комунальних послуг.
З огляду на викладене, позивач просить в судовому порядку визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивач подала заяву, відповідно до якої підтримала позов та просила розглядати у її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась за місцем реєстрації, судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання.
На підставі положень ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір міни, відповідно до якого було здійснено обмін належного кожному нерухомого майна.
У власність ОСОБА_3 перейшов житловий будинок АДРЕСА_5, земельна ділянка АДРЕСА_6 кадастровий номер НОМЕР_1 та земельна ділянка № АДРЕСА_6 кадастровий номер НОМЕР_2.
У власність позивача перейшла квартира АДРЕСА_2.
Відповідно до п.14 Договору міни сторони зобов»яжались виселитис з усіма особами, які проживають разом з ними, звільнити квартиру, житловий будинок та земельн ділянки від речей і передати квартиру, житловий будинок та земельні ділянки один одному не пізніше 23.09.2017 р., знятися з реєстрації з квартири не пізніше 01.11.2017 р.
На день розгляду справи в квартирі зареєстрована ОСОБА_2.
Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення права власності без позбавлення права користування і володіння майном.
Відповідно до роз»яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що право користування відповідача квартирою АДРЕСА_4 було нерозривно пов»язано з правом власності на зазначену квартиру ОСОБА_3, членом сім»ї якого вона була.
Право користування ОСОБА_3 зазначеним нерухомим майном припинилось в зв»язку з припиненням права власності на квартиру на підставі Договору міни.
Отже, в даному випадку припинилось і право користування ОСОБА_2 АДРЕСА_4.
Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 640 гривень.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя