Номер провадження: 22-ц/785/4778/18
Номер справи місцевого суду: 522/8414/14-ц
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Лопотан В.І.,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

14 травня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором, що складає 4 820 739, 04грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежиле приміщення під № 550, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 83,8 кв. м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5, за кредитним договором, що складає 4 820 739,04грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення під № 552, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 81,3 кв. м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором, що складає 4 820 739,04 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення під № 546, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 56,3 кв. м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Свої позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовував тим, що між Акціонерним інноваційним банком (далі - АКІБ) «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір №0, згідно якого банк надав кредитні кошти у розмірі 500 000 дол. США з розрахунку 13% річних, на строк з 17.06.2006 року до 19.06.2016 року (далі - Кредитний договір).

З метою забезпечення виконання зобов'язання умов вищезазначеного Кредитного договору, 19.06.2006 року було укладено договір іпотеки між банком та ОСОБА_7, відповідно до умов якого він передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 550, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 83, 8 кв.м.; нежитлове приміщення № 552, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 81, 3 кв.м.; нежитлове приміщення № 549, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 36,9 кв.м.; нежитлове приміщення № 546, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 56,3 кв.м.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк».

08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами на користь ПАТ «Дельта Банк».

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 були задоволені.

В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 4820739,04грн. за Кредитним договором № 0 від 17.06.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме:

- нежиле приміщення під № 550, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 83,8 кв. м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження;

- нежиле приміщення під № 552, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 81,3 кв. м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження;

- нежиле приміщення під № 546, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 56,3 кв. м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

16 січня 2018 року Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області) звернувся до суду з заявою про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Заявник мотивував вимоги тим, що у відділі на виконанні знаходиться виконавчий лист № 522/8414/14-ц, виданий Приморським районним судом м. Одеси 24.09.2014 року про звернення стягнення на вищевказані предмети іпотеки, шляхом продажу предметів іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Однак, боржник рішення суду самостійно не виконує, право власності на об'єкт нерухомості, а саме: нежиле приміщення під № 550, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 83,8 кв.м, в установленому законом порядку за ним не зареєстровано, що унеможливлює звернення стягнення для погашення заборгованості перед стягувачем.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року заяву ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - задоволено. В порядку виконання виконавчого листа № 522/8414/14ц, виданого Приморським районним судом м. Одеси 24.09.2014 року, наданий дозвіл державним виконавцям ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_5, а саме: нежиле приміщення під № 550, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 83,8 кв.м., право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за боржником.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання щодо скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2014 року, в частині звернення стягнення на нежилі приміщення під №550, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 і ухвалити нове рішення в цій частині - про відмову у задоволенні позову.

Крім того ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року і прийняти постанову про направлення питання щодо розгляду заяви ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області на новий розгляд до Приморського районного суду м.Одеси, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2014 року та ухвала цього ж суду від 25.01.2018 року у справі № 522/8414/14-ц безпосередньо стосується інтересів та прав апелянта - ОСОБА_3, оскільки стосується прав на майно, власником якого є ОСОБА_3, чим останньому завдається шкоди, що виражається у несприятливих для нього наслідках втрати майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Так, Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11- рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

За правовою позицією, висловленою Конституційним Судом України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України слід розуміти так, що у цивільному процесі апеляційному оскарженню підлягають ухвали за винятком випадків, коли таке оскарження заборонено законом (абзац 7 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Окрім цього, Конституційний Суд України у Рішенні від 25 квітня 2012 року № 11- рп/2012 дійшов до висновку, що право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (абзац 1 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Право доступу до суду апеляційної інстанції, у тому числі, для оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2014 року та ухвали цього ж суду від 25.01.2018 року, є невід'ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, гарантовано Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод з метою перевірки законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції.

Саме з цих підстав, було відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2014 року та на ухвалу цього ж суду від 25.01.2018 року.

Так, як вбачається з матеріалів справи, апелянт ОСОБА_3 є власником нежилого приміщення №550, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі - нежиле приміщення № 550), набутого на підставі договору купівлі - продажу від 27.06.2008 року, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Савченко C.B., та зареєстрованого в реєстрі за № 3036, за умовами якого ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_3 купив вказане нежиле приміщення (т.1, а.с.159).

ОСОБА_3 набув вказане нежиле приміщення № 550 за рахунок кредитних коштів, отриманих від ПАТ «УкрСиббанк», згідно кредитного договору № 0 від 27.06.2008 року, та передав вказане приміщення в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк», згідно договору іпотеки від 27.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко C.B., та зареєстрованого в реєстрі за № 3040.

В свою чергу, продавцю ОСОБА_9. вказане вище нежиле приміщення № 550 належало на підставі договору купівлі - продажу від 29.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 583, за умовами якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_9 купив нежиле приміщення № 550 (т.1, а.с. 131).

Зазначені обставини стали можливими, виходячи з наступного.

Так, як вбачається із договору іпотеки нерухомого майна, нежитлове приміщення № 550 перебувало в іпотеці АТ «УкрСиббанк», в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_5, що підтверджується договором іпотеки (т.2, а.с.40-43).

Разом з тим, з 16.08.2007 року вказане нерухоме майно було виключено із складу забезпечення, у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_5 боргу перед ПАТ «УкрСиббанк», що підтверджується відповідною довідкою № 938 від 16.08.2007 року (т.2, а.с.87).

У зв'язку з цим, вилучено Запис з Державного реєстру іпотек та заборону на відчуження нежитлового приміщення № 550 було скасовано, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М. (т.2, а.с.78), та Витягом про реєстрацію (т.2, а.с.91), що в свою чергу давало підстави ОСОБА_5 здійснити відчуження вказаного нежитлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2007 року на ім'я ОСОБА_9 (т.1, а.с.131).

Факт виключення зі складу забезпечення, також підтверджується умовами п.1 Додаткової угоди № 2 від 17.08.2007 року до Кредитного договору (т.1, а.с.23).

В подальшому, ОСОБА_9 здійснив відчуження вказаного нежитлового приміщення на ім'я ОСОБА_3, про що йшлося вище, та у зв'язку з чим нежиле приміщення № 550 не перебувало в іпотеці в якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5, ні в ПАТ «УкрСиббангк», ні в ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що нежиле приміщення під №550, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить апелянту ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2014 року у справі 522/8414/14-ц та ухвала суду у цій справі від 25.01.2018 року, якими звернуто стягнення на вказане майно, є незаконними і безпосередньо стосуються інтересів ОСОБА_3, оскільки стосується прав на майно, власником якого він був на час розгляду справи.

Зазначені обставини повністю підтверджуються письмовими доказами, які були надані колегії суддів згідно ухвали про витребування доказів у справі (т.2, а.с.8-11, 40-124).

Як зазначалось вище, банк, як на підставу задоволення позовних вимог, посилався на укладений 17.06.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 Кредитний договір № 0, та укладений 19.06.2006 року, в забезпечення умов Кредитного договору, договір іпотеки, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Карімовою Л.М., за яким в іпотеку банку було передано нежиле приміщення під № 550. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Окрім того, згідно позову, ПАТ «Дельта Банк» посилається на укладений 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами та акт прийому - передачі документації (т.1, а.с. 47-66). Згідно доводів банку, вказані документи підтверджують перехід прав вимоги за Кредитним договором та договорами іпотеки, які були укладені між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, у тому числі на нежиле приміщення № 550.

Однак, вказане нежиле приміщення не могло бути предметом іпотеки і стосовно нього не могли бути передані права вимоги за договором іпотеки, оскільки станом на 08.12.2011 року нежиле приміщення № 550 не перебувало в іпотеці ПАТ «УкрСиббанк», а належало заявнику апеляційної скарги ОСОБА_3, згідно договору купівлі - продажу від 27.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко C.B.Ю, та зареєстрованого в реєстрі за № 3036, про що вказано вище.

Окрім того, Банк не надав суду Додаток № 1 (перелік прав вимоги за кредитами) та Акт приймання-передачі прав вимоги за кредитами, підписані між банками, що передбачені п.1 Договору купівлі-продажу від 08.12.2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції не дослідив фактичних обставин справи, та не встановив, що до ПАТ «Дельта Банк» не перейшло право вимоги іпотекодержателя на нежиле приміщення № 550, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про необхідність звернення стягнення на нежиле приміщення № 550, в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати, в частині звернення стягнення на нежиле приміщення під №550, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, скасувати і прийняти в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на нежиле приміщення під № 550, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 83,8 кв. м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 4820739,04грн. за кредитним договором № 0 від 17.06.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5

В іншій частині заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2014 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2014 року, в частині звернення стягнення на нежиле приміщення під №550, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, скасувати і прийняти в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на нежиле приміщення під № 550, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 83,8 кв. м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 4820739,04грн. за кредитним договором № 0 від 17.06.2006 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5.

В іншій частині заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2014 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.07.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра