Провадження №2/760/4540/18
Справа №760/8678/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Омега-Банк», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору не укладеним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати кредитний договір №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року в редакції пункту другого договору №4 від 08.08.2011 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Сведбанк» не укладеним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2706/1207/71-612, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 150000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних строком до 27.12.2037 року.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 27.12.2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір № 2706/1207/71-612-2-1, відповідно до якого ОСОБА_3 передала ВАТ «Сведбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

До кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року були внесені зміни відповідно до договорів: № 1, № 2 від 25.12.2009 року та № 3 від 08.08.2011 року.

08.08.2011 року між ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого усі права та обов'язки ОСОБА_3 по кредитному договору № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року перейшли до ОСОБА_1.

08.08.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року, відповідно до якого кредитний договір було викладено в новій редакції, було зазначено, що ОСОБА_1 є позичальником за договором, банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 158666 доларів 61 цент США на строк до 27.12.2037 року зі сплатою 12,54 % річних та було внесено інші зміни.

08 серпня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року, відповідно до якого сторони домовились щодо розміру відсотків за користування кредитом.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року.

15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.09.2017 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування другого пункту договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору.

Зазначив, що судами першої та апеляційної інстанції в справі №757/15211/15-ц та справі №756/13438/16-ц доводи ОСОБА_1 стосовно того, що кредитний договір №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року в новій редакції пункту другого договору №4 від 08.08.2011 року це удаваний правочин, не спрямований на обумовлену ним видачу ПАТ «Сведбанк» ОСОБА_1 кредиту, укладений сторонами за наполегливою ініціативою (вимогою) банку виключно для приховування трьохстороннього договору виявилися непереконливими.

Однак, на момент подання даного позову позивач не отримав від ПАТ «СВЕДБАНК» встановлені договору №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року в редакції пункту другого договору №4 від 08.08.2011 року грошові кошти в розмірі 157472,02 доларів США.

Попередня передача позивачу позичальником по договору купівлі-продажу від 08.08.2011 року прав і обов'язків за кредитним договором в первинній редакції не може вважатися виконанням ПАТ «Сведбанк» обов'язку за кредитним договором №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року в редакції пункту другого №4 від 08.08.2011 року надати позивачу грошові кошти в сумі 157472,02 доларів США.

З огляду на те, що на даний час позивач не одержав від ПАТ «Сведбанк» та інших відповідачів грошові кошти в розмірі 154472,02 доларів США, вважає, що кредитний договір №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року в редакції пункту другого договору №4 від 08.08.2011 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Сведбанк» є не укладеним.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 04.04.2018 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 20.06.2018 року ухвалу судді Солом'янського районного суду м. Києва від 04.04.2018 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12.07.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 08.08.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року повторно відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Від відповідачів, у строк встановлений ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12.07.2018 року, відзиви не надійшли. Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження у справі відповідачами отримана.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором, за положеннями ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини.

Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, як це передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи 27.12.2007 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2706/1207/71-612, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 150000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних строком до 27.12.2037 року.

27.12.2007 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк») та ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір № 2706/1207/71-612-z-1, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала ВАТ «Сведбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

До кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року були внесені зміни відповідно до договорів: № 1, № 2 від 25.12.2009 року та № 3 від 08.08.2011 року.

08.08.2011 року між ОСОБА_3, ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про переведення боргу, відповідно до умов якого всі права та обов'язки ОСОБА_3 по кредитному договору № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року перейшли до ОСОБА_1.

Того ж дня, між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №4 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року, відповідно до умов якого зміст кредитного договору було викладено в іншій редакції, позичальником було зазначено позивача, було вказано, що банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 158666 доларів 61 цент США на строк до 27.12.2037 року зі сплатою 12,54 % річних та були внесені і інші зміни до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року.

09.08.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року, відповідно до умов якого сторони домовились щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 25.05.2012 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року.

15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року.

Позивач звертаючись з даним позовом до суду просив визнати кредитний договір №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року в редакції пункту другого договору №4 від 08.08.2011 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Сведбанк» не укладеним.

Як на підставу своїх позовних вимог посилався на те, що він не отримував від Банку грошей за даним кредитним договором, а лише прийняв на себе усі права та обов'язки позичальника ОСОБА_3 за укладеним саме нею кредитним договором від 27.12.2007 року, на що слід зазначити наступне.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Сведбанк» (ПАТ «Омега Банк») про визнання договорів недійсними відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.09.2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2017 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Омега-Банк», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним та скасування другого пункту договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору.

Рішенням Оболонського суду м. Києва від 09.10.2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 20.12.2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Омега-Банк», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договорів відмовлено.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини щодо дійсності спірного кредитного договору та додаткових угод до нього вирішувалися судами неодноразово, та в силу положень ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Слід зазначити, що посилання позивача є надуманими, необґрунтованими та непідтвердженими жодними доказами, оскільки вони ґрунтується лише на аналізі умов укладеного між сторонами договору, які жодним чином не порушують положення актів цивільного законодавства.

Законність положень та умов укладання кредитного договору та додаткових договорів до нього неодноразово досліджувались судами та будь-яких порушень судами не встановлено.

Щодо посилань позивача на ст. 1051 ЦК України, а саме, що банк не видавав йому грошових коштів, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, згідно договору про переведення боргу від 08.08.2011 року первісний позичальник ОСОБА_3 переводить на нового позичальника ОСОБА_1, а новий позичальник ОСОБА_1 приймає на себе всі права та обов'язки, які виникли на підставі кредитного договору №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року, укладеного між первісним позичальником та банком.

Заборгованість, яка виникла на підставі кредитного договору становить 158666,61 доларів США, з яких заборгованість за кредитом складає 157472,02 доларів США; нараховані проценти складають 1194,59 доларів США.

Аналогічні положення містяться і у договорі про внесення змін і доповнень №4 кредитного договору №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року.

Тобто, обов'язок банку, щодо видачі ОСОБА_1 грошових коштів, договором не передбачений.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З викладеного вбачається, що посилання позивача на ст. 1051 ЦК України, як на правову підставу для визнання договору не укладеним, не знайшло свого фактичного підтвердження під час розгляду справи.

На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 626, 627, 638, 1051, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 267, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Омега-Банк», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору не укладеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, інша відома адреса: АДРЕСА_3;

Відповідач: ПАТ «Омега-Банк», місцезнаходження: м. Київ, Московський проспект, 9;

Відповідач: ПАТ «Альфа-Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б;

Відповідач: ПАТ «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ, бул. Дружби Народів, 38.

Суддя: