Справа № 161/3158/18 Провадження № 22-ц/773/816/18 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Категорія: 48 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Концевич Я.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення індексації аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

01 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення індексації аліментів покликаючись на такі обставини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1000 грн. на неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5

На виконання зазначеного судового рішення було видано виконавчий лист. Згідно з розрахунком ДВ ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області заборгованість відповідача за виконавчим листом станом на 01.01.2018 року складає 8890,43 грн. Із розрахунків державних виконавців вбачається, що нарахуванню підлягали лише суми аліментів.

З урахування заяви про уточнення позовних вимог позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 за період з 01.03.2014 року по 01.01.2018 року індексацію заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 470,54 грн.

Рішенням Луцького міськрайорнного суду від 23 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення індексації аліментів відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вказує про помилковість висновку суду щодо обов'язку державного виконавця нараховувати індексацію, зазначає, що вимога про індексацію аліментів грунтується на положеннях статті 184 СК України.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Заслухваши пояснення позивача та представника позивача, аналізуючи наявні у матеріалах справи доказаи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає до скасування з закриттям провадження у справі з таких підстав.

Відповідно до змісту позовної заяви у даній справі та уточненого розрахунку позивач просить суд стягнути з відповідача індексацію аліментів за період з 01.03.2014 року по квітень 2016 року, хоча і зазначає, що це індексація станом на 01.01.2018 року. Про те, що зміст її вимог полягає у стягненні індексації аліментів по квітень 2016 року позивач підтвердила в суді апеляційної інстанції.

З долученої до матеріалів справи позовної заяви від 16.11.2016 року (справа № 161/15232/16-ц) вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах, пені, індексації аліментів, додаткових витрат на дітей. Виходячи із змісту цієї заяви, серед інших вимог, вона просила стягнути індексацію по аліментах за період з 18 квітня 2013 року по 30 вересня 2016 року (а.с.44-46).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення індексації аліментів ( рішення у справі № 161/15232/16-ц , а.с. 20-28).

Аналізуючи зміст позовної заяви і уточненого розрахунку у даній справі та позовну заяву і зміст судового рішення у справі № 161/15232/16-ц суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 просить стягнути індексацію аліментів за період, який був предметом розгляду Луцького міськрайонного суду при постановленні рішення у справі № 161/15232/16-ц.

Відповідно до частини І статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи , підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

Згідно з приписами пункту 3 ч. І статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Наведеного вище суд першої інстанції не врахував та повторно розглянув спір між тими ж сторонами про той самий предмет спору і з тих самих підстав, з приводу якого ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили.

За таких обставин рішення суду підлягає до скасування з закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 367, 368, ч.І ст. 377, ч.І ст. 381, ч 2-3 ст. 255 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2018 року в даній справі скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення індексації аліментів закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної ухвали.

Головуючий

Судді: