З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/512/18
Провадження №2/377/234/18
09 жовтня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 - про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням,
06 серпня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить усунути перешкоди у здійсненні ним права власника жилого приміщення квартири № 51, розташованої у будинку № 3 Таллінського кварталу м. Славутич Київської області, визнавши ОСОБА_3 та ОСОБА_4, особами, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого 11 травня 2018 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 за реєстровим номером 347 позивачем придбано у власність квартиру № 51 в будинку № 3 у Таллінському кварталі в м.Славутич Київської області. Його право власності на придбане житлове приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11.05.2018 року за номером запису № 26104091, про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З метою належного використання придбаного ним житлового приміщення, 16 травня 2018 року ним було укладено договори: з КП «Житлово - комунальний центр» № 217 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та з КП «Славутич - Водоканал» № 539 про надання послуг централізованого водопостачання холодної води та водовідведення ( з використанням внутрішньо будинкових систем), з КП «Управління житлово - комунального господарства» № 455 про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води. Відповідно до умов укладеного договору відчуження майна відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинні бузи знятися з реєстраційного обліку не пізніше 01.06.2018 року. Однак, всупереч умовам договору відповідачі зареєстровані у придбаній ним квартирі до цього часу, що створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своєю власністю у повному обсязі та реалізації прав на неї.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав покази аналогічно викладеним у позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, відзиву щодо позову та клопотань до суду не направили, про час і місце судового розгляду повідомлялися неодноразово судовими повістками, які направлені рекомендованим листом за місцем їх реєстрації, судові повістки повернуті з поштового відділення 20.09.21.09.2018року, 02.10.2018 року з відміткою про неможливість вручення, так як зазначена особа за вказаною адресою не проживає.
За наявністю умов, передбачених ст. ст. 280 282 ЦПК України, зі згоди позивачів суд ухвалює заочне рішення у справі.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна позивачу належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.5-6).
Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.7 ).
Згідно довідки с місця проживання від 25.07.2018 р. за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи:ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.10).
На підтвердження того, що відповідачі за вказаною адресою фактично не проживають, позивачем надано ОСОБА_1 про не проживання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 від 13.05.2018 року, 12.07.2018року01.09.2018 року.
Допитані у суді свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, підтвердили, що відповідачі не проживали та не проживають у зазначеній квартирі, квартиру придбавали за дорученням, речей відповідачів у квартирі на час придбання вже не було. Особа яка діяла від імені відповідачів за дорученням обіцяла, що відповідачі знімуться з реєстраційного обліку по квартирі не пізніше 01.06.2018 року, проте відповідачами в добровільному порядку вимоги договору не виконані.
Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 318 цього Кодексу).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 цього Кодексу).
Відповідно до ч.1 ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно правил ч.1 ст.29 цього Кодексу місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зобов'язує громадянина України, а також іноземця чи особи без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Згідно ч.1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Стаття 4 Цивільного процесуального кодексу України надає кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша).
Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено спосіб захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а саме: власнику майна надано право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Ст. 346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється в результаті відчуження власником майна.
Відповідно до умов укладеного договору відчуження майна (п.14) відповідачі повинні були знятися з реєстраційного обліку у придбаному позивачем житловому приміщенні не пізніше 01.06.2018 року. Однак, всупереч припинення права власності на продану квартиру та умовам укладеного договору купівлі - продажу, відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у придбаній позивачем квартирі по теперішній час, про що свідчить довідка управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської Ради Київської області від 25.07.2018 року.
Взяті на себе зобов'язання умовами договору купівлі - продажу відповідачі не виконали, що є перешкодою у здійсненні позивачем права власника придбаного у власність житлового приміщення у повному обсязі.
З наданих документів вбачається, що після набуття права власності на житлове приміщення, позивач не вступав з продавцем квартири, ні з його представником, а так само і з відповідачами ні в які договірні відносини та, відповідно, не надавав жодних прав чи повноважень на подальше користування чи проживання у придбаному ним житловому приміщенні.
Ст.150 ЖК України встановлено право громадян, які мають в приватній власності житлове приміщення, користуватися ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей, так само, як і розпоряджатися власністю на свій розсуд.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, які свідчать про відсутність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачами з приводу збереження за ними права користування квартирою позивача на час їх відсутності, та про порушення відповідачами узятих на себе зобов,язань, суд погоджується з наведеними позивачем обґрунтуваннями і вважає правильним позов задовольнити у повному обсязі, визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3.
Керуючись ст.ст.258-259, 265, 268 ЦПК України, ст.346,391 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити.
Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне рішення виготовлено 11.10.2018 року.
Суддя Т. О. Малишенко