30.11.2018 Єдиний унікальний номер 205/7631/18
Провадження № 6/205/231/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Сербена О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра про примусовий привід боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

23 жовтня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло дане подання.

В поданні державний виконавець зазначає, що на виконанні у державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра перебуває виконавче провадження №55404577 з примусового виконання виконавчого листа №201/7662/14-к від 29.09.2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 29.09.2014 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 166 895,04 грн.

Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 128-129 ЦПК України. В судове засідання учасники справи не зявились.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали подання вважає, що в задоволенні подання державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра необхідно відмовити виходячи з наступного.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Новокодацькому відділі державної виконавчої служби м. Дніпра перебуває виконавче провадження №55404577 з примусового виконання виконавчого листа №201/7662/14-к від 29.09.2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 29.09.2014 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 166 895,04 грн.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із абз.2 п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Пунктом 26 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з'явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Постановляючи ухвалу про привід боржника, суд зазначає ім'я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб'єкт, якому доручається здійснити привід.

Як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем час, коли необхідно доставити особу не зазначено, не надано жодного доказу на підтвердження того, що боржнику відомо про факт відкриття виконавчого провадження, що йому направлялися виклики державного виконавця, та що він отримував вказані виклики, також не надано доказів здійснення державним виконавцем всіх необхідних дій для виклику боржника, перевірки місця його реєстрації, тощо. В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про ухилення боржника від явки за викликом державного виконавця, докази того, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином та не зявився на виклик без поважних причин, що унеможливлює застосування до нього приводу в судовому порядку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, виконавчою службою, в порушення вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які заявник посилається в своєму поданні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не має підстав для застосування судом приводу до боржника, а тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 438 ЦПК України, суд, ?

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра про примусовий привід боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Шавула