Справа № 740/4695/18
Провадження № 2-о/740/171/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря Кононяко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжина цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про встановлення обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

08.10.2018 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальні приписи стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якими заборонити їм перебувати в місці спільного проживання (перебування) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; обмежити спілкування з постраждалою дитиною; заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_5; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5, якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним строком на 6 місяців та просить стягнути на її користь з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 50000,00 грн. солідарно.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

Згідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22.10.2012 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною-інвалідом.

Розпорядженням Солом*янської районної в м.Києві державної адміністрації від 12.11.2012 року №662 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір*ю ОСОБА_2

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.11.2013 року визначено регламент спілкування заінтересованих осіб з дитиною.

Після розлучення, починаючи з 2012 року ОСОБА_4 знущається з неї та з їхньої хворої дитини.

Якщо у визначені судом дні для спілкування з дитиною сину не здоровиться, то вона не приводить ОСОБА_5 на зустріч, після чого заінтересовані особи пишуть на неї скарги у всі інстанції і вимагають для неї кримінального покарання за невиконання рішення суду.

Державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у м.Києві на неї двічі за цими фактами було застосовано штрафні санкції.

22.09.2018 року о 10.00 год. ОСОБА_3 забрала дитину та о 13.00 год не повернула її, хоча дитина була хвора. На її дзвінки та повідомлення не відповідала, у звязку з чим вона викликала поліцію за фактом неповернення дитини. Поліція на виклик не приїхала. Лише о 13.55 год. її чоловіку надійшло повідомлення, що дитину повернуть через 20 хвилин. Все це зафіксовано на відео. В подальшому вона з*ясувала, що ОСОБА_3 з дитиною їздила в інтернат та до поліції для того, щоб зафіксувати факт нанесення дитині побоїв.

Зацікавлені особи ніколи не займалися медичним доглядом за дитиною, повністю ігнорують потреби дитини та рекомендації лікарів, що може негативно позначитися на стані здоров*я дитини. Після побачень з ними дитина приходить збуджена, капризує, у забрудненому одязі.

Кілька років поспіль відповідачі чинять не лише щодо дитини, а й по відношенню до неї і членів її сім*ї психологічне насильство, що виявляється у постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, поширенні неправдивої і недостовірної інформації, вимаганні грошей, чиненні перешкод у користуванні житлом. Звернення до поліції ніяких результатів не дають. Повідомлення служб у справах дітей результатів ніяких не дало.

Заявник в судове засідання не з*явилася , надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримку заяви в повному обсязі.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, надіславши заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Частиною 1 ст.350-5 ЦПК України передбачає, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб, але неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, розглядаючи справу відповідно до ст.13 ЦПК України за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів, в межах передбаченого законом строку - не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності заявника згідно заявленого нею клопотання та за відсутності заінтересованих осіб.

Дослідивши заяву та матеріали справи, судом фактично встановлено такі обставини справи.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10-11).

Згідно розпорядження Солом*янської районної в м.Києві Державної адміністрації №662 від 12.11.2012 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 разом із матір*ю - ОСОБА_6,- заявником у справі, яка разом з сином прооживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням Серія ААГ №104710, та його опікуном є ОСОБА_2 (а.с.13).

Предметом доказування є вчинення по відношенню до малолітнього сина заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, що протягом останніх 6 років між заявником та заінтересованими особами склалися неприязні відносини, які виникли з сімейних правовідносин відносно участі заінтересованих осіб, які є батьком та бабою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у його вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, місцем проживання якої визначено за місцем проживання матері заявника у справі.

Суд вважає, що заявником не надано доказів того, що заінтересовані особи чинять домашнє насильство та є беззаперечними кривдниками, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника та малолітньої дитини у зв'язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні.

Заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Також, не підлягає задоволенню і вимога, викладена в резолютивній частині заяви, про стягнення на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, моральної шкоди в сумі 50 000 грн. із заінтересованих осіб з урахуванням того, що справа розглядається в порядку окремого провадження, заінтересовані особи не є відповідачами, враховуючи, що ізаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та главою 13 ЦПК України не передбачено стягнення моральної шкоди і відсутнє обґрунтування такої вимоги заявником у заяві.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 259, 350-1 - 350-6 , 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.