Справа № 510/261/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.18 року Ренійський районний суд Одеської області У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Туренко І.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, інших спадкоємців першої черги не має. У встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Пізніше, позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Представник позивачки ОСОБА_3 (ордер серії ОД № 319258 від 07.08.2018 р.) звернувся до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог та просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Позивачка та її представник у підготовче судове засідання не з'явились, представник позивачки ОСОБА_3 направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2, помер - ІНФОРМАЦІЯ_2.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_1»; копія договору про надання у безстрокове користування ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 18.02.1977 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, власники ОСОБА_1 та ОСОБА_2, самочинних споруд не має; копія звіту про проведення незалежної оцінки ? частини житлового будинку про АДРЕСА_1; копія протоколу опиту ОСОБА_5 за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2017 р., підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

Під час життя ОСОБА_2 заповідального розпорядження не залишив, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є дружина ОСОБА_1, яка є позивачкою по справі.

У встановлений законодавством строк, позивачка не звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини, постійно проживала разом із спадкодавцем.

02.02.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту її постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за

наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про

встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю,

постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Факт постійного проживання спадкодавця та позивачки на момент відкриття спадщини підтверджується протоколом опиту ОСОБА_5 за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином суд вважає факт постійного проживання позивачки із ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини встановленим.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті чоловіка ОСОБА_2 в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців першої черги не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Інших спадкоємців першої черги не має.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у зв'язку з обставинами, які не залежать від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а саме на момент його смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. паспорт НОМЕР_2 виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 18.12.1997 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1, який складається в цілому із: житлового будинку літ. А загальною площею 107,10 кв.м., житловою площею 54,60 кв.м., підсобною площею 52,50 кв.м., прибудови літ. А1, тамбуру літ. а, погребу літ. а1, гаражу літ. Б, альтанки літ. В, сараїв літ. Г,Д, навісу літ. Е,Ж, вбиральні літ. З, душу літ. И, огорожі № 1-4, спорудження № 5 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін