Провадження № 2/761/6082/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Юзькової О.Л.

при секретарі Шлапаковій А.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 згідно якого просить визнати ОСОБА_2таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 та позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою; зобов'язати Державну міграційну службу України зняти ОСОБА_2 з місця реєстрації, а саме: в квартирі АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. 16.11.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що в подальшому 09.10.2014 року розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/27121/14-ц. Одразу після розірвання шлюбу відповідач не перестав користуватись житлом за адресою: АДРЕСА_2. Після розірвання шлюбу відносини з відповідачем погіршились і позивач була вимушена залишити місце проживання та переїхати разом із сином до батьків. Відповідач продовжував проживати у спірній квартирі та, як виявилось згодом, не сплачував за комунальні послуги. Обіцянки щодо пошуку житла не виконував, чим завдав власнику квартири значних труднощів. Вимоги щодо самостійного зняття з реєстрації у квартирі, що належить позивачу ОСОБА_2 ігнорує. Позивач самостійно несе витрати по утриманні житла та позбавлена можливістю розпоряджатись в повному обсязі своєю власністю. Як вказує ОСОБА_1, домовленостей у неї з відповідачем щодо проживання останнього у квартирі АДРЕСА_3 немає. Відповідач вже протягом більш ніж трьох років без поважних причин не проживає у вищевказаній квартирі. У зв'язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 06 вересня 2018 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленою належним чином, відзив на позов не подала, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Встановлено , що позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Пинзеник О.М. за реєстровим номером № 1201.

Як вбачається із свідоцтва про зміну імені від 15 березня 2013 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 23, ОСОБА_3 змінила ім'я «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року шлюб зареєстрований 16 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1496 розірвано.

Із довідки про реєстрацію місця проживання, що видана Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА від 30.08.2018 р. вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов"язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як зазначає позивач, ОСОБА_2 тривалий час не проживає у АДРЕСА_6, а є тільки зареєстрованим, що перешкоджає позивачу належним чином користуватись та розпоряджатись даною квартирою.

Окрім того, відповідач не несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг, чим завдає позивачу значні труднощі.

Домовленостей та відповідних договір про проживання відповідача у спірній квартирі між сторонами не існує.

Також, актом, що затверджений директором ПП НТП «УЦНМ» Ковтун С.О. підтверджується факт не ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4.

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про те, що відповідач приймає участь у сплаті комунальних та інших послуг на утримання квартири отримано не було.

Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що факт реєстрації відповідача порушує права позивача, як власника квартири, оскільки це створює відповідні перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власником своїм майном, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 74 в буд. 61-А по вул. Щербаківського в м. Києві.

З іншого боку вимоги в зняття з реєстраційного обліку відповідача не підлягають задоволенню, зважаючи на недоведеність наявності спору з даного питання, виходячи з наступного.

Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, з огляду на відсутність доказів наявності спору щодо знятття з відповідача з реєстраційного орбліку, суд приходить до висновку, що така вимога є передчасною.

У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265, 280-283, 287 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 317,319, 321, 391 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 74 в будинку № 61-А по вул. Данила Щербаківського в місті Києві.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: АДРЕСА_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2018 року

Суддя: