Справа №760/8230/16-ц Провадження № 4-с/760/109/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Каліщук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кісельової Віталіни Володимирівни, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

В С Т А Н О В И В:

29.04.2016 заявник звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кісельової В.В., посилаючись на те, що відповідними діями державного виконавця під час виконання судового рішення, порушено її права.

В обґрунтування скарги серед іншого заявник зазначила, що Солом'янським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 25.07.2012 за рішенням у справі 2-2300/10, відкрито виконавче провадження №50741838 про стягнення з неї на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 136 533, 83 долари США та 90 019, 35 грн. Відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену державним виконавцем 08.04.2016, нею отримано 25.04.2016. Вказану постанову вона вважає незаконною, посилаючись на те, що вона винесена державним виконавцем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». З цього приводу зазначає, що виконавчий лист, виданий Солом'янським районним судом м. Києва 25.07.2012 за рішенням у справі 2-2300/10, вперше був пред'явлений стягувачем до виконання 19.10.2012 та прийнятий до виконання, про що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2012 №34821755. В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що належне їй майно, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, а також те, що вона працює в ПП «Мюзік Фекторі», яке територіально розташоване в Шевченківському районі м. Києва. З урахуванням цих обставин, державним виконавцем було надіслано виконавчий документ за її місцем роботи до ВДВС Шевченкіського РУЮ у м. Києві та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстави передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначений виконавчий лист ВДВС Шевченкіського РУЮ у м. Києві до виконання прийнятий не був, та після його повернення до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві державним виконавцем винесено оскаржувану постанову. Незаконність оскаржуваної постанови на її думку полягає у тому, що державний виконавець повинен був діяти у відповідності до приписів ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», які вказують на те, що за наведених вище обставин останній повинен був винести постанову про відновлення закінченого виконавчого провадження №34821755. Однак в супереч вимогам зазначеної норми закону державний виконавець закінчене виконавче провадження №34821755 не відновив, натомість виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №50741838 за тим же самим виконавчим документом.

З наведених підстав заявником подану дану скаргу, у якій вона просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кісельової В.В. щодо відкриття виконавчого провадження №50741838 на підставі виконавчого листа, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 25.07.2012 за рішенням у справі 2-2300/10 про стягнення з неї на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 136 533, 83 долари США та 90 019, 35 грн.;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №50741838, винесену 08.04.2016 державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кісельовою В.В.

Ухвалою суду від 10.05.2016 у справі за скаргою ОСОБА_3, поданою в порядку ст.ст. 383-385 ЦПК України в редакції Закону, що діяв до 15.12.2015, відкрито провадження.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017.

В судове засідання заявник не прибув, його представником подано суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Державний виконавець, представник заінтересованої особи в судове засідання не прибули про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, якими передбачено, що неявка стягувача, боржника або державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, що не з'явились в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» до компетенції судів віднесено розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Закріплена можливість оскарження таких рішень, дії або бездіяльності являє собою механізм юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій вказаними посадовими особами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, частини першої статті 19, частини п'ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заявником оскаржуються дії державного виконавця Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кісельової В.В. вчинені в межах виконавчого провадження №50741838.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем ПАТ «Банк Форум» пред'явлено до примусового виконання виконавчий лист, виданий за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.11.2010, ухваленого в справі 2-2300/10, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 136 533, 83 долари США та 90 019, 35 грн.

Постановою державного виконавця від 22.10.2012 за заявою ПАТ «Банк Форум» відкрито виконавче провадження №34821755.

В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що належне ОСОБА_3 майно, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, а також те, що вона працює в ПП «Мюзік Фекторі», яке територіально розташоване в Шевченківському районі м. Києва.

Постановою державного виконавця від 17.03.2015 виконавче провадження №34821755 закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист надіслано за місцем роботи боржника до ВДВС Шевченкіського РУЮ у м. Києві.

Шевченківським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві вказаний виконавчий лист прийнятий до виконання в межах виконавчого провадження №47249105.

Постановою державного виконавця від 17.03.2016 виконавче провадження №47249105 закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист повернуто до Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

08.04.2016 державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кісельовою В.В. винесено постанову, якою за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження №50741838.

Оскаржуючи рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження заявник вказує на порушення ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи оцінку доводам заявника суд враховує наступне.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» дії органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В силу вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин/ державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин/ виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин/ є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин/).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин/ у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що після повернення Шевченківським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві виконавчого листа, виданого за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.11.2010 у справі 2-2300/10, до Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, державним виконавцем в супереч приписам ч.ч. 1, 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а не про його відновлення.

Таким чином з огляду на вищевказані положення закону, порушення з боку державного виконавця процедури виконавчого провадження, про які стверджує заявник, фактично мали місце.

Разом з цим, як відзначено судом вище, закріплена законом можливість сторін виконавчого провадження оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення спрямована для забезпечення захисту їх прав та свобод.

Оскаржуючи рішення державного виконавця, заявником не наведено доводів, які саме його права і свободи були порушені.

Суд звертає увагу на те, що за фактичних обставин справи відновлення виконавчого провадження, а так само відкриття виконавчого провадження направлені на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, і яке на момент розгляду скарги фактично не виконане.

Окрім цього, суд враховує, що докази, які свідчать про те, що в наслідок допущеного державним виконавцем порушення процедури виконавчого провадження порушені права і свободи заявника в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання, обов'язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод /див. рішення ЄСПЛ Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 196/.

У іншому випадку, положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії / див. рішення ЄСПЛ Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37/.

Згідно до ч.ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на рішення державного виконавця не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що державним виконавцем під час винесення оскаржуваної постанови не було допущено істотного порушення вимог закону і оскаржуваним рішенням не порушено права і свободи заявника. Більше того, в разі задоволення скарги будуть істотно порушені права стягувача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 18, 76-82, 89, 258-261, 353-355, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кісельової Віталіни Володимирівни, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: