Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.07.2018 р. 145/1925/17 2/145/186/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

08.12.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 10 січня 2011 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, ОСОБА_2, актовий запис № 1.

В шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною розірвання шлюбу є те, що в них із відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, що призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, подальше збереження шлюбу неможливе. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2015 року, і з тих пір спільне господарство не ведеться. Тому вона вважає, що примирення та збереження даного шлюбу неможливе, так як такі, що суперечать їхнім інтересам. Вона бажає створити нову сім'ю. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишиться проживати з нею. Шлюб розриває вперше, суперечки про місце проживання дітей і розподіл спільного майна немає.

За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Вона на даний час працює і тому є можливість утримувати дитину.

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище чоловіка "Татарінова".

Ухвалою Тиврівського районного суду від 13.02.2018 року сторонам було надано строк для примирення терміном на два місяці, а ухвалою Тиврівського районного суду від 14.05.2018 року - місячний строк для примирення.

Проте, сторони не примирилися.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила, що вони з відповідачем не примирилися.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. В ході минулого судового засідання - 17.07.2018 року позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

10 січня 2011 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб.

Мають дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 7).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 263- 265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 10 січня 2011 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 1, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 18 липня 2018 року.

Суддя Кіосак Н. О.