Номер провадження: 22-ц/785/2751/18
Номер справи місцевого суду: 499/733/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_5 до Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позвом до Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що після смерті її батька відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 7,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, належної померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.

Однак оформити право власності у законному порядку позивач не може, оскільки нею був пропущений шести місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, тому вона звернулась до суду із вказаним позов та просила його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, заяв та клопотань до суду не надавав, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 інтересах ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не зявились, але про розгляд справи вони сповіщались неодноразово належним чином та завчасно. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає подальшому розглядові справи та у їх доступі до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 26.07.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені у апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України, що набрав чинність з 15 грудня 2017 року, зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із статтями 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статей 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини ( ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини ( ст. 1223 ЦК України).

У статтях 1268, 1269 ЦК України, в редакції чинної на час відкриття спадщини, зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

У частинах 1 та 3 статті 1272 ЦК України зазначено, що, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як зазначено в абзаці 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України, тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, пригнічений стан та інше.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,6100 га, що розташована на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, масив 27 ділянка 10, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 16 листопада 2005 року, зареєстрованого в Книзі записі реєстрації державних актів на право власності на землю за №97 ( а.с. 10).

ОСОБА_6 помер 19 грудня 2012 року ( а.с. 6), заповіт не складав, що підтверджується витягом із спадкового реєстру, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватися за законом.

Позивачка ОСОБА_5 є донькою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб ( а.с. 8, 9).

Спадкодавець ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня смерті, 19 грудня 2012 року, один ( а.с. 42), спадкова справа до майна померлого не заводилася ( а.с. 53).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що перебування позивачки ОСОБА_5 у стані глибокого смутку після смерті батька й проживання в Черкаській області не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки з часу відкриття спадщини до дня звернення до суду пройшло біля 5 років, тому позивачка пропустила строк на прийняття спадщини без поважних причин й законних підстав для визначення додаткового строку на прийняття спадщини немає.

Посилання представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки справа розглянута судом першої інстанції за відсутність позивачки та її представника не приймається до уваги за таких підстав.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України, чинного на час розгляду справи, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 23 жовтня 2017 року ( а.с. 20-21).

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року справа була призначена до судового розгляду на 23 листопада 2017 року ( а.с. 35-36).

09 листопада 2017 року та 22 листопада 2017 року представник позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_4, зверталася до суду із заявою про розгляд справи без участі представника ( а.с. 32, 41).

Наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення «судової повістки» свідчать про те, що позивачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_4 викликалися в судове засідання на 23 жовтня 2017 року, 09 листопада 2017 року, 23 листопада 2017 року та 05 грудня 2017 року ( а.с. 30, 33, 48, 50).

Позивачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_4 скористалися своїми процесуальними правами на власний розсуд і не зявилися в судове засідання без поважних причин, тому немає підстав вважати, що судом порушені їх права на участь в судовому засіданні.

Твердження представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом безпідставно не враховано, що позивачка пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, не приймаються до уваги за таких підстав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12, від 4 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15 та від 14 вересня 2016 року у справі №6-1215цс15.

Аналізуючи зазначені норми права, правову позицію Верховного Суду України, обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що визначені позивачкою ОСОБА_7 причини пропуску строку на прийняття спадщини як перебування позивачки ОСОБА_5 у стані глибокого смутку після смерті батька, проблеми зі здоровям та наявність двох неповнолітніх дітей, які часто хворіли, не є об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з'ясував всебічно та повно обставини, що мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та з достовірністю встановив, що законних підстав для задоволення позову немає.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення, рішення Іванівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 26 липня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_2

ОСОБА_3