Справа № 449/794/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/783/2675/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 24 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Великоглібовецької сільської ради Перемишлянського району, ОСОБА_3 про визнання частково недійсними і скасування: рішення виконавчого комітету Великоглібовицької сільської ради рішення № 60 від 18.112010 р. про надання ОСОБА_5 дозволу на оформлення права власності на будинок на АДРЕСА_1 в цілому в частині оформлення права власності ОСОБА_5 на 1/2 ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 ; свідоцтва про право власності, виданого 01.08.2011 року на ім`я ОСОБА_5 на житловий будинок та господарські будівлі на АДРЕСА_1 в цілому, в частині оформлення права власності ОСОБА_5 на 1/2 ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 ; нотаріально посвідченого 05.03.2013 року заповіту ОСОБА_5 щодо заповідання ОСОБА_3 житлового будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 в цілому, виключивши із спадкового майна їй ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 ; свідоцтва про право на спадщину (серія - НВХ № 450005), виданого 08.082016 року на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок та господарські будівлі на АДРЕСА_1, виключивши із спадкового майна 1/2 ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 в частині 1/2 ідеальної частки будинку і господарських будівель та споруд; витягу № 65698901 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 08.08.2016 року на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок та господарські будівлі на АДРЕСА_1, виключивши із спадкового майна 1/2 ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 ; визнання за позивачем, ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель на АДРЕСА_1 .

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, визнано частково недійсним і скасовано свідоцтво про право власності, видане 01.08.2011 року на ім`я ОСОБА_5 на житловий будинок та господарські будівлі на АДРЕСА_1 в частині оформлення права власності ОСОБА_5 на 1/2 ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель на АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 826 грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ,вважають, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Апелянт ОСОБА_1 зазначає, що він є рідним братом ОСОБА_5 , їхнім батькам на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому він залишився проживати разом з братом після смерті батьків, які померли, батько - ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір - ІНФОРМАЦІЯ_3, залишившись проживати у спірному будинку вони разом з братом фактично прийняли спадщину після смерті батьків, і спадщина належить йому з моменту її відкриття. І оскільки батьки заповіт на спадкове майно не складали, з врахуванням ЦК України 1963 року, спадкування після їх смерті здійснюється за законом. Після одруження позивач переїхав проживати в с. Давидів, а його брат, ОСОБА_5 , залишився проживати у батьківській хаті. Апелянт стверджує, що у них з братом були нормальні родинні відносини і йому не було відомо, що брат у 2010 році оформив право власності на батьківський будинок на своє ім`я, в подальшому заповівши його доньці, ОСОБА_3 , яка після смерті ОСОБА_5 успадкувала житловий будинок в цілому. Він не заперечує належність братові Ѕ частини спірного житлового будинку, як частку, успадковану ним після смерті батьків позивача. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання частково недійсними і скасування: свідоцтва про право на спадщину (серія - НВХ № 450005), виданого 08.082016 року на ОСОБА_3 на житловий будинок та господарські будівлі на АДРЕСА_1, виключивши із спадкового майна 1/2 ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 в частині 1/2 ідеальної частки будинку і господарських будівель та споруд; витягу № 65698901 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 08.08.2016 року на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок та господарські будівлі на АДРЕСА_1, виключивши із спадкового майна 1/2 ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 ; визнання за позивачем - ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель на АДРЕСА_1 - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вищевказаних позовних вимог, а в решті рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував, чи дійсно ОСОБА_1 прийняв спадщину, які він вчинив дії, спрямовані на прийняття спадщини протягом шести місяців після відкриття спадщини, не встановив, кому саме та на якій правовій підставі належав спірний житловий будинок із господарськими спорудами. З метою з`ясування обставин справи суд першої інстанції не допитав свідків, клопотання про допит яких міститься в матеріалах справи. Вважає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку та господарських споруд, оскільки єдиним законним власником такого майна є ОСОБА_3 , чим порушив вимоги ст. 321 ЦК України. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та заперечення щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 , заперечення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_10 щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та пояснення на підтримання доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З урахуванням того, що спадщина після смерті батьків позивача відкрилася до 2004 року на спірні правовідносини поширюються положення ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Частина 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_6 вбачається, що його батьками записаніОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження вбачається, що батьками ОСОБА_5 також записані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З копій свідоцтв про смерть серії НОМЕР_4 та НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Довідкою Великоглібовецької сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 27.07.2016 р. №1080, копіями погосподарських книг, підтверджується, що ОСОБА_1 з дня народження і до 18.08.1992 року був зареєстрований в с. Великі Глібовичі Перемишлянського району Львівської області, вибув у с. Давидів 18.08.1992 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Стаття 549 ЦК УРСР 1963 року передбачає дії, які свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 проживав разом з батьками, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на день їх смерті, і після їх смерті разом з братом, ОСОБА_5 , залишився проживати у батьківському будинку, де проживав до 1992 року, був у ньому зареєстрований, що свідчить про прийняття ними, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , спадщини після смерті батьків, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Оскаржуваним рішенням визнано частково недійсним і скасовано свідоцтво про право власності, видане 01.08.2011 року на ім.»я ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 в частині оформлення права власності ОСОБА_5 на Ѕ ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 .

З копії витягу про державну реєстрацію прав, виданого 01.08.2011 року, серії СЕВ №081469, з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.08.2011 року, вбачається, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 , зазначений ОСОБА_5 , підставою виникнення права власності - свідоцтво про право власності 01.08.2011 року, видане виконавчим комітетом Великоглібовецької сільської ради на підставі рішення виконавчого комітету Великоглібовецької сільської ради від 18.11.2010 року за №60.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Великоглібовецької сільської ради №60 від 08.11.2010 р. ОСОБА_5 дозволено оформити документи на право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 на ОСОБА_5 .

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який визнавши поважними причини пропуску позивачем строку позовної давності щодо вимог про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Великоглібовецької сільської ради від 18.11.2010 року №60, на підставі якого видано оспорюване позивачем свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.08.2011 року, відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги з тієї підстави, що позивач не залучив до участі у справі належного відповідача.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Великоглібовецької сільської ради від 18.11.2010 року №60, на підставі якого видано оспорюване позивачем свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.08.2011 року, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання частково недійсним і скасування свідоцтва про право власності, виданого 01.08.2011 року на ім`я ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 в частині оформлення права власності ОСОБА_5 на Ѕ ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 .

На думку колегії суддів, задоволення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 , а саме, визнання частково недійсним і скасування свідоцтва про право власності, виданого 01.08.2011 року на ім`я ОСОБА_5 на житловий будинок та господарські будівлі на АДРЕСА_1 в частині оформлення права власності ОСОБА_5 на 1/2 ідеальну частку будинку і господарських будівель та споруд, успадкованих ОСОБА_1 та визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель на АДРЕСА_1 , які є похідними від позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Великоглібовецької сільської ради від 18.11.2010 року №60, на підставі якого видано оспорюване позивачем свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.08.2011 року, а відтак їх вирішення залежить від розгляду та вирішення судом позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Великоглібовецької сільської ради від 18.11.2010 року №60, у задоволенні якої суд відмовив у зв`язку тим, що позивач не залучив до участі у справі, як відповідача, виконавчий комітет Великоглібовецької сільської ради Перемишлянського району Львівської області.

Позивач, вважаючи житловий будинок АДРЕСА_1 спадковим будинком, який він успадкував разом з братом, ОСОБА_5 після смерті їх батьків, звернувся з позовною вимогою про визнання недійсним і скасування рішення виконавчого комітету Великоглібовецької сільської ради №60 від 08.11.2010 р. «Про оформлення права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 », разом з тим відповідачем зазначив Великоглібовицьку сільську раду Перемишлянського району Львівської області, а не виконавчий комітет Великоглібовицької сільської ради Перемишлянського району Львівської області, а відтак суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги.

На думку колегії суддів безпідставною та необгрунтованою відмову суду в задоволенні позовних вимог про визнання частково недійсним заповіту та скасування нотаріально посвідченого 05.03.2013 року заповіту ОСОБА_5 з підстав ненадання ні оригіналу, ні копії оспорюваного заповіту.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Стаття 376 ЦПК України передбачає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.2 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 24 січня 2017 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Великоглібовицької сільської ради Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05.04.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.