Справа № 361/6887/17
Провадження № 2/361/728/18
У Х В А Л А

24 липня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Віділлу державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобовязання перебудови обєкта самочинного будівництва,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив зобовязати відповідачів перебудувати обєкт будівництва (привести до попереднього стану) за адресою: Київська область, м.Бровари, вул.Запорізька, 9.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявили клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вказаний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Клопотання виклали в письмовій формі із наведеним обґрунтування, в змісті клопотання посилались на правову позицію викладену у Постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а.

Представник позивача не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишили вирішення вказаного клопотання на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась.

Суд вислухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, про наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 січня 2017 року на підставі протокольного доручення розширеної оперативної наради, та направлення для проведення позапланової перевірки від 16 січня 2017 року № 4/17 начальником відділу державного архітектурно будівельного контролю Броварської міської ради Київської області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на обєкти містобудування за адресою: Київська область, м.Бровари, вул. Запорізька, 9.

За результатами перевірки та враховуючи надані та предявлені документи та пояснення встановлено, що замовниками відповідачами, що без документу, який надає право виконання будівельних робіт виконані будівельні роботи з будівництва двоповерхової будівлі, в 2008 році виконані будівельні роботи з реконструкції житлового будинку по вул. Запорізька, 9 в м. Бровари. Позивач вказує, що зазначені дії порушують вимоги ст. 34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

За результатами проведеної позапланової перевірки, складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24 січня 2017 року.

Надалі, відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, відносно відповідачів було складено приписи № С-2401/1 та С-2401/2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24 січня 2017 року з вимогою усунути порушення до 01 серпня 2017 року.

Станом на 15 березня 2017 року встановлено, що відповідачами вимоги приписів від 24 січня 2017 року № С-2401/1 та С-2401/2 не виконані, чим порушено вимоги п.4 ст.41 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності.

Позивачем неодноразово проводилась перевірка виконання приписів, але станом на момент звернення до суду з вказаним позовом встановлено невиконання вимог приписів № С-2401/1 від 24 січня 2017 року, припису № С-2401/2 від 24 січня 2017 року, припису № С-1503/1 від 15.03.17 року, припису № С-1503/2 від 15.03.17 року, припису № С-1608/1 від 16.08.17 року, припису № С-1608/2 від 16.08.17 року винесених за результатами проведених позивачем перевірок. Жодних доказів, що підтверджують виконання відповідачами вимог приписів та надають право на виконання будівельних робіт не надано.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльностіпосадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи.

Як вбачається з вищенаведеного позивач неодноразово виносив приписи та зобовязував винних осіб усунути допущені порушення.

На підставі зазначених вище обставин відділ ДАБК звернувся до суду з відповідним цивільним позовом.

Частиною 3 ст. 3 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України вказав, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі Занд проти Австрії (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін судом, встановленим законом у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 20 травня 1999 року № 687 ХІV Про архітектурну діяльність для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Частиною 3 ст. 6Про регулювання містобудівної діяльності визначені органи архітектурно-будівельного контролю, до яких належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно з підп. 1 п. б ч. 1 ст. 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Відділ ДАБК є суб'єктом владних повноважень, оскільки здійснює делеговані повноваження, а тому юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, які виникають під час виконання повноважень у сфері державного архітектурно-будівельного контролю.

Зі змісту ч. 4 ст. 5 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні особи в чітко визначених законами України випадках.

За змістом ст. 41 Закону УкраїниПро регулювання містобудівної діяльності державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об'єкта.

Згідно із ч. 1 ст. 38 Про регулювання містобудівної діяльності у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Проаналізувавши зміст ч. 1 ст. 38 та п. 3 ч. 4 ст. 41 Про регулювання містобудівної діяльності слід дійти висновку, що орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинного збудованого об'єкта. Цей припис є обов'язковою передумовою для можливості контролюючого органа на звернення до суду на підставі ч. 1 ст.38 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності у зв'язку з його невиконанням. І, враховуючи положення ч. 4 ст. 5 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), такий позов повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Дії органу державного архітектурно-будівельного контролю здійснюються ним як суб'єктом владних повноважень послідовно в чітко визначеному порядку. Зокрема такий орган, що наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов'язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. Оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то і подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру й повинно розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Звертаючись до суду з позовом про знесення об'єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.

Таким чином, спори, які виникають за участю суб'єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими.

Така ж правова позиція висловлена ОСОБА_6 Палатою Верховного суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення заявленого клопотання та закриття провадження у вказаній справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом Віділлу державного архітектурно-будівельного контролю Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобовязання перебудови обєкта самочинного будівництва, - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Радзівіл А.Г.