Провадження № 4-с/760/108/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Каліщук М.В.

представника заявника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишина П.Б., заінтересована особа: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2016 заявник звернувся в суд зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Данилишина П.Б., посилаючись на те, що відповідними діями та бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, порушено його права.

В обґрунтування скарги заявник серед іншого зазначив, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 24.04.2012 у справі 2-1939/12 з нього на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2012 і до повнолітня ОСОБА_7 За вказаним рішенням суду за заявою стягувача 24.05.2012 Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, який пред'явлений стягувачем до виконання за місцем його роботи до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 15.06.2012 звергнуто стягнення на його заробітну плату. З серпня 2012 по 2013 рік відрахування аліментів здійснювалось його роботодавцем ПАТ «АКТАБАНК». Після його звільнення з ПАТ «АКТАБАНК» він офіційно працював до грудня 2014 року та у період з 2013 по 2016 р.р. добровільно сплачував на користь стягувача аліменти за рішенням суду.

15.04.2015 виконавчий лист, виданий за рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 24.04.2012 у справі 2-1939/12, пред'явлений стягувачем до Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. На підставі виконавчого листа за заявою стягувача про примусове виконання рішення постановою державного виконавця від 15.04.2015 відкрито виконавче провадження №47277869. В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем складено довідку-розрахунок щодо його заборгованості по виплаті аліментів за період з 2013 року по липень 2016, яка склала 42 343, 37 грн., без врахування сум, сплачених ним в рахунок погашення аліментів в добровільному порядку. У зв'язку з неврахуванням державним виконавцем сум, сплачених ним в рахунок погашення аліментів, він звернувся до останнього з клопотання провести перерахунок заборгованості, надавши відповідні платіжні документи в якості доказів сплати відповідних сум. Однак держаний виконавець представлені ним квитанції до уваги не взяв, і як наслідок попередньо визначений розмір заборгованості по аліментах фактично не змінився, що на його думку є незаконним та порушує його права.

Окрім цього, в межах виконавчого провадження №47277869 державним виконавцем винесено постанову, якою накладено арешт на його майно. Вказану постанову він вважає незаконною, оскільки державний виконавець не пересвідчився чи отримував він постанову про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості виконувати рішення суду в добровільному порядку. Крім того, арешт його майна застосований державним виконавцем в тому числі з метою забезпечення виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості по аліментам, розмір якої як він вважає визначений державним виконавцем незаконно.

З наведених підстав заявником подану дану скаргу, у якій він просить:

- визнати бездіяльність та дії головного державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Данилишина П.Б. щодо нездійснення перерахунку заборгованості по стягненню аліментів та накладенні арешту на все його майно незаконними;

- зобов'язати головного державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Данилишина П.Б. здійснити перерахунок заборгованості, врахувавши квитанції про сплату аліментів на користь ОСОБА_7;

- зобов'язати головного державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Данилишина П.Б. зняти арешт з його майна, накладений в межах виконавчого провадження №47277869.

Ухвалою суду від 08.02.2017 у справі за скаргою ОСОБА_4, поданою в порядку ст.ст. 383-385 ЦПК України в редакції до 15.12.2017, відкрито провадження.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції від 15.12.2017.

В судовому засіданні представник заявника підтримала скаргу в частині вимог про визнання бездіяльності державного виконавця незаконною та зобов'язання його здійснити перерахунок заборгованості по аліментах, в іншій частині вимоги скарги не підтримала, на їх задоволенні не наполягала.

Державний виконавець, представник стягувача в судове засідання не прибули про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, якими передбачено, що неявка стягувача, боржника або державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, що не з'явились в судове засідання.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» до компетенції судів віднесено розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Закріплена можливість оскарження таких рішень, дії або бездіяльності являє собою механізм юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій вказаними посадовими особами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, частини першої статті 19, частини п'ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 24.04.2012 у справі 2-1939/12 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2012 і до повнолітня ОСОБА_7

За вказаним рішенням суду за заявою стягувача 24.05.2012 Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

Даний виконавчий лист пред'явлений стягувачем ОСОБА_6 до виконання за місцем роботи заявника - в ПАТ «АКТАБАНК» до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 15.06.2012 звергнуто стягнення на заробітну плату.

У період з 01.08.12 по 14.01.2013 (день звільнення заявника) відрахування аліментів із заробітної плати заявника здійснювалось його роботодавцем ПАТ «АКТАБАНК». За вказаний період заборгованість по виплаті аліментів відсутня, що підтверджується листом ПАТ «АКТАБАНК» від 15.01.2013 №144. У зв'язку із звільненням заявника відрахування аліментів з його заробітної плати припинено.

У період з 2013 по 2016 рік у рахунок аліментних платежів заявником у добровільному порядку на користь стягувача здійснено ряд платежів, а саме:

1) 1000,00 грн. за завоюю на переказ готівки до ПАТ Банк «Контракт» від 11.03.2013 №851110014;

2) 500,00 грн. за завоюю на переказ готівки до ПАТ Банк «Контракт» від 02.04.2013 №400220059;

3) 500,00 грн. за завоюю на переказ готівки до ПАТ Банк «Контракт» від 07.05.2013 №400720016;

4) 500,00 грн. за квитанцією ПАТ Банк «Контракт» від 31.05.2013 №943110017;

5) 500,00 грн. по квитанції ПАТ «Грін Банк» від 03.07.2013;

6) 500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 02.08.2013 №2;

7) 500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 03.09.2013 №6;

8) 500,00 грн. за платіжним дорученням до ПАТ «Грін-Банк» від 02.10.2013 №11;

9) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 01.11.2013 №22;

10) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 03.12.2013 №30;

11) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 27.12.2013 №52;

12) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 31.01.2014 №3;

13) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 03.03.2014 №5;

14) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 31.03.2014 №6;

15) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 05.05.2014 №348_9;

16) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 02.06.2014 №348_1;

17) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 03.07.2014 №348_6;

18) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 05.08.2014 №348_5;

19) 4500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «Грін-Банк» від 29.08.2014 №31_2;

20) 2500,00 грн. по квитанції ПАТ «Акцент-Банк» від 09.10.2014 №11586.151.3;

21) 4500,00 грн. по квитанції ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» від 04.11.2014 №11586.151.3;

22) 4000,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «АСВІО Банк» від 12.12.2014 №106021;

23) 3500,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «АСВІО Банк» від 16.01.2015 №106281;

24) 8000,00 грн. за платіжним доручення до ПАТ «АСВІО Банк» від 25.04.2015 №107267;

25) 400,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.01.2016 №;

26) 400,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.01.2016 №Р24А23039963А153735;400,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 18.02.2016 №Р24А38888144А904067;

27) 400,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 11.03.2016 №Р24А49584713А890031;

28) 400,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 19.04.2016 №Р24А68107999А013228;

29) 40,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.07.2016 №Р24А105185025А16274;

30) 40,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.07.2016 №Р24А105185030А15674;

31) 40,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.07.2016 №Р24А105185035А13384;

32) 40,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.07.2016 №Р24А105185025А16274;

33) 40,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.07.2016 №Р24А105185034А97974;

34) 60,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.07.2016 №Р24А105185038А94684;

35) 60,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.07.2016 №Р24А105185041А69884;

36) 400,00 грн. по квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.05.2016 №Р24А76782309А537438.

Таким чином у період з 2013 по 2016 рік у рахунок аліментних платежів заявником у добровільному порядку на користь стягувача сплачено 78 820, 00 грн.

15.04.2015 виконавчий лист, виданий за рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 24.04.2012 у справі 2-1939/12, пред'явлений стягувачем до Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області.

На підставі виконавчого листа за заявою стягувача про примусове виконання рішення постановою державного виконавця від 15.04.2015 відкрито виконавче провадження №47277869.

В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем визначено розмір заборгованості заявника по виплаті аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку від 20.02.2015 загальна сума боргу за період з січня 2013 по лютий 2015 склала 22 623,85 грн. Відповідно до довідки-розрахунку від 19.07.2016 загальна сума боргу за період з січня 2013 по липень 2016 склала 42 343,37 грн. 19.08.2016 державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості за період з січня 2013 по липень 2016 в якій частково враховано платежі здійснені заявником у рахунок аліментів на користь стягувача на загальну суму 7 180 грн.

Посилаючись на незаконність бездіяльності державного виконавця щодо не здійснення перерахунку розміру заборгованості по аліментах заявником вказано, що останній не в повному обсязі врахував платежі, які сплачені ним на користь стягувача в рахунок аліментів у добровільному порядку.

Надаючи оцінку доводам заявника суд враховує наступне.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» дії органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В силу вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» /у редакції до 05.10.2016/ передбачалось, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» /у редакції від 05.10.2016/ передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Статтею 195 СК України /у редакції до 05.10.2016/ передбачалось, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Статтею 195 СК України /у редакції від 05.10.2016/ передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Таким чином, відповідно до змісту вищенаведених норм законодавства вбачається, що при здійсненні розрахунку зі сплати аліментів виконавець зобов'язаний враховувати суми аліментних платежів, які сплачені боржником у виконавчому провадженні на користь стягувача, якщо сплата таких сум підтверджена документально.

Судом встановлено, що при здійсненні розрахунку зі сплати аліментів за період з січня 2013 по липень 2016 державним виконавцем не враховано суми, сплачені заявником у вказаному періоді у рахунок аліментів, у загальному розмірі 71 640, 00 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів заявника про допущення державним виконавцем бездіяльності, яка полягала у нездійсненні перерахунку заборгованості по сплаті аліментів за відповідний період у виконавчому провадженні №47277869.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин бездіяльність державного виконавця щодо нездійснення перерахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів належить визнати неправомірною та зобов'язати уповноважену посадову особу Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області здійснити відповідний перерахунок.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином в задоволенні скарги в частині зобов'язання державного виконавця зняти арешт з майна заявника належить відмовити. Вказане питання підлягає вирішенню державним виконавцем після здійснення перерахунку заборгованості заявника по сплаті аліментів за наявності для того визначених законом підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 18, 76-82, 89, 258-261, 353-355, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишина П.Б., яка полягає у нездійсненні перерахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №47277869 щодо виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва у справі №2-1933/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зобов'язати уповноважену посадову особу Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва у справі №2-1933/12 з урахуванням сум, які були сплачені у відповідному періоді на користь ОСОБА_6 в рахунок аліментів на дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в добровільному порядку.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: