Дата документу 11.10.2018
ЄУ № 420/912/18
Провадження №2/420/481/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Стєніної А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В зазначеному житловому будинку зареєстрований її син ОСОБА_2, але не проживає з січня 2014 року. В січні 2014 року він виїхав з дому на заробітки й до теперішнього часу не повертався, його фактичне місцезнаходження їй невідомо. Його речей в будинку не має. Лише інколи вони спілкуються по телефону, але в добровільному порядку він з місця реєстрації знятись не бажає. У зв'язку з реєстрацією відповідача за зазначеною адресою позивач фактично позбавлена права щодо отримання субсидії на оплату комунальних послу, чим об'єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та її представник до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, рішення просить винести на розсуд суду.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.08.2004, посвідченим 09.09.2004 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Замарь О.О. та зареєстрованим в реєстрі за №1051, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №107824 від 14.09.2004, витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 21.10.2004.

Як вбачається з довіди Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області №1449 від 04.07.2018, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, виданим 29.06.1985 відділом ЗАГС м. Красний Луч Ворошиловградської області, свідоцтвом про шлюб НОМЕР_4, виданим повторно 22.06.2018 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Відповідно до акту № 596 від 20.06.2018, складеного комісією у складі депутата Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області Птушко В.М., сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_6, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але фактично не проживає з 2014 року. Це також підтверджується довідкою Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області №597 від 20.06.2018.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач в спірному будинку не проживає більше шести місяців, то він втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи намір позивача щодо усунення перешкод у здійсненні ним права розпоряджатися своїм майном, а також те, що відповідач був відсутній за вищевказаною адресою понад шість місяців, суд вважає відповідача ОСОБА_2таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням.

Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» «реєстрація» - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до п.п. 3,4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 319, 321 ЦК України, ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт НОМЕР_5, виданий 07.10.1998 Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_6, виданий 30.08.2001 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Третя особа: Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області, , знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 3, смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.С. Стеценко