Справа № 216/349/18
Провадження № 2/211/929/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 жовтня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

за відсутності:

позивача ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою, вказавши, що 03.11.2017 року о 11.30 год., відповідач ОСОБА_2 рухаючись по проїзній частині Обїзної дороги в м. Кривому Розі з боку вул. Дніпровське шосе в напрямку вул. Бикова, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 214 СПГ», реєстраційний номер НОМЕР_1, в районі АЗС «ВЕСТА» проявив неуважність до дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху, під час виникнення небезпеки для руху, яку водій обєктивно був спроможний виявити, своєчасно не вжив відповідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під її керуванням, при цьому вона рухалась попереду в попутному з ним напрямку. Встановлено, що внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим їй, винною особою ОСОБА_2 завдані матеріальні збитки. Також вона отримала в результаті ДТП тілесні ушкодження.

13 грудня 2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено постанову по справі № 211/5334/17, якою встановлено вину ОСОБА_2 в скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. Зазначена постанова суду набрала законної сили.

Діями ОСОБА_2 їй було завдано майнову шкоду у розмірі 140 500 грн. (сто сорок тисяч пятсот) гривень, що підтверджується висновком № Д14/11/17 від 16.11.2017 року експертного авто товарознавчого дослідження її автомобіля.

Страховою компанією їй було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 98 000 гривень.

Тож з врахуванням вказаного, загальна вартість майнової шкоди 42 500,00 грн..

До сьогоднішнього дня вона не отримала від відповідача ніякого відшкодування, не дивлячись на її постійні звернення до нього та прохання урегулювати це питання мирним шляхом.

Крім того діями відповідача їй також була завдана моральна шкода яку оцінює у 50 000,00 грн., так їй довелось після ДТП перенести душевні страждання, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативний вплив на стан здоров`я, а також моральні страждання, повязані з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідач відмовляється відшкодувати їй завдану майнову та моральну шкоду, тому просить стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 42500,00 грн., моральну шкоду в розмірі 50000, 00 грн, витрати по сплаті за правову допомогу у розмір 3000,00 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,60 грн.

Відповідачем було подано до суду заперечення на позовну заяву, яким просив у задоволенні позову відмовити, однак дане заперечення суперечить цивільно-процесуальному кодексу в редакції 2017 року.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_1 07.09.2018 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 07.09.2018 року в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи що у ДТП винна також і позивач. У відшкодування шкоди він частково сплатив позивачу кошти. Моральну шкоду вважає завищеною та недоведеною, тому просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У судовому засіданні встановлено, що 03.11.2017 року о 11.30 год. відповідач ОСОБА_2 рухаючись по проїзній частині Обїзної дороги в м. Кривому Розі з боку вул. Дніпровське шосе в напрямку вул. Бикова, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 214 СПГ», реєстраційний номер НОМЕР_1, в районі АЗС «ВЕСТА» проявив неуважність до дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху, під час виникнення небезпеки для руху, яку водій обєктивно був спроможний виявити, своєчасно не вжив відповідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди та допустив зіткнення з автомобілем позивача ОСОБА_3 марки «Mitsubishi Carisma» реєстраційний номер НОМЕР_3 під її керуванням, при цьому вона рухалась попереду в попутному з ним напрямку. Встановлено, що внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим позивачу винною особою ОСОБА_2 завдані матеріальні збитки, а також вона отримала в результаті ДТП тілесні ушкодження.

Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року по справі № 211/5334/17, якою встановлено вину ОСОБА_2 в скоєнні ДТП та притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. Дана постанова набрала законної сили 27.12.2017 року (а.с.7).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому суд вважає, що не підлягає доказуванню той факт, що 03 листопада 2017 року ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2

У судовому засіданні також встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_3.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаному автомобілю було завдано механічні пошкодження.

Згідно пп. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала.

В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи.

З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього до заподіювача шкоди.

Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди.

Приписами частини 1 статті 1187 ЦК України визначено поняття джерела підвищеної небезпеки.

У частини 2 статті 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до висновку за результатами експертного авто-товарознавчого дослідження № Д14/11/17 від 16 листопада 2017 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_4 на замовлення СК «Глобус» для визначення матеріальної шкоди, так сума матеріальної шкоди, спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_4, ідентифікаційний номер (VIN) ХМСLRDA2A3F022154, складає 140500,00 гривень (а.с. 13-39).

Вказаний висновок експертного автотоварознавчого дослідження є документом, що містить відомості про обставини, що мають значення для справи, тобто письмовим доказом.

Будь-яких доказів на спростування вказаної вартості матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, відповідач суду не надав.

На відшкодування майнової шкоди, страховою компанією позивачу було виплачено 98 000,00 гривень, що відображено у випискі за картковим рахунком ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Невідшкодованою залишилась різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 42500,04 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, враховуючи отримані позивачем тілесні ушкодження під час ДТП, перенесення нею фізичних та моральних страждань, пов'язаних із порушенням звичайного способу життя, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_3 дійсно було заподіяно моральну шкоду, внаслідок ДТП, однак, стороною позивача не було доведено обсягу моральних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірах 50000,00 грн., а тому суд, керуючись внутрішнім переконанням, вважає за необхідне задовольнити дані вимоги позивача частково, в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві часткового знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження підстав своїх заперечень, суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Стаття 141 ЦПК України встановлює, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що при зверненні до суду позивач ОСОБА_3 загалом сплатила судовий збір у сумі 1410,00 грн., за дві вимоги: 704,00 грн. - за вимогу майнового характеру + 704,80 грн. - за вимогу немайнового характеру = 1409,60 грн., які саме позивач просить стягнути з відповідача.

Враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, дані кошти (1409,60 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Так, розмір судового збору за вимогу не майнового характеру буде дорівнювати 140,96 грн., так як вимога позивача задоволена частково 10 000,00 грн. А розмір судового збору за вимогу майнового характеру 704,80 грн., так як дана вимога позивача задоволена повністю.

Загальний розмір судового збору складає 845,76 грн.

Суд також встановив, що позивач понесла витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн., які також підтягаються стягненню з відповідача на користь позивача.

В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1166, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортною пригодою, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП 9, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, майнову шкоду, спричинену в результаті настання дорожньо-транспортної події, в розмірі 42500 (сорок дві тисячі пятсот ) грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч ) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі ) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 845 (вісімсот сорок пять ) грн. 76 коп., а всього 56 345 (пятдесят шість тисяч триста сорок пять ) грн. 76 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: ОСОБА_5