Справа № 635/1235/18
Провадження № 2/635/1516/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 липня 2018 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Ільїної Г.І.,
секретар судового засідання - Літінська Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
представники позивача - Савіхіна Анастасія Миколаївна,
відповідач - ОСОБА_1,
Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором б/н від 21.07.2011 року, в сумі 116028,57 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн.
В обґрунтування позову ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що між ним та відповідачем 21.07.2011 року був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 31.12.2017 р. за ним утворилась заборгованість у розмірі 116028,57 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3765 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 101581,26 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4680,95 грн., а також штрафу за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 грн. фіксована частина та 5501,36 грн. - процентна складова.
Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило.
Сторони по справі інших заяв та клопотань до суду не подавали.
03 березня 2018 року суддею було зроблено запит щодо доступу до персональних даних про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України.
21 березня 2018 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшла відповідь на запит, згідно якої було встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
22 березня 2018 року року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у її відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надавав.
Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши докази в справі у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідач зобов'язався повертати кредит щомісячно. Разом з цим, відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
За пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. умов кредитування вказаного договору, позичальник надав банку згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків.
Згідно пункту 2.1.1.5.5. правил кредитування зазначеного кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У частині четвертій вказаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року N 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.
Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.
З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 21.07.2011 року в графі «% ставка» з 21 липня 2011 року до 31 серпня 2014 року (включно) відображено 20,40%, з 01 вересня 2014 року до 31 березня 2015 року (включно) - 34,80%, а з 01 квітня 2015 року до 31 грудня 2017 року 43,20% (а.с. 5 - 6).
Тобто, банком двічі здійснювалося збільшення процентної ставки за користування кредитом, що є неприпустимим та суперечить положенням ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України.
Жодних доказів, які б підтверджували, що банк повідомляв письмово позичальника про збільшення процентної ставки чи підписував додаткові угоди з даного приводу, і позичальник приймав пропозиції кредитора з цього питання, суду не надано.
Тому, суд вважає, що заборгованість по процентам за користування кредитом підлягає стягненню лише в розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, виходячи з розміру 1,7 % в місяць за весь період заборгованості. Сама ж заборгованість по процентам підлягає перерахуванню. Враховуючи, що сума боргу за кредитом становить 3765 грн., заборгованість за процентами складатиме: 4931,85 грн. (3765 (тіло кредиту) х 1,7 % / 100 = 64,05 грн. - заборгованість по процентам за один місяць, а період заборгованості з 21.07.2011 року по 31.12.2017 року складає 77 місяців; 64,05 х 77 = 4931,85 грн.).
Щодо нарахованої заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4680,95 грн., то вона також підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Таким чином ч. 3 ст. 551 ЦПК України дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
З урахуванням того, що розмір неустойки (пені) 4680,95 грн. більший від розміру боргового зобов'язання 3765 грн., суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини 3 статті 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до 3765 грн.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року N 6-2003цс15.
За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для одночасного стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 5501,36 грн.) немає, і в цій частині позов також не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Також, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Відповідно до платіжного доручення № PROM5BDO17 від 05 лютого 2018 року при пред'явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 189,24 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 189 (сто вісімдесят дев'ять) грн. 24 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не було подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Представник позивача - Савіхіна Анастасія Миколаївна, юридична адреса - АДРЕСА_2.
Відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 рік народження, ІПН НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Харківським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 23 серпня 2000 року.
Суддя Г.І. Ільїна