_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1675/17
Провадження № 2/520/2937/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна,

за участі: представника позивача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання банківських послуг, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 кредитну заборгованість у розмірі 92518,89 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 09.08.2010 року було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою від 22.02.2017 року провадження у справі відкрито.

02.06.2017 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним договір про надання банківських послуг від 09.08.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 При цьому відповідач посилається на те, що дізналась про порушення своїх прав після звернення за юридичною допомогою. Сторона відповідача стверджує, що між банком та ОСОБА_2 не було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, порушено право ОСОБА_2 як споживача банківських послуг, оскільки відповідачу не було надано доступної, обєктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту, введено в оману щодо кредитної ставки, приховано інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та інше. Крім того, відповідач зазначає, що фактичне надання кредитних коштів нічим не підтверджується, сума позову не відповідає сумі в розрахунках.

02.01.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало до суду відзив на зустрічний позов, в якому просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні зустрічного позову. При цьому представник позивача зазначає, що відповідач ОСОБА_2 погодилась з запропонованими банком умовами договору, підписавши Анкету-заяву та приєднавшись до Умов надання банківських послуг, користувалась кредитною карткою та здійснювала погашення заборгованості. Наявність обману при укладенні договору відповідачем ОСОБА_2 не доведено та положення Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні відносини.

27.02.2018 року представником відповідача до суду надано пояснення на відзив.

16.04.2018 року представником позивача надано відповідь на заяву.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 до судового засідання не зявились, до суду надано заява представника щодо розгляду справи без їх участі, в якій представник просить позов ОСОБА_2 задовольнити та в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 29.12.2009 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з Анкетою-заявою, згідно з якою виявила бажання оформити на своє імя кредитку «Універсальна» «55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 4000,00 грн. та процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості /а.с.155-156/. Вказана Анкета-заява містить припис «Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, прошу відкрити рахунок і надати перераховані нижче послуги». Номер картки 489543. Дата відкриття рахунку 29.12.2009 року.

09.08.2010 року відповідач ОСОБА_2 знову звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з Анкетою-заявою. Вказана Анкета-заява містить припис «Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє імя». При цьому не зазначено, яку саме карту бажає оформити відповідач. Бажаний кредитний ліміт по платіжній карті кредитка «Універсальна» /GOLD 7000 грн. /а.с.14/.

Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 16, 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До позовної заяви представником позивача додано Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09.08.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2 станом на 31.10.2016 року /а.с.12-13/. Відповідно до вказаного розрахунку загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 19665,51 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 65571,53 грн., в т.ч.: залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість 978,96 грн., залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість 64592,57 грн., заборгованість за пенею та комісією 2400,00 грн., заборгованість по судовим штрафам 4881,85 грн., разом 92518,89 грн. При цьому вказаний розрахунок здійснено за період з 04.01.2013 року по 31.10.2016 року.

З цього приводу суд зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Доводи про те, що відповідач була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження розміру наданого кредиту.

Стороною позивача суду надано виписку за період з 09.08.2010 року по 13.02.2017 року по основній карті 9992****4400177, основній карті: 5457****3776 /а.с.95-108/. При цьому кредитний ліміт у вказаній виписці зазначено в розмірі 19230,00 грн.

Матеріали справи містять надані представником позивача довідки без дати видачі, підпису та печатки:

1) довідку, згідно з якою між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір №б/н від 04.01.2013 р., за яким було надано наступні картки: 186530, 610575, 063776, 515528, 489543. Дата відкриття вказаних карток зазначена 04.01.2013 року. Термін дії 11/16 /а.с.111/.

2) довідку, згідно з якою між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір №б/н від 29.12.2009 р., за яким було надано наступні картки: 489543, дата відкриття 29.12.2009, термін дії 11/13;

610575, дата відкриття 16.09.2010, термін дії 03/14;

186530, дата відкриття 15.12.2010, термін дії 12/12;

063776, дата відкриття 04.01.2013, термін дії 11/16;

515528, дата відкриття 18.03.2013, термін дії 12/16 /а.с.157/.

Частиною 2 ст. 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Вищезазначені довідки, подані суду без належного засвідчення та, крім того, відомості, викладені в них є суперечливими, в звязку з чим суд відхиляє вказані докази. При цьому надані стороною позивача фотокартки відповідача ОСОБА_2 з кредитними картками не можуть бути прийняті судом як належний доказ, оскільки з них незрозуміло які картки та відповідно до якого договору отримувала відповідач ОСОБА_2

Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що розрахунок заборгованості не є належним доказом, а з виписки по рахунку, наданій представником позивача, неможливо встановити, якого саме договору та якої картки вона стосується. Крім того, розбіжності в зазначенні розміру кредитного ліміту в анкетах-заявах та виписці по рахунку не дають можливість встановити розмір виданого відповідачу кредиту та, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій.

Оскільки в матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредиту, суд вважає, що докази, надані стороною позивача не є достатніми для підтвердження позовних вимог в сенсі ст. 80 ЦПК України, та приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору недійсним суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи представника відповідача щодо того, що відповідач ОСОБА_2 дізналась про порушення своїх прав лише після звернення за юридичною допомогою, суд не приймає до уваги, оскільки юридична необізнаність відповідача не спростовує того факту, що тривалий час після звернення до банку відповідач ОСОБА_2 не вважала свої права будь-яким чином порушеними.

За таких обставин, суд приходить до висновку про пропуск позивачем за зустрічним позовом строку позовної давності, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити, оскільки поважність причин пропуску строку позовної давності стороною позивача за зустрічним позовом не доведена.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, а також зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню в звязку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 206, 263-265, 274-279, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 16, 203, 215, 256-258, 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (, місце знаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (, місце знаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання банківських послуг відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 03.01.2019 року.

Суддя Васильків О. В.