Справа № 716/1498/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.11.2016 року помер її дядько ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, вона є спадкоємцем другої черги за законом. 25.04.2017 року, у передбачений законодавством шестимісячний строк, позивач звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька ОСОБА_6 У відповідь на заяву ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину, державним нотаріусом було запропоновано подати їй документи, що посвідчують родинні відносини з ОСОБА_6 Крім того нотаріус повідомила, що ОСОБА_6 було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Васловівської сільської ради, Заставнівського району Чернівецької області 18 травня 2011 року ОСОБА_7, за реєстровим номером 58, яким ОСОБА_6В заповів усе своє майно іншій особі, а саме ОСОБА_4 Вважає, заповіт ОСОБА_6 від 18.05.2011 року, посвідчений ОСОБА_7, секретарем виконавчого комітету Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області недійсним, оскільки протягом останніх десяти років (в тому числі і на час складання заповіту) ОСОБА_6 зловживав алкогольними напоям та вів аморальний спосіб життя, а тому вважає, що на момент складання заповіту він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Оскільки волевиявлення померлого ОСОБА_6 не було вільним - заповіт може бути визнаний недійсним. З вказаних підстав просить визнати заповіт ОСОБА_6, що посвідчений 18.05.2011 року ОСОБА_7, секретарем виконавчого комітету Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області недійсним.

Позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява згідно якої він просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, в його задоволенні просили відмовити з підстав вказаних в письмових запереченнях які додали. У вказаних запереченнях на позовну заяву посилалися на те, що згідно оспорюваного заповіту, який на час відкриття спадщини не змінювався та не скасовувався, спадкодавець ОСОБА_6 все належне йому майно заповів ОСОБА_4 Позивач не представила ніяких доказів, що ОСОБА_6 за життя перебував на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра Заставнівської ЦРЛ та вів аморальний спосіб життя, а також сам факт, ставлення під сумнів недійсності заповіту ОСОБА_6 Також надали довідки Заставнівської ЦРЛ, згідно яких ОСОБА_6, який помер 25.11.2016 року на диспансерному обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога ніколи не перебував. По місцю проживання останній характеризувався з позитивної сторони. Зазначені обставини підтверджують, що позивач ОСОБА_9 з надуманих підстав звернулася до Заставнівського районного суду з позовом про визнання заповіту недійсним.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками за адресою, зазначеною в позовній заяві, проте до суду повернулися конверти з відмітками Укрпошти, що «дане відправлення не обслуговується».

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою померлого ОСОБА_6 Вона знала його з 2009 року. Останній не мав ні дружини, ні сімї, ні дітей. Відповідач ОСОБА_4 була сусідкою померлого ОСОБА_6 Вона про нього піклувалася, допомагала по господарству. Також зазначила, що ОСОБА_11 спиртними напоями не зловживав, вона неодноразово залишала із ним дітей, проявів психічних розладів у нього не було. За життя ОСОБА_6 говорив, що хоче скласти заповіт на користь ОСОБА_4, це була його воля. Позивача ОСОБА_3 вона не знає.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він був сусідом померлого ОСОБА_6 Стосунки з ним були нормальні. Сімї у ОСОБА_6 не було, він був писемним, писав та читав. На його похоронах родичів не було, хоронила ОСОБА_6 сусідка ОСОБА_4, яка за ним доглядала та допомагала по господарству. Зазначив, що ОСОБА_6 алкоголем не зловживав, був донором, психічних розладів не мав. Також він знає, що ОСОБА_6 ходів вчинити заповіт на користь дітей ОСОБА_4, але вчинив заповіт на користь останньої, заповіт він вчинив без примусу, особисто.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він був сусідом померлого ОСОБА_6 Останнього він знав. Дітей, дружини та сімї у нього не було. Він був грамотний, алкоголем не зловживав, психічних розладів не мав, був донором. Також зазначив, що неодноразово залишав із ОСОБА_6 дітей на 2-3 години, він купляв дітям цукерки. ОСОБА_4 була також сусідкою ОСОБА_6, вона допомагала йому по господарству, хоронила його. За життя ОСОБА_6 говорив, що все своє майно заповість сину ОСОБА_4 ОСОБА_1, але склав заповіт на ОСОБА_4

Суд, вислухавши пояснення відповідача та її представника, свідків, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.п. 1, 3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25.11.2016 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ №169264 (а.с.8).

Згідно заповіту, посвідченого 18.05.2011 року секретарем виконавчого комітету Васловівської сільської ради Чернівецької області ОСОБА_7, ОСОБА_6 на випадок смерті зробив розпорядження, за яким усе майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом він матиме право заповів ОСОБА_4. Вказаний заповіт був зареєстрований в реєстрі №58 (а.с.18).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч.2 ст.1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини.

Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Із змісту оспорюваного заповіту вбачається, що такий посвідчений секретарем виконавчого комітету Васловівської сільської ради Чернівецької області ОСОБА_7

Положення ст. 1251 ЦК України визначає, що в разі відсутності в населеному пункті нотаріуса, заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Згідно з п.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25.08.1994 року (яка діяла на час складення заповіту) у відповідності зі статтею 37 Закону «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів (далі - посадові особи виконавчих комітетів) вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів до охорони спадкового майна; накладають та знімають заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. У населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти; посвідчують довіреність; засвідчують вірність копій документів і виписок з них; засвідчують справжність підпису на документах.

Згідно з вимогами п.п. 10, 11, 12, 13, 15, 17, 19 вищезазначеної Інструкції - при вчиненні нотаріальних дій посадові особи виконавчих комітетів встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. При посвідченні заповітів, довіреностей та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів громадян, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії. При посвідченні заповітів чи довіреностей з'ясовується дієздатність громадян та перевіряється правоздатність юридичних осіб, від імені яких посвідчуються довіреності. Нотаріально посвідчувані заповіти, довіреності, заяви та інші документи підписуються у присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальну дію. Якщо заповіт, довіреність, заява чи інший документ підписано за відсутності цих посадових осіб, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним. На прохання особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, документ може бути складений посадовою особою виконавчого комітету. Всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій.

Статтею 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Із змісту оспорюваного заповіту вбачається, що при його посвідченні секретарем виконавчого комітету Васловівської сільської ради Чернівецької області ОСОБА_7, останньою дотримано вимоги вищезазначеної Інструкції. Зокрема в заповіті є запис, що «заповіт записано мною, секретарем, зі слів ОСОБА_6. Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_14 і власноручно підписаний ним у моїй присутності. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено».

Згідно п.2 Інструкції нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Згідно ч.1 та 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам, відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом(частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

З відповіді Васловівської сільської ради на адвокатський запит представника позивача (а.с. 100) вбачається, що сільська рада надала представнику позивача копію рішення виконавчого комітету №22/11 від 19.11.2015 року «Про розподіл обовязків між головою, секретарем та членами виконавчого комітету», проте вказане рішення останнім в судове засідання не надане. Крім того, позивачем та її представником вимога про визнання заповіту недійсним з підстав його складення з порушеннями вимог щодо його форми та посвідчення не ставилася.

Також, висловлюючи в судовому засіданні сумніви щодо справжності підпису заповідача в спірному заповіті, представник позивача в судовому засіданні двічі заявляв клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи, які були задоволені судом та по справі призначалися судово-почеркознавчі експертизи (а.с. 120, 142-143). Проте у звязку із відсутністю додаткових вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_6, а також квитанції про оплату судової експертизи такі експертизи не були проведені. Що вбачається із повідомлень експертних установ (а.с. 133, 156) .

Оцінюючи доводи позивача, суд звертає увагу, що позивачем в позовній заяві не піднімалося питання про порушення порядку посвідчення оскаржуваного заповіту, а позивач просила суд визнати заповіт, реєстровий номер 58 від 18.05.2011 року недійсним, з підстав того, що волевиявлення заповідача ОСОБА_6 не було вільним. Позивачем та представником позивача не подано суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження факту, що оскаржуваний заповіт від 18.05.2011 року не відповідав волі спадкодавця в розумінні ч.1 ст.1257 ЦК України. Натомість з показань свідків та наданих представником відповідача доказів вбачається, що заповідач ОСОБА_6 був писемним, грамотним, аморальний спосіб життя не вів, у лікарів нарколога чи психіатра на обліку не перебував, алкоголем не зловживав, психічних розладів не мав.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо визнання заповіту ОСОБА_6 від 18.05.2011 року, що посвідчений ОСОБА_7, секретарем виконавчого комітету Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрований в реєстрі за №58 недійсним.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 1233, 1234, 1247, 1248, 1251, 1257 ЦК України, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 7, 10, 12, 13, 206, 235, 247, 259, 263 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Дата складення повного судового рішення 21.12.2018 року.

Суддя Я.С. Стрілець