ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8125/17
провадження № 2/753/1572/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в особі - судді Вовка Є.І. при секретарі Германенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Голобородько І.Г. - представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відвід судді Вовка Є.І. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо трудових правовідносин,

ВСТАНОВИВ :

Вказана цивільна справа була передана судді 14 листопада 2018 року, та судове засідання по її розгляду було призначено на 13 грудня 2018 року.

Проте, згідно зі звітом (наданим саме Голобородько І.Г.) та протоколом повторного автоматизованого розподілу, здійсненого поза робочим часом - о 19 год. 13 хв. 30 жовтня 2018 року щодо розгляду вказаної цивільної справи №753/8125/17, було визначено двох суддів Вовка Є.І. та Трусової Т.О. - без зазначення правових підстав щодо цього. Після чого, також поза робочим часом - о 19 год. 15 хв. 30 жовтня 2018 року в процесі іншого повторного автоматизованого розподілу щодо вказаної цивільної справи №753/8125/17 щодо єдиного судді, який брав участь у цій дії - Трусової Т.О., було здійснено операцію з двома одночасними назвами: «Вибір учасника колегії» «Відведені судді або зміна форми участі», конкретизація наслідків якої, зокрема зі звіту автоматичного розподілу не вбачається.

При цьому, 13 грудня 2018 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла письмова заява Голобородько І.Г. - представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відвід судді Вовка Є.І. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо трудових правовідносин, з посиланням на порушення порядку щодо вказаного автоматичного розподілу та з долученням вищевказаних звітів.

При цьому, апаратом Дарницького районного суду м. Києва не були виконані вимоги ч.14 та ч.15 ст.33 ЦПК України, а саме всупереч п.3) ч.15 ст.33 ЦПК України - не було оформлено та не було надано судді Вовку Є.І. - до вказаної автоматично розподіленої цивільної справи, відповідного протоколу із обов»язковим зазначенням в ньому інформації про визначення списку суддів для участі (підстави, за яких судді не беруть участі) в автоматизованому розподілі таких справ - як цього імперативно вимагає саме вказаний Закон.

При цьому, після здійснення перевірки змісту електронного звіту, який міститься у судовій автоматизованій системі Д-3 Дарницького районного суду м. Києва вбачається, що згідно зі звітом та протоколом повторного автоматизованого розподілу, здійсненого поза робочим часом - о 19 год. 13 хв. 30 жовтня 2018 року щодо розгляду вказаної цивільної справи №753/8125/17, було визначено двох суддів Вовка Є.І. та Трусової Т.О. - без зазначення правових підстав щодо цього.

Крім того, зі змісту вказаного звіту авторозподілу було встановлено, що виключно під час визначення судді Трусової Т.О. із переліку суддів - учасників процесу такого авторозподілу було виключено суддю Мицик Юлію Сергіївну із посиланням на причини такого виключення - «Не в потрібній палаті», що не відповідає дійсності, оскільки згідно з рішенням Зборів суддів Дарницького районного суду м. Києва суддя Мицик Ю.С. здійснює правосуддя в палаті з розгляду саме цивільних справ.

Після чого, також поза робочим часом - о 19 год. 15 хв. 30 жовтня 2018 року в процесі іншого повторного автоматизованого розподілу щодо вказаної цивільної справи №753/8125/17 щодо єдиного судді, який брав участь у цій дії - Трусової Т.О., було здійснено операцію з двома одночасними назвами: «Вибір учасника колегії» «Відведені судді або зміна форми участі», конкретизація наслідків якої, зокрема зі звіту автоматичного розподілу не вбачається.

Відповідно до п.4) ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

При цьому, з ч.1 ст.33 ЦПК України зокрема вбачається, що визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, що вочевидь виключає в ньому участь тих, хто відсторонений від здійснення правосуддя.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Враховуючи викладене, положення ч.2 ст.39 ЦПК України, вважаю, що належить задовольнити вимоги вказаної заяви та відвести суддю Вовка Є.І. від розгляду цивільної справи №753/8125/17 за вищевказаним позовом ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст.33, 36, 39, 259 - 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відвести головуючого суддю Вовка Є.І. від розгляду цивільної справи №753/8125/17 за позовом ОСОБА_4.

Передати матеріали цивільної справи для розподілу між суддями Дарницького районного суду м. Києва враховуючи порядок, передбачений ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: