Справа № 450/3537/17 Провадження № 2/450/808/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності, скасування права власності та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку кадастровий номер №:09:000:0197, розташовану в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області; скасувати право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0882, що належить ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, в частині перетину із земельною ділянкою кадастровий номер №:09:000:0197 розташовану в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, що належить ОСОБА_1; зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області внести відомості про межі земельної ділянки кадастровий номер №:09:000:0197 до Державного земельного кадастру України.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що позивач у відповідності до рішення Солонківської сільської ради від 12.09.1996 року отримав для ведення садівництва та городництва 0,0635 га. землі на території цієї ж сільської ради. В наступному ОСОБА_1 здійснив приватизацію цієї земельної ділянки про що свідчить Державний акт про право приватної власності на землю JIB 19030 від 08.07.1998 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4862. Управлінням держкомзему у Пустомитівському районі було присвоєно ділянці згідно Державного акту ЛВ № 19030 кадастровий номер :09:000:0197 про свідчить довідка видана цим управлінням за № 4355 від 27.07.2009 року. В 2014 році між позивачем та Пустомитівським районним відділом ДП «Центр ДЗК» було укладено договір про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, яка розташована в Солонківській сільській раді на території Пустомитівського району Львівської області. В грудні 2014 року Пустомитівським районним відділом ДП «Центр ДЗК» було виконано роботу та підготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Маючи всі необхідні документи для внесення відомостей про земельну ділянку, що є у приватній власності позивача до Державного земельного кадастру він звернувся з відповідною заявою до Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенетва у Пустомитівському районі з відповідною заявою. Рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенетва у Пустомитівському районі № РВ-015 від 05.02.2015 року позивачу відмовлено у такому внесенні оскільки наявний перетин іншої ділянки з ділянкою :04:000:0882. Площа ділянок співпадає на 39.908 % з розробником якої є ФОП ОСОБА_3 Згодом позивачу стало відомо, що 31.01.2006 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила дві земельні ділянки в с. Солонка, Пустомитівського району. Крім того, позивачу стало також відомо, що ОСОБА_5 набув право власності на земельні ділянки в 2001 році тобто на три роки пізніше від позивача. Таким чином на підставі ст. 328, 388, 391 ЦПК України позивач звертається до суду з позовом, який просить задоволити.

26.02.2019 року провадження у справі відкрито.

11.04.2019 року задоволено клопотання представника позивача про заміну третьої особи на стороні відповідача з відділу Держемагентства у Пустомитівському районі на Головне управління Держгеокадастру у Львівській області та прийнято уточнення до позовної заяви до розгляду.

13.09.2018 року закінчено підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав на адресу суду заяву про розгляду справи у його відсутності позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Від представника третьої особи Солонківської сільської ради Пустомитівського району львівської області надійшла заява, в якій третя особа покладається на розсуд суду, просить розгляду справи проводити у їхній відсутності.

Представник третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засіданні не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Громадяни та юридичні особи відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Громадяни та юридичні особи відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельної ділянкою та договорів землі у пункті 1.4. визначає, що державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до вимог ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення Солонківської сільської ради від 12.09.1996 року ОСОБА_1 отримав для ведення садівництва та городництва 0,0635 га. землі на території Солонківської сільської ради, здійснив приватизацію цієї земельної ділянки та отримав Державний акт про право приватної власності на землю ЛB 19030 від 08.07.1998 року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4862, копія якого наявна в матеріалах справи.

Управлінням держкомзему у Пустомитівському районі було присвоєно ділянці згідно Державного акту ЛВ № 19030 кадастровий номер :09:000:0197 про свідчить довідка видана цим управлінням за № 4355 від 27.07.2009 року, копія якої наявна в матеріалах справи.

В 2014 році між позивачем та Пустомитівським районним відділом ДП «Центр ДЗК» було укладено договір про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, яка розташована в Солонківській сільській раді на території Пустомитівського району Львівської області та в грудні 2014 року Пустомитівським районним відділом ДП «Центр ДЗК» було виконано роботу та підготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Судом встановлено, що маючи всі необхідні документи для внесення відомостей про земельну ділянку, що є у приватній власності позивача до Державного земельного кадастру ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенетва у Пустомитівському районі з відповідною заявою.

Рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Пустомитівському районі № РВ-015 від 05.02.2015 року позивачу відмовлено у такому внесенні оскільки наявний перетин іншої ділянки з ділянкою :04:000:0882. Площа ділянок співпадає на 39.908 %, розробником якої є ФОП ОСОБА_3

Згідно з копією державного акту серія ЯД № 512601 від 14.07.2008 року, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу земельних ділянок ВСО 376113, № 200, від 31.01.2006 року, ВСО 376112, № 197 від 31.01.2006 року є власником земельної ділянки площею 0,1340 га. для ведення садівництва на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області кадастровий номер :04:000:0882.

Згідно із копією державного акту на право власності на землю серії II-ЛВ № 002559, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5548 від 15.12.2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Солонківської сільської Ради народних депутатів від 12.09.1996 року ОСОБА_4 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0635 га. на території Солонківської сільської ради для ведення садівництва.

Згідно із копією державного акту на право власності на землю серії IV-ЛВ № 052397, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5551 від 26.12.2001 року на підставі договору купівлі продажу земельнох ділянки АЕІ № 129831 від 20.12.2001 року за № 3013 ОСОБА_4 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,07005 га. на території Солоніквської сільської ради для ведення садівництва.

Згідно із наявних в матеріалах справи копій договорів купівлі-продажу, 31.01.2006 року ОСОБА_2 купила належні ОСОБА_4 земельні ділянки на території Солоніківської сільської ради площею 0,0635 га. та 0,0705 га., виготовила технічну документацію та отримала Державний акт серія ЯД № 512601 від 14.07.2008 року, про право власності на земельну ділянки площею 0,1340 га. для ведення садівництва на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :04:000:0882.

Разом з тим, судом встановлено, що 31.01.2006 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила дві земельні ділянки в с. Солонка, Пустомитівського району, право власності на які у ОСОБА_5 виникло з моменту державної реєстрації, тобто у грудні 2001 року.

Таким чином, судом встановлено, що 08.07.1998 року на три роки раніше на підставі рішення Солонківської сільської ради від 12.09.1996 року ОСОБА_1 отримав для ведення садівництва та городництва 0,0635 га. землі на території Солонківської сільської ради, здійснив приватизацію цієї земельної ділянки та отримав Державний акт про право приватної власності на землю ЛB 19030 від 08.07.1998 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4862, однак ОСОБА_1 було відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку, що є у приватній власності позивача до Державного земельного кадастру оскільки наявний перетин його ділянки з ділянкою кадастровий номер :04:000:0882 з наявним співпадінням ділянок на 39.908 %.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 321 ЦК ніхто не може були позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень статті 13, частини третьої статті 16, статті 319 ЦК України у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У листі Державного комітету України із земельних ресурсів від 12.01.2009 року № 6-11-55/м-568 «Про надання розяснення» зазначається, що державний акт на землю визнається недійсним відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України, якщо він виданий органом місцевого самоврядування з порушенням прав особи щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою. У разі видання державного акту, якщо зазначені в ньому дані не відповідають дійсності, то такий державний акт підлягає скасуванню в судовому порядку відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Виходячи зі змісту статті 330 ЦК, добросовісний набувач набуває право власності на майно і в тому разі, коли набрало законної сили рішення суду про відмову в задоволенні позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки згідно з частиною другою статті 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на вище наведене, беручи до уваги встановлену судом незаконність набуття права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0882, в частині перетину із земельною ділянкою кадастровий номер №:09:000:0197, розташованою в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, що належить ОСОБА_1, а тому підставність позовних вимог та обґрунтованість їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, такі підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 14, 55, 121, 124, 129 Конституції України ст. 328, 392 ЦК України, ст. 12, 116, 118, 126, 155, 158 ЗК України, ст.ст. 4, 5, 12-13, 76, 141, 258-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності, скасування права власності та зобовязання вчинити дії задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку кадастровий номер №:09:000:0197 розташовану в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області.

Скасувати право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0882, що належить ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, в частині перетину із земельною ділянкою кадастровий номер №:09:000:0197 розташовану в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, що належить ОСОБА_1 .

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області внести відомості про межі земельної ділянки кадастровий номер №:09:000:0197 до Державного земельного кадастру України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 жовтня 2018 року.

СуддяОСОБА_6