Провадження № 2/520/2644/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

Встановив,

Позивач у жовтні 2016 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його- Кушпіль С.М. користь заборгованість за договором позики у загальній сумі 375561,81грн, де борг за договором позики 292266 грн , 3% річних від простроченої суми боргу 11690,64 грн, інфляційні втрати 71605,17 грн, стверджуючи, що відповідач не виконує свої зобовязання за договором позики, укладеним 11 квітня 2014 року . 15.11.2017 року позивач надав заяву про зменшення позовних вимог: ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача тільки суму позики в розмірі 297750,48 грн. Позивач також вимагав стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3755,62 грн і витрати на виконання судово-почеркознавчої експертизи 8580грн. До провадження судді Калашніковій О.І. передано 12.04.2017 року у відповідності до положень ст..11-1 ЦПК України, в редакції, що діяла на той період часу. За клопотанням відповідача, який не визнавав позов, 15.11.2017 року суд призначив по даній справі судово-почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинив. До суду 12.04.2018 року надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи №17-7007 від 24.03.2018 року.

Після відновлення провадження по справі відповідач (його представник) до суду не зявляються, про час і місце слухання справи сповіщались судом у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомили.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі.

Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

11 квітня 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 взяв в борг , а ОСОБА_2 передав в борг грошові кошти в сумі 6 грн, що на момент виконання умов договору позики дорівнювало 11241 дол.США. ОСОБА_3 зобовязався у термін до 12.04.2015 року повернути зазначену грошову суму. Відповідач свої зобовязання за цим договором не виконав і не повернув позивачу позику у строк, визначений договором.

Представник позивача стверджує, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобовязання з повернення грошових коштів, отриманих за договором позики, досудову вимогу позивача ОСОБА_3 залишив без уваги.

На підтвердження позовних вимог позивачева сторона посилалась на розписки від 11.04.2014 року (а.с.54-55), рукописний текст в яких про отримання грошових коштів виконано ОСОБА_3, і пояснення свідка ОСОБА_4, який був присутнім при виконанні ОСОБА_2 умов договору позики щодо передачі ОСОБА_3 грошових коштів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і заявив, що розписка ним не виконувалась і на розписці підпис вчинив не він. За клопотанням відповідача суд призначив по справі судово-почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №17-7007 від 24.03.3018 року, складеного експертом ОНДІСЕ, рукописні тексти у розписках від 11.04.2014 року виконані самим ОСОБА_3 (а.с.79-82).

Суд дослідив надані сторонами докази і наведені доводи і дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_2 з таких підстав:

11.04.2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договір позики. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: суми позики і строку повернення позики. Договори сторони оформили у письмовій формі у вигляді розписки. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ОСОБА_2 -позикодавець свої зобовязання за договором виконав, коли передав 11.04.2014 року ОСОБА_3 2922266 грн, що на той час дорівнювало 11241 дол.США. Виконання позичальником зобовязань за договором підтверджується текстом розписки і поясненнями свідка ОСОБА_4 Обовязок позичальника повернути позику передбачено умовами договору (розписки) і положеннями ст.1049 ЦК України.

Суд встановив, що ОСОБА_3 свої зобовязання за договорами позики не виконав і не повернув позичені на певний строк грошові кошти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору; однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця.

Позивач довів, що на момент подачі заяви про уточнення позову (зменшення) 15.11.2017 року 11241 дол.США дорівнював 297750 грн 48 коп (вартість 1 дол.США за курсом НБУ на той час складала 26,4879 грн.

З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3755,62 грн і витрати на оплату судово-почеркознавчої експертизи в сумі 8580 грн, які підтверджені відповідними квитанціями.

Керуючись ст.ст.263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН 92) 297750 грн 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН 92) судові витрати в сумі 3755 грн 62 коп (судовий збір) і в сумі 8580 грн (витрати на проведення експертизи).

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.