Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 654/3804/16-ц

провадження № 61-14456св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2017 року в складі колегії суддів: Бугрика В. В., Базіль Л. В., Семиженко Г. В.,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання.

Позовна заява мотивована тим, що з 1998 року по 2016 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Сторони у справі є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який навчається у Херсонському держаному університеті на першому курсі. Можливості працювати він не має, оскільки навчається за денною формою навчання, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. Вона самостійно забезпечує сина усім необхідним, купує продукти харчування, одяг, взуття та оплачує навчання сина.

Враховуючи те, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частин усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2016 року та до закінчення навчання, чи до досягнення ОСОБА_6 двадцяти трьох років (за умови продовження навчання), у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1/2 частини фактично понесених витрат на оплату навчання сина - ОСОБА_6, що становить 5 295,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до вимог статей 185, 199 СК України є підстави для задоволення позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2017 року рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, виходив із того, що відсутні правові підстави для стягнення аліментів на час навчання у відповідності до статей 199, 200 СК України, оскільки на час звернення до суду з позовом ОСОБА_6 був неповнолітнім.

20 червня 2017 рокуОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно застосував норми права до спірних правовідносин, що призвело до скасування законного рішення.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_6 навчається за контрактом на денному відділенні у Херсонському державному університеті, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року.

Відповідно до пункту 5.2 договору про навчання від 19 серпня 2016 року

№ 580059 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 42 360,00 грн у тому числі по 10 590,00 грн за кожен навчальний рік.

Згідно з квитанцією від 19 серпня 2018 року позивачем здійснено оплату за навчання ОСОБА_6 за І курс у розмірі 10 590,00 грн.

ОСОБА_4 працює в Херсонській філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на посаді кабельника-спаювальника 4 розряду та має постійний заробіток.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Статтею 199 СК України встановлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), встановивши, що ОСОБА_6 навчається за контрактом на денному відділенні у Херсонському державному університеті та потребує витрат у зв'язку з навчанням, а відповідач як батько повнолітнього сина зобов'язаний його матеріально утримувати та взмозі надавати матеріальну допомогу, дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для застосування статті 199 СК України.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2017 року скасувати та рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило