Справа № 752/6208/15-ц
Провадження № 6/752/770/18
У Х В А Л А

05.12.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Якушко Т.А.,

розглянувши подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної Віти Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов»язань, стягувач: Публічне акціонерне товариства «Укрсоцбанк»,

в с т а н о в и в:

головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертична Віта Володимирівна звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов»язань, покладених на нього рішенням суду.

Подання обґрунтовано тим, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснюється примусове виконання виконавчого листа № 752/1521/15-ц від 05.05.2015 р., виданого Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 1669368,40 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 50098079,55 гривень.

02.09.2016 р. державним виконавцем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець в обґрунтування подання зазначає, що боржник жодних дій для виконання рішення суду не вчиняє, вимоги та виклики державного виконавця залишено без розгляду, в зв»язку з чим враховуючи значну суму заборгованості, не надання боржником витребуваних документів, в зв»язку з чим захист прав та інтересів стягувача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення виконання судового рішення.

Згідно інформації Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України ОСОБА_2 видавався паспорт громадянина України для виїзду за кордон і протягом 2018 року він двічі перетинав кордон України.

Оскільки ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання рішення, з метою забезпечення виконання рішення суду, державний виконавець просить застосувати до боржника у виконавчому провадженні заходи впливу у формі обмеження у праві виїзду за кордон.

В ході судового розгляду представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підтрима клопотання, просила його задовольнити з метою забезпечення виконання рішення суду.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» - стягувача у виконавчому провадженні, підтримав подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної В.В., просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не має наміру сплачувати суму боргу або врегульовувати зазначене питання, звертався з заявами до суду про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконання, що можна розцінити як невиконання рішення суду. Також представник зазначив, що боржник неодноразово, маючи кошти, перетинає кордон України, однак не намагається сплачувати суму боргу. Крім того, представник стягувача звернув увагу суду, що сам факт невиконання судового рішення відповідно до положень ст. 441 ЦПК України є підставою для обмеження боржника у тимчасовому виїзді за кордон і зазначена норма не містить вимог щодо встановлення факту ухилення від виконання рішення суду.

Представник ОСОБА_2 - боржника у виконавчому провадженні, заперечувала проти задоволення подання, посилаючись на недоведеність державним виконавцем факту ухилення від виконання судового рішення. Крім того, представник боржника зазначила, що 16.07.2015 р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» були укладені додаткові угоди до кредитних договорів, за умовами яких змінено суму заборгованості, яка була визначена рішенням суду, та порядок погашення кредитної заборгованості. В забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено Договори іпотеки та передано нерухоме мано. І саме внаслідок не вчинення державним виконавцем всіх дій щодо звернення стягнення на зазначене майно, рішення суду не виконано.

В заперечення представник боржника повідомила суд, що на даний час відкрито ще одне виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому відсутні будь-які обставини, які б свідчили про ухилення від виконання боржником рішення суду. Іншого майна, крім переданого в іпотеку, або інших доходів крім пенсії ОСОБА_2 не має, і позбавлений можливості сплатити суму боргу.

Вислухавши представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, представників боржника і стягувача, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.03.2015 р. постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості в розмірі 1669368,40 доларів США, що еквівалентно 50098079, 55 гривень та третейського збору в сумі 25500 гривень.

На підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 28.04.2015 р. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» видано виконавчі листи на примусове виконання рішення третейського суду від 23.03.2015 р.

02.09.2016 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Біловолом В.О. винесена постанова про примусове виконання виконавчого листа № 752/151/15-ц від 05.05.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

13.09.2016 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника.

13.09.2016 р. представник ОСОБА_2 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та їй вручена вимога державного виконавця щодо необхідності подання в строк до 20.09.2016 . інформації про виконання рішення суду та інформації про майновий стан та всі правовстановлюючі документи.

В матеріалах виконавчого провадження наявна вимога державного виконавця щодо необхідності подання до 01.11.2016 р. декларації про доходи та майно та явку до державного виконавця, однак будь-яких підтверджень про направлення зазначеної вимоги боржнику матеріали виконавчого провадження не містять, а також виклик до державного виконавця від 27.09.2017, 08.05.2018 р, хоча також докази їх направлення відсутні.

Крім того, дослідивши матеріали виконавчого провадження, судом встановлено, що державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду вживались заходи щодо отримання інформації про майновий стан боржника.

Згідно з інформацією, наданою Державної фіскальної служби, Державної інспекції сільського господарства, Управління Держапраці, Головного управління Держгеокадастру у м.Києві, Державної служби інтелектуальної власності, будь-якого майна, зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_2 або доходів не виявлено.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню і відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 10.04.2017 р. у задоволенні зазначеної заяви відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 13.06.2017 р. ухвала Голосіївського районного суду м.Києва від 10.04.2017 р. залишена без змін.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.20018 р. ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 10.04.2017 р. та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 13.06.2017 р. залишено без змін.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_2 в період з 05.06.2015 р. по 19.06.2018 р. неодноразово перетинав державний кордон України.

Державний виконавець звернулась до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за кордон мотивуючи тим, що останній жодних дій для виконання рішення суду не вчиняє, вимоги та виклики державного виконавця залишив без розгляду, що свідчить про ухилення від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особиу праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладений на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Верховний Суд України, проаналізувавши судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України роз»яснив, що чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Задоволення подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України суду не надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Сам факт перетину ним державного кордону України, без аналізу мети зазначених поїздок, суб»єкта фінансування цих поїздок, не свідчить про наявність у нього доходів або ж іншого майна, крім переданого в іпотеку Банку, для виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав за наданими суду доказами для задоволення подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної Віти Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов»язань.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної Віти Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов»язань, стягувач: Публічне акціонерне товариства «Укрсоцбанк» - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя