Справа № 761/9449/17
Провадження № 2/761/229/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 травня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурменко Наталія Олександрівна про визнання недійсними правочинів, визнання недійсним свідоцтва та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1. Квартира в рівних частках належала позивачу та її матері - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про спадщину. У 2014 р. ОСОБА_5 померла. В січні 2017 р. замки в квартирі було змінено, позивач не змогла зайти у квартиру. Сусіди пояснили, що в квартиру заїхала якась невідома жінка. За таких обставин позивач звернулась до Шевченківського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві з відповідною заявою, до ЄРДР було внесено кримінальне провадження за № 0001053 та в межах здійснення досудового розслідування 06.03.2017 р. на спірну квартиру накладено арешт. Під час здійснення досудового розслідування позивачу стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 07.12.2016 р.. їй видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на підставі підроблених документів. Так, відповідно до відповіді нотаріуса Бурменко Н.О. № 14/012-16 від 07.02.2017 р. про надання інформації на запит слідчого - 07.12.2016 р. відповідач звернулась до нотаріуса щодо оформлення права власності на квартиру і надано наступні документи: Акт про проведення прилюдних торгів від 19.12.2013 р., протокол проведення прилюдних торгів від 08.10.2013 р., Акт приймання - передачі реалізованого з прилюдних торгів майна без дати, договір купівлі - продажу нерухомого майна від 18.12.2013 р., укладеного між ПП «Нива-В.Ш.» та ОСОБА_2 Дані документи є підробленими, оскільки за повідомленням начальника відділу Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві особи, які затверджували протокол про прилюдні торги, Акт проведення таких торгів станом на 19.12.2013 р. у відділі державної виконавчої служби не працювали, прилюдні торги ніколи не проводились. Також не існує і рішення Будьонівського районного суду м. Донецька від 01.07.2013 р. щодо стягнення з власників квартири заборгованості на користь ПАТ КБ «Провекс-Банк». Квартира обтяжена ніколи не була. Крім того, 16.05.2013 р. на підставі підроблених документів квартиру вже намагались незаконно відчужити - рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2014 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.07.2014 р. було визнано недійсними довіреності та договори купівлі - продажу квартири на користь ОСОБА_7. Право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на спірну квартиру було поновлено 26.01.2015 р. на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва. Зважаючи на викладене позивач просить суд вирішити питання щодо нікчемності правочинів: Акту про проведення публічних торгів від 19 грудня 2013 року, підписаного державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва Козловським Г.В. та затвердженого начальником Печерського РВДВС м. Києва Шпаковичем В.В.; протоколу від 08 жовтня 2013 року № 34267812-1 про проведення публічних торгів з арештованого нерухомого майна; договору купівлі - продажу нерухомого майна від 18 грудня 2013 року, укладеного між філією 10 ПП «Нива-В.Ш.» та ОСОБА_2; визнати недійсним свідоцтво № 1746 про придбання ОСОБА_2 нерухомого майна з прилюдних торгів (квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1), виданого 07 грудня 2013 року Бурменко Наталією Олександрівною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу,на підставі акта проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого начальником Печерського РВДВС м. Києва Шпаковичем В.В. 19 грудня 2013 року; скасувати державну реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Наталією Олександрівною, номер запису про право власності 17873918 від 07.12.2016 року.

21.11.2017 р. на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва здійснено повторний авто розподіл даної цивільної справи відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

22.11.2017 р. винесено ухвалу про прийняття справи до провадження в порядку ст.ст. 122,127 ЦПК України.

14.02.2018 р. у зв»язку із набранням чинності змін до ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) в судовому засіданні вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засідання ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити в повному обсязі. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурменко Н.О. в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, з урахуванням того, що відповідач, третя особа в судове засідання не з»явились, проте належним чином повідомлялись про розгляд справи, від відповідача не надходив відзив на позов, та з урахуванням відсутності заперечень з боку ОСОБА_1 про такий розгляд справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 07 грудня 2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Н.О., відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі Акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником Печерського районного відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції у місті Києві 19 грудня 2013 року Шпакович В.В., видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3.

В свідоцтві зазначено, що квартира придбана ОСОБА_10 за 800 000,00 грн. і раніше належала боржникам: ОСОБА_4 ? частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району 01.04.1993 р. згідно з розпорядженням (наказом) від 01.04.1993 р. № 179 та ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою 21.09.2007 р., реєстровий № 1-661 та ОСОБА_1 ? частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району 01.04.1993 р. згідно з розпорядженням (наказом) від 01.04.1993 р. № 179 та ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою 01.10.2007 р., реєстровий № 1-716.

Позивач зазначає, що таке свідоцтво отримано на підставі підроблених документів, а тому вона змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав.

Так, 29.01.2017 р. до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: що 07.12.2016 р. невстановлена особа, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Бурменко Н.О., по АДРЕСА_4, використовуючи завідомо підробні документи, шахрайським чином заволоділа квартирою АДРЕСА_1, яка відповідно свідоцтва про право власності на житло видане 01.04.1993 р. на праві приватної власності в рівних частинах ? належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1, чим завдала матеріальної шкоди в особливо великих розмірах. Кримінальне провадження № 0001053

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Н.О. 07.02.2017 р. на запит Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві надано належним чином засвідчені копії документів, які містяться у нотаріальній справі, по свідоцтву про придбання майна з прилюдних торгів, виданого 07.12.2016 р. за реєстровим № 1746.

З наданих документів вбачається, що відповідачем подано нотаріусу, зокрема, протокол про проведення прилюдних торгів, Акт проведення прилюдних торгів, договір купівлі - продажу нерухомого майна від 18.12.2013 р.

Як свідчить копія Акту про проведення прилюдних торгів від 19.12.2013 р., затвердженого начальником Печерського районного відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції у м. Києві Шпакович В.В., державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Козловським Георгієм Васильовичем при примусовому виконання зведеного виконавчого провадження ВП 44081628: по примусовому виконанню рішення Будьонівського районного суду м. Донецька по справі № 2-780/10 від 01.07.2013 р. пор стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват-Банк» суми 675 383,40 грн. у відповідності до протоколу про проведення прилюдних торгів № 34267812-1 від 18.12.2013 р. по лоту № 2 Філією 10 ПП «Нива-В.Ш.» у м. Києві, вул.. Боренбойма, буд. 12 (з поверх) шляхом проведення прилюдних торгів реалізовано пятикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Переможцем торгів, як свідчить Акт прийому - передачі реалізованого з прилюдних торгів майна, стала ОСОБА_2.

Також наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що 18.12.2013 р. між філією 10 ПП «Нива-В.Ш.», , місцезнаходження якого 01033, м. Київ, Голсіївський р-н, вул. банківська, буд. 5 від імені якої діє представник за довіреністю ОСОБА_11 (продавець) та ОСОБА_10 (покупець) укладено договір купівлі - продажу відповідно до якого продавець за результатами прилюдних торгів від 18.12.2013 р. продав, а покупець купив пятикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, і це підтверджується матеріалами справи а саме витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.12.2016 р. за ОСОБА_10 зареєстровано право власності на спірну квартиру, реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурменко Н.О., індексний номер 32778064 від 07.12.2016 15:29:31.

Приписами ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, як свідчать матеріали справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 р. задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_12, треті особи: Гребінківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_13, Державна реєстраційна служба України в м. Києві про визнання недійсними довіреностей, договору купівлі - продажу квартири та зокрема, визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 травня 2013 р., укладений між від імені позивачів.

При цьому, як свідчить ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 р., судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на житло від 01 квітня 1993 р. та свідоцтв про право на спадщину від 01 жовтня 2007 р. та 21 вересня 2007 р.

На виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2015 р., право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було поновлено, на внесено до Державного реєстру речових прав відповідні записи про право власності 26.01.2015 р. за індексними номерами 32695200 та 32695343 (копії витягів містяться в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою . Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, згідно до ст.. 215 ЦК України.

Як свідчать надані позивачем докази, а саме відповідь Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 15.02.2017 р. на запит СВ відділу поліції № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві в межах кримінального провадження № 0001053, станом на 19.12.2013 р. жодна із осіб, які затверджували акт прилюдних торгів квартири АДРЕСА_1 у Печерському РВДВС м. Києва не працювали.

Дані обставини підтверджуються і відповідними наказами органів державної виконавчої служби, зокрема, відповідно до наказу № 2499/03 від 14.10.2014 р. Головного управління юстиції у м. Києві Козловського Г.В. було призначено на посаду державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві з 14.10.2014 р., тимчасово, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника; Шпаковича В.В. за наказом № 08/03 від 07.02.2007 р. Головного управління юстиції у місті Києві призначено за переведенням на посаду начальника ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві з 07.02.2007 р. та звільнено з посади з посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України з 11.07.2011 р. наказом 901/03 від 17.06.2011 р.

Також за відповіддю на запит СВ відділу поліції № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 28.07.2017 р. повідомив про те, що 19.12.2013 р. прилюдні торги щодо продажу квартири АДРЕСА_1 не проводилися.

Крім того, на запит слідчого ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ПАТ КБ «Правекс-Банк» 24.03.2017 р. за № 1534/08БТ надало відповідь, що між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та банком кредитні договори не укладались.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 19.05.2017 р. за № 1905/6 зазначено: Печерським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві розглянуто звернення про надання інформації щодо відкриття виконавчих проваджень про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» суми у розмірі 675 383,40 грн. на підставі рішення Будьонівського районного суду м. Донецька по справі № 2-780/10 від 01.07.2013 р. - перевіркою журналів вхідної кореспонденції,книг реєстрації виконавчих документів, переданих на виконання державним виконавцям, а також згідно інформації АСВП, виконавчих документів де стороною є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на виконанні у Печерському РВДС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не виявлено та станом на 19.05.2017 р. не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що його відано 30.10.2014 р. відділом реєстрації смерті у м. Києві.

За довідкою Шостої Київської державної нотаріальної контори від 21.08.2017 р. за № 3793/02-14 на підставі заяви позивача ОСОБА_1 заведено спадкову справу № 584/2017 після смерті ОСОБА_4, яка проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України.

В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що прилюдні торги з реалізації майна відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» 19.12.2013 р. по примусовому стягненню з ОСОБА_1, ОСОБА_4 не проводились.

За приписами ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України.

Пленум Верховного суду України в постанові № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у п.п. 4, 5 роз»яснив, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Також у п. 7 Постанови вказано у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ст. 202 ЦК України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, згідно до ст. 655 ЦК України.

Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 з огляду на вимоги чинного законодавства України підлягає задоволенню в частині встановлення що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 грудня 2013 року, укладений між Філією 10 ПП «НИВА-В.Ш.» () та ОСОБА_2 є нікчемним правочином та в частині визнання недійсним свідоцтва № 1746 про придбання ОСОБА_2 нерухомого майна з прилюдних торгів (квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1), видане 07.12.2013 року Бурименко Наталією Олександрівною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Також суд вважає за можливе вирішити питання про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Наталією Олександрівною, номер запису про право власності 17873918 від 07.12.2016 р., виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів, визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до листа Верховного Суду України «Аналіз практики застосування судами ст. 16 ЦК України» від 01.04.2014 р. у разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру. Якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог в частині вирішення питання щодо нікчемності правочинів: Акту про проведення публічних торгів 19.12.2013 р. та протоколу про їх проведення у зв»язку із недоведеністю, що в розумінні вимог чинного ЦК України до зазначених документів можливо застосувати положення щодо правочинів.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.2-5,11-13,76-81,141,279,280,284,287,352,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурменко Наталія Олександрівна про визнання недійсними правочинів, визнання недійсним свідоцтва та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Встановити, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 грудня 2013 року, укладений між Філією 10 ПП «НИВА-В.Ш.» () та ОСОБА_2 є нікчемним правочином.

Визнати недійсним свідоцтво № 1746 про придбання ОСОБА_2 нерухомого майна з прилюдних торгів (квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1), видане 07.12.2013 року Бурименко Наталією Олександрівною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Наталією Олександрівною, номер запису про право власності 17873918 від 07.12.2016 р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: