Справа № 587/1823/18
УХВАЛА
30 липня 2018 року Сумський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді - Черних О.М.
з участю секретаря судового засідання - Скрипка Соіна О.О.,
представника Сумського районного ВДС ГТУЮ в Сумській області ОСОБА_2
17 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Сумського районного суду Сумської області зі скаргою, в якій просила:
- поновити строк на оскарження постанови ВП №48776370;
- скасувати постанову про арешт майна боржника від 03.04.2018 року №48776370ВП, якою було накладено арешт на все рухоме майно, що належить ОСОБА_1.
Мотивуючи вимоги, викладені у скарзі, скаржник вказує на те, що виконавцем здійснюється примусове виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 07.11.2014 року, за якими відкрито виконавче провадження №48776370. У вказаному виконавчому провадженні виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника та майна боржника. Скаржник вважає, що постанови про арешт коштів боржника та майна боржника є протиправними, оскільки вказаними постановами накладено арешт на рахунки боржника, які є рахунками, на які вона отримує соціальну допомогу на дітей як одинока матір. Таким чином скаржника позбавлено права на отримання соціальних виплат. Крім того, просила поновити строк на звернення до суду з даною скаргою, приймаючи до уваги ту обставину, що вона є особою юридично не грамотною, за відсутністю коштів позбавлена можливості вчасно звернутись за допомогою до фахівця для захисту своїх прав у суді.
У судовому засіданні скаржниця підтримала вимоги, викладені у скарзі у повному обсязі, просила скаргу задовольнити.
Державний виконавець Добровольський О.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, надав суду обґрунтоване заперечення, яке мається в матеріалах справи.
Вислухавши пояснення скаржниці, пояснення представника Сумського районного ВДС ГТУЮ в Сумській області ОСОБА_2, вивчивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до переконання, що скарга підлягає частковому задоволенню.
В частині вирішення питання за клопотанням скаржника щодо поновлення строку ОСОБА_1 на звернення до суду з даною скаргою, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 449 ЦПК України. скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.
За змістом положень ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Судом встановлено, що скаржник ОСОБА_1 є особою , яка юридично не досвідчена, має на утриманні двох малолітніх дітей, а тому була позбавлена вчасно оскаржити постанову державного виконавця в установленому порядку.
Враховуючи вказані обставини, а також приймаючи до уваги обставини даної конкретної справи, суд придходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст. 127, 449 ЦПК України, для поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку для звернення до суду з даною скаргою.
Судовим розглядом скарги встановлено наступне.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.
Згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
12.12.2014 року на підставі рішення виданий виконавчий лист № 587/2457/14-ц (а.с. 4)
17.09.2015 року ст. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 587/2457/14-ц (а.с. 14)
В рамках виконавчого провадження державним виконавцем направлено запити до правореєструючих органів для встановлення наявності на праві приватної власності рухомого та нерухомого майна, а також доходів та рахунків в фінансових установах (а.с. 15-17)
03.04.2018 року ст. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції винесена постанова про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 (а.с. 22).
03.04.2018 року ст. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції винесена постанова про накладення арешту на грошові кошти, що маються на всіх відкритих рахунках ПАТ КБ Приватбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Укргазбанк» АТ «ОСОБА_3 Аваль», ПАТ «Укрсиббанк», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.19).
Згідно листа ПАТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-20180412/2370 від 13.04.2018 року арешт на рахунок ОСОБА_1 накладений (а.с.20).
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі у редакції, чинній станом на дату вчинення виконавчий дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом положень частин першої та другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені (списані коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Частиною восьмою ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що перевірка майнового стану боржника проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За положеннями ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Так, ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
В силу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону №1404-VІІІ).
Як передбачено ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Разом з цим, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 73 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення не може бути звернено стягнення на допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.
Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою на оскарження постанови ВП №48776370.
У іншій частині скарги - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя О.М.Черних