АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 621/2573/17

Провадження № 22-ц/790/3281/18

24 липня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року (суддя Бібік О.В.)

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способів участі у її вихованні, -

встановив:

У листопаді 2017 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просив:

-визначити наступні способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: зустріч у кожні перші та треті вихідні місяця з 8.00 години суботи до 17.00 години неділі з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання о 17.00 годині неділі;

-необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною;

-періодичні відвідування сина у вільні від роботи дні за місцем його проживання з матір'ю з можливістю необмеженого пересування по території м. Зміїв;

-сумісний відпочинок та оздоровлення сина з батьком з виїздом на місце відпочинку в літній період строком 15 днів з правом забирати дитину з місця його постійного проживання після завчасного (не пізніше 7 днів) повідомлення матері ОСОБА_1;

-зобов'язати ОСОБА_1 не пізніше як за два дні до дня зустрічі з сином, надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, засобів телефонного, поштового, електронного зв'язку, а уразі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

В обґрунтування позову зазначав, що з 23.11.2013 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З квітня 2017 фактичні шлюбні відносини між ним ОСОБА_1 припинилися, у зв'язку з чим він виїхав на проживання до с. Андріївка Балаклійського району Харківської області, де проживає на даний час. З цього часу постійно намагається спілкуватися з сином, приїздить до дитини, однак відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з сином. В добровільному порядку сплачує кошти на утримання сина, офіційно працевлаштований, має будинок для проживання. На засіданні комісії служби у справах дітей Зміївської РДА Харківської області, було розглянуто його заяву та складено висновок про визначення порядку участі у вихованні та спілкування з малолітнім сином Євгеном.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник наполягали на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася.

Представник третьої особи служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Мартинова О.В.позов підтримала.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10.04.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3: систематичні побачення батька ОСОБА_2 із сином ОСОБА_3 кожної першої та третьої неділі місяця, з 08.00 години суботи до 17.00 години неділі, за місцем проживання батька з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання дитини. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що спілкування батька з сином без участі матері може спричинити шкоду дитині, оскільки нічому доброму відповідач її навчити не може.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи спосіб спілкування позивача з дитиною, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у вихованні і спілкуванні з дитиною і вищевказаний спосіб спілкування позивача з дитиною найкращим чином забезпечить інтереси дитини.

З даним висновком погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст.153 СК України).

Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські прав не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч.1-3 с. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від даного шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.04.2014 року, серія НОМЕР_1 (а.с.10). Дитина проживає з відповідачкою.

Сторони не можуть досягнути домовленості між собою, щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання ОСОБА_2 від 08.08.2017 року, складеного комісією у складі голови Координаційної наради Мережко О.О., депутатів Андріївської селищної ради Лебідь Р.О., Сафонової В.В., за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 характеризується за місцем проживання добре, працює, до кримінальної відповідальності не притягувався. У будинку створені всі умови для проживання та розвитку малолітньої дитини. (а. с. 13).

З даних довідки від 24.07.2017 за № 356 вбачається, що ОСОБА_2 працює в ТОВ "Бастіон-сервіс" з 20.02.2017 на посаді контролера відокремленого структурного підрозділу контролю об'єктів нафтогазової галузі. Дохід за період з 20.02.2017 по 30.06.2017 становить 15106,81 гривень (а.с. 16).

Зі службової характеристики на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що останній за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони (а.с. 17).

Згідно довідки № 73-10 від 19.10.2017, №25-10 від 24.08.2017 року ОСОБА_2 приймає участь у вихованні дитини, допомагав під час ремонту дошкільного навчального закладу, з його заробітної плати відраховуються аліменти на утримання дитини (а.с. 14, 15, 18).

Також позивач звертався до служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області з приводу поведінки відповідачки і створення йому перешкод у спілкуванні з дитиною та надання допомоги у розв'язанні даного спору.

За вказаним зверненням позивача, на підставі висновку служби у справах дітей Зміївської райдержадміністрації від 24.08.2017 року № 01-06/59, керуючись рішенням комісії з питань захисту прав дитини Зміївської райдержадміністрації від 22.08.2017 року, позивачу було визначено порядок спілкування з дитиною та участі у її вихованні: 1- неділя місяця з 08-00 години суботи по 17-00 години неділі за місцем проживання батька з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання (а.с.11).

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачка створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, внаслідок чого позивач позбавлений можливості належним чином здійснювати свої батьківські права відносно дитини. Доводи апеляційної скарги в цій частині повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи та не заслуговують на увагу.

Щодо визначення судом способу участі позивача у вихованні дитини, суд першої інстанції правильно зазначив, що кожен з батьків має рівні права та обов'язки щодо дитини. Позивач, як батько дитини, прагне і повинен приймати участь у вихованні дитини та створювати для неї необхідні умови її фізичного, духовного та морального розвитку. Спілкування позивача з дитиною має бути систематичним і максимально забезпечувати в першу чергу саме інтереси дитини.

Визначаючи спосіб участі позивача у вихованні дитини: побачення з 1- неділі місяця з 08-00 години суботи по 17-00 години неділі за місцем проживання батька з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання, суд з врахуванням віку дитини (4 роки), правильно виходив насамперед з інтересів дитини.

Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини також ґрунтується на законі, оскільки згідно з ч.6 ст. 7, ст. 141 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, батько має рівні права з матір'ю дитини, а тому так само має право у такий спосіб на спілкування і виховання дитини.

Щодо посилань в апеляційній скарзі, що дитина виразила чітку позицію прихильності до матері, то такі не можуть бути підставою для відмови батьку у вказаному способі його участі у вихованні дитини, оскільки думка дитини, з врахуванням її віку (4 роки) не є в даному випадку вирішальною.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б стверджували про негативну поведінку позивача, що здійснення ним своїх батьківських прав та обов'язків, форми та методи його виховання і спілкування з дитиною призвели до будь - яких негативних наслідків щодо психологічного стану дитини, а також, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

З наданих відповідей начальника Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що за їх заявами неодноразово проводилися перевірки, в результаті яких встановлено відсутність події кримінального правопорушення (а.с. 19, 52-58), що вказує насамперед на неприязні стосунки між позивачем та відповідачем.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

З врахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статями 374,376,382-384 ЦПК України, суд ,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко