Постанова

Іменем України

23 серпня 2018 року

м. Київ

справа №754/16985/14-ц

провадження № 61-15039св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представник позивача - Астафєва ІваннаВіталіївна,

заінтересована особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» АстафєвоїІванни Віталіївни на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року в складі судді Галась І. А. та на постанову Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року в складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У вересня 2017 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення його до виконання в справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що оригінал виконавчого документа було втрачено.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року заяву ПАТ «Дельта Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення його до виконання залишено без задоволення. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належних та допустимих доказів втрати виконавчого листа заявником суду не надано та не наведено поважних причин пропущення заявником строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року області ухвала суду першої інстанції залишена без змін. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що факт втрати виконавчих документів банком не доведено.

У березні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх судових інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву. Касаційна скарга мотивована тим, що виконавчий документ було втрачено працівником банку, яка супроводжувала зазначену справу і яка перебуває у декретній відпустці. У зв'язку з тим, що банк було віднесено до категорії неплатоспроможних, запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації, заявником не було вчасно направлено заяву про отримання дублікатів виконавчих документів та поновлення строку для їх пред'явлення до виконання.

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

13 квітня 2018 року справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 52-025/ФКВ-08 від 15 лютого 2008 року в сумі 955 174, 21 грн та судові витрати у розмірі 3 654 грн.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року в апеляційному порядку не оскаржувалося та 27 січня 2015 року набрало законної сили.

29 травня 2015 року представник банку отримала копію рішення суду та виконавчий лист.

Згідно з частиною першою статті 370 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви) року замість втраченого оригіналу виконавчого документу суд, який видав виконавчий документ, за заявою стягувача або поданням державного виконавця може видати дублікат виконавчого документу.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку про відсутність підстав для його видачі, оскільки отримавши виконавчий лист за рішенням суду, заявник не надав доказів пред'явлення його до виконання чи втрати. Надані заявником накази про надання співробітнику банку декретної відпустки та про зміну прізвища не є належними та допустимими доказами втрати виконавчого документу.

Інших доказів на підтвердження втрати виконавчого листа ПАТ «Дельта банк» не надав.

За таких обставин, касаційну скаргу в частині оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій про видачу дубліката виконавчого листа слід залишити без задоволення, а судові рішення в цій частині - без змін.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України), у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Касаційне провадження за касаційною скаргою представника ПАТ «Дельта Банк» Астафєвої І. В. на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року в частині вирішення вимог про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відкрито помилково, а тому підлягає закриттю.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» АстафєвоїІванниВіталіївни в частині оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року про відмову у видачі дубліката виконавчого листа залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення в цій частині залишити без змін.

Касаційне провадження за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Астафєвої Іванни Віталіївни на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року в частині поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат