АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2162/18 Номер провадження 22-ц/786/1959/18Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухвалене 05 липня 2018 року в приміщенні суду у м. Полтава у складі судді Шаповал Т.В., повний текст рішення складено 10 липня 2018 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 115 901,86 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 11 січня 2007 року з ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2 К-Ф про надання споживчого кредиту в сумі 200 000 грн. на строк з 11 січня 2007 року по 08 січня 2010 року.

12 червня 2009 року Київським районним судом м. Полтави ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2-1212/09 за позовною заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Однак, зобовязання по сплаті процентів за користування кредитом, позичальником належним чином не виконувались, а тому станом на 20 січня 2017 року утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Рішення місцевого суду вмотивоване тим, що банк звернувся до суду із вказаним позовом поза межами трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ АБ «Укргазбанк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою місцевого суду того, що нарахування процентів за користування коштами банку не обмежується строком дії кредитного договору, а тому висновок про початок перебігу строку позовної давності за вимогами банку з 08 січня 2011 року є помилковим.

27 серпня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у її задоволенні та залишити рішення місцевого суду без змін. Вважає, що заборгованість за кредитним договором ним погашена у повному обсязі, а тому вимоги банку є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 червня 2009 року, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ АБ « Укргазбанк» в особі Полтавської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 100 933,90 грн., заборгованість по процентам 7 499,35 грн. та нарахована пеня у сумі 3 541,77 гри., 1119,75 грн. судового збору, 30 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду справи, а всього 113 124 грн. 77 коп.

Звернуто стягнення на заставлене майно, а саме автомобіль «Mercedes-Benz» марки «1820L» 1997 року випуску та причіп «Jansses» марки « ВКБ», 1994 року випуску, що належать на праві власності ОСОБА_2 за рахунок вартості якого погасити зобовязания перед ВАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором № 2 К-Ф від 11.01.2007 року.

Встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір №2 К-Ф від 11.01.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 200 000 грн. зі сплатою відсотків 17,5 % річних. Строк дії договору до 08 січня 2011 року.

Відповідно до копії постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 24.03.2017 року, заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 червня 2009 року виконано згідно платіжного доручення № 9595 від 28 грудня 2016 року. Виконавче провадження закінчене.

Колегія суддів не погоджується із висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитними коштами не підлягають задоволенню у повному обсязі у звязку із пропуском строку позовної давності, сплив якого розпочався 08 січня 2011 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 3.3.16 кредитного договору №2 К-Ф від 11.01.2007 року позичальник зобовязується сплатити відсотки між моментом отримання кредиту та моментом його повернення.

ОСОБА_2 здійснив виконання зобовязання 28 грудня 2016 року згідно платіжного доручення № 9595, а тому воно є припиненим саме з цього часу.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному було повернуто лише 28 грудня 2016 року, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача до моменту виконання зобовязання у межах строку позовної давності.

Враховуючи, що із вказаним позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось у квітні 2018 року, то проценти за користування коштами банку підлягають стягненню з ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2015 року по 28 грудня 2016 року.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за процентами по кредиту (а.с. 44) за період з 01 квітня 2015 року по 28 грудня 2016 року нараховано заборгованість на суму 30 126,23 грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами на суму 30 126,23 грн.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк», що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені банком судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1 144,85 грн.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованість по процентам за кредитним договором № 2 К-Ф від 11 січня 2007 року у розмірі 30 126,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" судові витрати у розмірі 1 144,85 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_3

--//-- ОСОБА_4

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1