Провадження № 2/200/3975/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«05» грудня 2018 року Бабушкінський районний суд

м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Томаш В.1., при секретарі - Кубрак К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОМІНУЄ» «про визнання права на приватизацію квартири»,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОМІНУЄ» «про визнання права на приватизацію квартири».

В обгрунтування свого позову зазначає, що у червні 2016 року, з метою використання свого права на приватизацію зазначеної квартири, передбаченого ст. 345 ЦК України та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду України», ОСОБА_2 звернулась до Шевченківської районної у місті Дніпропетровську ради із заявою про видачу належним чином завіреної копії рішення від 16.С6.2006 року № 493/3 «Про зміну умов договору найму житловим приміщень КЖЕП-13», оскільки зазначене рішення необхідно долучити до пакету документів, необхідних для здійснення приватизації.

22.06.2016 року Шевченківською районною радою у м. Дніпропетровську було надано лист за вих. № Ф-010 в якому зазначено, що у 2007 році органами прокуратури Бабушкінського району було вилучено оригінал вищезазначеного рішення і у зв'язку з цим Шевченківською районною у місті радою до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 були направлені листи (від 17.07.2014 року № 13/29-537 та від 17.06.2016 року № 13/29-245) про повернення до архіву вищезазначених документів та повідомлено, що після отримання відповіді з прокуратури ОСОБА_2 буде проінформовано додатково.

Згодом, ОСОБА_2 повторно звернулась до Шевченківської районної у місті Дніпрі ради. Проте, листом від 06.02.2017р. за вх. № Ф-002 їй також було повідомлено, що запитуване рішення Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 2 та досі не повернуте, а тому Шевченківська районна у місті Дніпрі рада не має можливості надати його копію

За таких обставин ОСОБА_2 звернулась із відповідною заявою безпосередньо до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, яка у своєму листі від 22.02.2017 року за вих. № 52-30- 17 повідомила, що в них відсутня інформація щодо осіб, які вилучали рішення райради та на якій підставі, а тому направлено запит до Шевченківської районної у місті Дніпрі ради.

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про приватизацію вказаної квартири, окрім рішення № 493/3 від 16.06.2006 року, додатково було долучено копії зазначених відповідей органу місцевого самоврядування та прокуратури.

Проте, ОСОБА_2 отримано лист Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 23.02.2017 року за вих. № 3/5-758, в якому зазначено, що її заява не може бути розглянута, оскільки в наданих документах відсутня засвідчена виконавчим комітетом Шевченківської районної у місті Дніпрі ради копія рішення «Про зміну договору найму житлового

приміщення».

З урахуванням вищезазначених обставин, вбачається, що ОСОБА_2 позбавляють її права на здійснення приватизації, відповідно до вимог ст. 345 ЦК України та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з підстав ненадання останньою з незалежних від неї причин належним чином завіреної копії рішення № 493/3 від 16.06.2006 року, оригінал якого органами прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська було вилучено та в подальшому втрачено, тому ОСОБА_2 вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

У судове засідання представник позивача та позивач не з'явилися, однак надали до суду письмові заяви з проханням справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відзив на позовну заяву не надав.

Треті особи в судове засідання також не з'явилися, але надали письмові заяви в якій просили

проводити розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що у червні 2016 року, з метою використання свого права на приватизацію зазначеної квартири, передбаченого ст. 345 ЦК України та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду України», ОСОБА_2 звернулась до Шевченківської районної у місті Дніпропетровську ради із заявою про видачу належним чином завіреної копії рішення від 16.06.2006 року № 493/3 «Про зміну умов договору найму житловим приміщень КЖЕП-13», оскільки зазначене рішення необхідно долучити до пакету документів, необхідних для здійснення приватизації.

22.06.2016 року Шевченківською районною радою у м. Дніпропетровську було надано лист за вих. № Ф-010 в якому зазначено, що у 2007 році органами прокуратури Бабушкінського району було вилучено оригінал вищезазначеного рішення і у зв'язку з цим Шевченківською районною у місті радою до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 були направлені листи (від 17.07.2014 року № 13/29-537 та від 17.06.2016 року № 13/29-245) про повернення до архіву вищезазначених документів та повідомлено, що після отримання відповіді з прокуратури ОСОБА_2 буде проінформовано додатково.

Згодом, ОСОБА_2 повторно звернулась до Шевченківської районної у місті Дніпрі ради. Проте, листом від 06.02.2017р. за вх. № Ф-002 їй також було повідомлено, що запитуване рішення Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 2 та досі не повернуте, а тому Шевченківська районна у місті Дніпрі рада не має можливості надати його копію

За таких обставин ОСОБА_2 звернулась із відповідною заявою безпосередньо до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, яка у своєму листі від 22.02.2017 року за вих. № 52-30- 17 повідомила, що в них відсутня інформація щодо осіб, які вилучали рішення райради та на якій підставі, а тому направлено запит до Шевченківської районної у місті Дніпрі ради.

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про приватизацію вказаної квартири, окрім рішення № 493/3 від 16.06.2006 року, додатково було долучено копії зазначених відповідей органу місцевого самоврядування та прокуратури.

Проте, ОСОБА_2 отримано лист Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 23.02.2017 року за вих. № 3/5-758, в якому зазначено, що її заява не може бути розглянута, оскільки в наданих документах відсутня засвідчена виконавчим комітетом Шевченківської районної у місті Дніпрі ради копія рішення «Про зміну договору найму житлового

приміщення».

З урахуванням вищезазначених обставин, вбачається, що ОСОБА_2 позбавляють її права на здійснення приватизації, відповідно до вимог ст. 345 ЦК України та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з підстав ненадання останньою з незалежних від неї причин належним чином завіреної копії рішення № 493/3 від 16.06.2006 року, оригінал якого органами прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська було вилучено та в подальшому втрачено, тому ОСОБА_2 вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Так, у статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до

об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від

імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. З ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

У даному випадку вирішуючи спір, суд акцентує увагу на наступні обставини.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ч. 2 Закону.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 він не розповсюджується.

Вищезазначена квартира не відноситься до об'єктів, які в порядку ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації.

Більш того, жодні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та за будь-якою іншою особою відсутні. Будь-яке самочинне переобладнання мешканцями квартири не здійснювалось. Зазначені обставини підтверджуються листом КП «ДМБТІ» ДОР від 12.09.2016р. за вих. № 12586.

Однією із умов для проведення приватизації житла є обов'язкове постійне проживання осіб у житлі, яке підлягає приватизації.

При цьому. Верховний Суд України у Постанові від 30.01.2013 року по справі № 6-125цс 12 наголошує, що відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Згідно із ч. З ст. 9 ЖК У PCP ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами статей І. 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК УРСР права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї.

Аналогічну норму місить пункт 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.

При цьому пунктами 18, 19 цього Положення визначено порядок підтвердження факту постійного проживання особи в жилому приміщенні - у довідці про склад сім'ї, що подається особою в числі інших документів до органу приватизації, зазначаються члени сім'ї наймача, які водночас і прописані, і мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

ОСОБА_2 зареєстрована та проживає, ці обставини підтверджуються Довідкою № 18 від 05.02.2018 року, виданою ОСББ «ДОМІНУЄ».

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОМІНУЄ» «про визнання права на приватизацію квартири» підлягають задоволенню.

Крім того, в силу вимог ст.ст. 15, 141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивачів судовий збір в сумі 704 гри. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 15, 76, 81, 141, 259, 260-263, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОМІНУЄ» «про визнання права на приватизацію квартири» - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 26 лютого 2002 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), право на приватизацію квартири АДРЕСА_1

Стягнути з Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії НОМЕР_2 виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 26 лютого 2002 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя

Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська В.І.Томаш