Справа № 758/7735/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 вересня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред'явила у суді позов до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником частини будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування.

У вищевказаній квартирі, як зазначає позивач, зареєстровані ОСОБА_3 та його колишня дружина ОСОБА_2 Відповідач не проживає за вказаною адресою вже більше 30 років, проте залишається бути зареєстрованою у вказаному житлі.

Враховуючи це, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Позивач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 18.09.2018 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Третя особа, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, свого права на участь у судовому засіданні не використала.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що на підставі Договору дарування частини житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом 14-ої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-1174, ОСОБА_1 є власником 74/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності на вказану частину житлового будинку зареєстроване у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається з Акта від 03.01.17, складного заступником начальника дільниці № 3 Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва, ОСОБА_2 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Акти аналогічного змісту складені від 06.02.17 та від 13.03.17.

Разом з тим, в матеріалах справи не міститься жодних відомостей, а також доказів, про те, хто є співвласником іншої частини житлового будинку. Даних про те, що таким співвласником не є сам відповідач також немає.

Крім того, в поданому позові позивач просить суд вирішити питання про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 Однак, жодних доказів тому, що квартира № 1 виділена в натурі та перебуває на праві власності як окремий об'єкт нерухомого майна, зокрема, у позивача немає.

Крім того, як вбачається із відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 Жодних даних про реєстрацію її в окремій квартирі цього будинку не міститься.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, приходжу до висновку про відмову у задоволенні позову, з підстав його недоведеності та необґрунтованості, відсутності доказів про власника іншої частини житлового будинку, а також відомостей про виділення в натурі квартири № 1.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко