РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"17" липня 2018 р. 145/226/18

2/145/347/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що їй на праві власності належить АДРЕСА_2. Будинок вона успадкувала за заповітом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В даному будинку проживають та зареєстровані - вона і її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Крім них за даною адресою зареєстровані відповідач та її племінниця ОСОБА_8, які в будинку не проживають.

Вони з відповідачем перебували в шлюбі. Шлюб між ними розірвано 21.01.1997 року.

В 2010 році за її згодою в житловому АДРЕСА_2 зареєструвався відповідач.

Однією сім'єю з відповідачем вони прожили п'ять років.

З 2015 року по даний час відповідач в АДРЕСА_2 не проживає, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 17 від 13.02.2018 року (а.с. 5).

У них з відповідачем склалися погані відносини, вони не спілкуються, знятися з реєстрації за власною заявою відповідач не бажає, мотивуючи свою поведінку браком часу.

Вона має право користуватися субсидією на оплату комунальних послуг. Однак, реєстрація відповідача за адресою розташування її будинку, перешкоджає їй в оформленні субсидії.

Вона позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися майном, що належить їй на праві власності.

Відповідач не відноситься до членів її сім'ї і з 2015 року постійно з нею не проживає та спільного господарства не веде.

Просить визнати ОСОБА_3 таким, що

втратив право на користування житловим АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до повідомлення УДМС України у Вінницькій області від 20.03.2018 р. ОСОБА_3 значиться зареєстрованим в АДРЕСА_1.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування даним житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла, або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

ОСОБА_2 на праві власності належить АДРЕСА_2. Будинок вона успадкувала за заповітом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданими 25.07.2003 року та 23.05.2013 року (а.с. 7, 8).

В даному будинку проживають та зареєстровані - ОСОБА_2 і її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Крім них за даною адресою зареєстровані колишній чоловік ОСОБА_3 та її племінниця ОСОБА_8, що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач" № 414 від 14.02.2018 року.

Позивачка з відповідачем перебували в шлюбі. Шлюб між ними розірвано 21.01.1997 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Бердичівським міським відділом РАГС 21.01.1997 року (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 зареєстрований, але не проживає з 2015 року, він проживає та працює в м. Бердичеві, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 17 від 13.02.2018 року та показаннями свідка.

Свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що він син сторін по справі. Батько залишив їх з мамою, коли йому було 4 роки, в 1995 році, потім він перебував в місцях позбавлення волі. В 2010 році мама знову прийняла його жити в дім і зареєструвала в своєму будинку, де він прожив до 2015 року. Шлюб вони не реєстрували, а потім він поїхав у невідомому напрямку. На дзвінки з 2015 року він відповідає, а місця знаходження не повідомляє і жодного разу не приїздив.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 405, ЦК України, 71 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, тобто з 24.07.2018 року.

Суддя Мазурчак А. Г.