Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 454/606/16-ц

провадження № 61-27790св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року у складі судді Левик Я. А.,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області

від 12 червня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без руху з підстав несплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання указаної ухвали ОСОБА_2 було надіслано лист у якому останній просив продовжити строк виконання ухвали від 31 липня 2017 року та вказати норми Конституції України, якими керувався суд при встановленні суми судового збору та уточнити суму судового збору, зазначивши, що у даній справі судовий збір не повинен сплачуватись.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2017 року, відмовлено та повторно указано розмір судового збору, реквізити та порядок його сплати. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху у зв'язку із не усуненням указаного недоліку - сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2017 року ОСОБА_2 надіслав лист аналогічний тому, який уже судом було розглянуто та на підставі якого відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку виконання ухвали та залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2017 року відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанцій виходив із того, що за подання апеляційної скарги заявником не сплачено судовий збір та у встановлений судом строк вимоги суду не виконані, у зв'язку із чим були застосовані положення статті 297 ЦПК України 2004 року.

26 жовтня 2017 рокуОСОБА_2 подавдо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що у відповідності до вимог пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» він є звільненим від сплати судового збору не лише у суді першої інстанції, а й при оскарженні рішення у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи ОСОБА_2 апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник у наданий йому строк не усунув недоліки апеляційної скарги, а саме: не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Із урахуванням системного аналізу цієї норми Закону призначення судових витрат, а також змісту положення частини першої статті 3 цього Закону й встановлення законодавцем ставок судового збору за скарги при перегляді судових рішень у відсотках збору, що підлягає сплаті за подання позову (стаття 4), то зазначене слід розуміти так, що позивачі, які звільнені від сплати судового збору при поданні окремих позовів, та певні категорії осіб незалежно від категорії позову звільняються не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних і касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень. Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, апеляційний суд вказаних вимог закону не врахував, неправильно витлумачив закон та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_2 має сплачувати судовий збір.

Відповідно до статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу - передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 389, 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило