АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3428/18 Справа № 175/180/18 Головуючий у 1 й інстанції - Ребров С. О. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа: Моісеєв Юрій Олександрович на неправомірне рішення директора Департаменту державної виконавчої служби Моісеєва Юрія Олександровича у виконавчому провадженні №54742397,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, яку під час судового розгляду уточнив та просив суд визнати неправомірним рішення директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Моісеєва Юрія Олександровича від 29.12.2017 року у виконавчому провадженні №54742397 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2 від 08.12.2017 року у частині, а саме: визнати неправомірним рішення начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького A.B., викладене в листі від 06.10.2017 року за вих. №Л-1909-02, щодо відмови направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54742397 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017 року, зобов'язати начальника цього управління направити ОСОБА_2 копію вказаної постанови, а також зобов'язати директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О.В. або іншу особу, яка буде виконувати обов'язки директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу ОСОБА_2 від 08.12.2017 року, подану у виконавчому провадженні №54742397.

Скарга мотивована тим, що у провадженні Солонянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №54742397 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року по справі №175/70/2017-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 7 795, 80 грн. 22.09.2017 року, як стягувач у виконавчому провадженні №54742397, на підставі ст.ст.19, 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) скаржник звернувся до начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького A.B. зі скаргою «На бездіяльність начальника Солонянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Більчука O.A.». Усупереч вимогам ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) та розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5), начальник управління ДВС П'ятницький A.B. відмовився направити копію постанови №133/35/1/2017 від 30.09.2017 року про результати розгляду скарги від 22.09.2017 року, про що повідомив ОСОБА_2 листом від 06.10.2017 року за вих. №/1-1909-02. 08.12.2017 скаржник звернувся до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Моісеєва Ю.О. зі скаргою щодо відмови начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького A.B. направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого проваджені №54742397, яка була прийнята за результатами розгляду його скарги від 22.09.2017 року. Директор Департаменту ДВС Моісеєв Ю.О. вважає, що начальник управління ДВС П'ятницький A.B. правомірно відмовив направити постанову про результати перевірки виконавчого провадження №54742397, яка була прийнята за результатами розгляду скарги від 22.09.2017, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) та Інструкцією з примусового виконання рішень не передбачено направлення постанови про результати перевірки виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження.

Заявник зазначає, щодо неправомірності прийнятих рішень у виконавчому провадженні за №54742397, та звернувся до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року скаргу задоволено та постановлено : визнати неправомірним рішення директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Моісеєва Ю.О. від 29.12.2017 року у виконавчому провадженні №54742397 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2 від 08.12.2017 року, яке викладене в листі від 06.10.2017 року за вих. №Л-1909-02, щодо відмови направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54742397 за скаргою ОСОБА_2 від 22.09.2017 року; зобов'язати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького A.B. направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого провадження №54742397 за його скаргою від 22.09.2017 року, а також постановлено зобов'язати директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України або іншу особу, яка буде виконувати обов'язки директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу ОСОБА_2від 08.12.2017 року, подану у виконавчому провадженні №54742397.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, заявник ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що у провадженні Солонянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №54742397 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року по справі №175/70/2017-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 7 795, 80 грн.

22.09.2017 року, як стягувач у виконавчому провадженні №54742397, на підставі ст.ст.19, 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) скаржник звернувся до начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького A.B. зі скаргою: на бездіяльність начальника Солонянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Більчука O.A. Проте начальник управління ДВС П'ятницький A.B. відмовився направити копію постанови №133/35/1/2017 від 30.09.2017 року про результати розгляду скарги від 22.09.2017 року, про що повідомив ОСОБА_2 листом від 06.10.2017 року за вих. №/1-1909-02.

08.12.2017 року скаржник звернувся до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Моісеєва Ю.О. зі скаргою щодо відмови начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького A.B. направити ОСОБА_2 копію постанови про результати перевірки виконавчого проваджені №54742397, яка була прийнята за результатами розгляду його скарги від 22.09.2017 року, але листом від 29.122017 року за вих №Л-30560/20.4 йому було повідомлено, що начальник управління ДВС П'ятницький A.B. правомірно відмовив направити постанову про результати перевірки виконавчого провадження №54742397, яка була прийнята за результатами розгляду скарги від 22.09.2017, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) та Інструкцією з примусового виконання рішень не передбачено направлення постанови про результати перевірки виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до вимог закону та призвели до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є сферою регулювання статті 6 Конвенції. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав і обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань, та правомірне очікування на виконання ухваленого рішення.

Крім того, частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. А частиною 4 цієї статті передбачено, що на підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку.

Із урахуванням вищезазначених положень ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (№1403-VIII), пункту 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну виконавчу службу» (№889-VIII), абзаців 1, 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), пунктів 2, 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, ч. 1, 1 . 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) постанова виконувача начальника управління ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького A.B. №133/35/1/2017 від 30.09.2017 про результати перевірки виконавчого провадження №54742397 за скаргою від 22.09.2017 року повинна була направлена скаржнику, як стороні виконавчого провадження, як адресату, який подав скаргу.

Таким чином, рішення директора Департаменту ДВС Моісеєва Ю.О. про те, що начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницький A.B. правомірно не направив копію постанови №133/35/1/2017 від 30.09.2017 про результати перевірки виконавчого провадження №54742397 за скаргою від 22.09.2017 - є неправильним, та таким, що суперечить вимогам ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (№1403-VIII), пункту 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про державну виконавчу службу» (N9889-VHI), абзаців 1, 4 ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), пунктів 2, 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, ч. 1, ч. 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII).

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 7 лютого 2014 року, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Таким чином дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до Закону та призвели до порушення прав та засад виконавчого провадження, закріплені у статті 2 Закону №1404-VIII, відповідно до якої виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та об'єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що ухвала постановлена з неповним з'ясуванням судом обставин справи, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновки суду та встановлені ним обставини, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати у зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова