Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(з а о ч н е)

19 грудня 2018 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі : головуючої судді Репушевської О.В.;

за участі : секретаря судових засідань ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Криве Озеро в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/327/18 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_3" про зобов'язання видати сільгосппродукцію згідно договорів оренди земельних ділянок,

у ч а с н и к и с п р а в и:

позивач ОСОБА_2,

відповідач ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3"

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до ТОВ "Агрофірма Конрацьких" про зобов'язання видати сільгосппродукцію згідно договорів оренди земельних ділянок.

Позовна заява обґрунтована тим, що він є власником земельних ділянок з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Секретарської сільської ради Кривоозерського району площею 2,7622 га. з кадастровим номером :01:000:0036 та 2,7623 га. з кадастровим номером :01:000:0037, вказані земельні ділянки перебували в оренді ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" на підставі договорів оренди землі від 15 січня 2015 року.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року в цивільній справі №479/854/16-ц вказані договори оренди розірвано достроково та зобов'язано повернути земельні ділянки.

Посилаючись на те, що протягом 2017 року відповідач продовжував використовувати належні йому земельні ділянки, проте орендну плату не виплачував, просив зобов'язати відповідача видати йому орендну плату за 2017 рік в натуральній формі та стягнути пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення станом на 17 квітня 2018 року.

Крім вказаних земельних ділянок він успадкував після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,7623 га. з кадастровим номером :01:000:0035 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Секретарської сільської ради Кривоозерського району, яку також орендує ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" на підставі договору оренди від 15 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та відповідачем.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язання по виплаті орендної плати в добровільному порядку позивач просив зобов'язати ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" видати йому орендну плату за 2015, 2016, 2017 роки в натуральній формі, в розмірі: пшениця - 3000 кг., ячмінь - 2100 кг., соняшник - 300 кг., кукурудза (в зерні) - 600 кг. та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення станом на 17 квітня 2018 року у розмірі 5721, 86 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з'явився, причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, своїм правом на подання заяв, клопотань та заперечень щодо заявлених вимог не скористався.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

За частиною 1 статті 4 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV.

За змістом ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбаченому Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та договором оренди.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок площею 2,7622 га., кадастровий номер :01:000:0036 та площею 2,7623 га., кадастровий номер :01:000:0037, що розташовані в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8915200 від 04 вересня 2013 року (а.с.13) та №8921702 від 04.09.2013 року (а.с.19).

15 січня 2015 року між ОСОБА_2 як орендодавцем з однієї сторони та ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" як орендарем з іншої сторони було укладено два договори оренди землі (а.с. 14-16, 20-22), предметом яких значаться вказані земельні ділянки. Державна реєстрація права оренди земельних ділянок здійснена 09 вересня 2015 року, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №43884228 від 15 вересня 2015 року (а.с.17) та №43878007 від 15 вересня 2015 року (а.с.23).

Умовами договорів оренди передбачено, що орендна вноситься щорічно до 26 грудня того року за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року в цивільній справі №479/832/17 договір оренди землі, укладений 15 січня 2015 року між ОСОБА_2 і ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" на право оренди земельної ділянки загальною площею 2,7622 га, кадастровий номер :01:000:0036, розташованої в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, зареєстрований Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вчинено запис 09 вересня 2015 року за №11181063, а також договір оренди землі, укладений 15 січня 2015 року між ОСОБА_2 і ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" на право оренди земельної ділянки загальною площею 2,7623 га, кадастровий номер :01:000:0037, розташованої в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, зареєстрований Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вчинено запис 09 вересня 2015 року за №11179594 - розірвано достроково та зобов'язано повернути земельні ділянки ОСОБА_2 (а.с.30-33).

Припинення права оренди ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" належними ОСОБА_3 земельними ділянками з кадастровим номером :01:000:0036 та з кадастровим номером :01:000:0037 на підставі вказаного рішення суду зареєстровано 05 березня 2018 року, що підтверджується даними витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №116787219 від 13 березня 2018 року (а.с.18) та №116786112 від 13 березня 2018 року (а.с.24).

Згідно положень ч.1 ст.34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

За умовами договорів оренди землі, укладених 15 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" передача орендованої земельної ділянки має здійснюватись за актом її приймання.

Документального підтвердження повернення ОСОБА_2 земельних ділянок після припинення договору їх оренди відповідачем не надано тому позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за 2017 рік є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно умов зазначеного договору орендна плата визначена у фіксованому розмірі 2 275,87 грн., яку відповідач повинен сплачувати не пізніше 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

На час звернення до суду з даним позовом 20 квітня 2018 року відповідач продовжує користуватися належними ОСОБА_2 земельними ділянками з кадастровим номером :01:000:0036 та з кадастровим номером :01:000:0037. Ці твердження позивача, відповідачем - ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" протягом розгляду справи в суді не спростовано.

За наданими позивачем письмовими доказами (а.с.34-36), він, 11 серпня 2017 року звертався письмово до посадових осіб товариства з вимогою провести з ним розрахунок по орендній платі за 2017 рік сільськогосподарською продукцією, у розмірах, визначених додатком 1 до договорів оренди землі.

Підтвердження виплати щорічної орендної плати на користь орендодавця за 2017 рік немає.

Вирішуючи питання задоволення вимог про стягнення пені, при задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по орендній платі, суд враховує положення пункту 14 договору оренди, яким передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення. Виключень за цими наслідками цивільно-правової відповідальності орендаря договором не передбачено.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов'язання ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" видати позивачу орендну плату за 2017 рік згідно умов договору оренди землі від 15 січня 2015 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 09 вересня 2015 року за №11179594 в натуральній формі, в розмірі: пшениця - 1000 кг., ячмінь - 700 кг., соняшник - 100 кг., кукурудза (в зерні) - 200 кг. та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення станом на 17 квітня 2018 року у розмірі 730, 60 грн., а також щодо зобов'язання ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" видати йому орендну плату за 2017 рік згідно умов договору оренди землі від 15 січня 2015 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 09 вересня 2015 року за №11181063 в натуральній формі, в розмірі: пшениця - 1000 кг., ячмінь - 700 кг., соняшник - 100 кг., кукурудза (в зерні) - 200 кг. та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення станом на 17 квітня 2018 року у розмірі 730, 60 грн.

Даючи правову оцінку позовній вимозі ОСОБА_2 до ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" щодо зобов'язання ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" видати йому орендну плату за оренду земельної ділянки, успадкованої ним після смерті ОСОБА_4 суд констатує наступне:

Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим ОСОБА_5, державним нотаріусом Кривоозерської держнотконтори 06 жовтня 2017 року ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_4, який помер 02 квітня 2016 року, земельну ділянку площею 2,7623 га, кадастровий номер: :01:000:0035, розташовану на території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за земельними угіддями - рілля (а.с.54).

Право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 06 жовтня 2017 року за номером:22708231 (а.с.56).

Із матеріалів справи встановлено, що 15 січня 2015 року між ОСОБА_4 та ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" було укладено договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 09 вересня 2015 року, номер запису про інше речове право:11179194 (а.с.40-43).

За умовами вказаного договору ОСОБА_4 передав ТОВ "Агрофірма ОСОБА_3" в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,7623 га, з кадастровим номером: :01:000:0035 на строк - 7 років. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 2 275,28 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розрахунок по орендній платі може бути проведено визначеною додатком 1 кількістю сільськогосподарської продукції, а саме:пшениця - від 800 кг до 1000 кг, ячмінь - від 500 кг до 700 кг, соняшник - 100 кг, кукурудза (в зерні) - 200 кг.

За наданими позивачем письмовими доказами (а.с.44-52), ОСОБА_4 неодноразово звертався письмово до посадових осіб товариства з вимогою провести з ним розрахунок по орендній платі за 2015, 2016, 2017 роки сільськогосподарською продукцією, у розмірах, визначених додатком 1 до договорів оренди землі.

Підтвердження виплати щорічної орендної плати ОСОБА_6, та після його смерті - його спадкоємцю ОСОБА_2 за 2015, 2016, 2017 роки немає.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо видачі йому орендної плати за 2015, 2016, 2017 роки згідно умов договору оренди землі від 15 січня 2015 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 09 вересня 2015 року за №11179194 в натуральній формі, в розмірі: пшениця - 3000 кг., ячмінь - 2100 кг., соняшник - 300 кг., кукурудза (в зерні) - 600 кг. та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення станом на 17 квітня 2018 року у розмірі 5721, 86 грн.

Положеннями ст.96 Земельного кодексу України встановлений обовязок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗК України кореспондується відповідно з положень ст.24 Закону України "Про оренду землі2, яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в договорах оренди землі, укладених між сторонами, а саме в п. 28 «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати».

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, в розумінні положень ст.ст.58, 59 ЦПК України, щодо їх належності та допустимості, вказують на наявність порушеного права позивача зі сторони відповідача щодо виплати йому орендної плати за користування земельними ділянками: кадастровий номер - :01:000:0036 , площею 2, 7622 га. та кадастровий номер - :01:000:0037, площею 2, 7623 га. протягом 2015 - 2016 р.р., тому заборгованість по виплаті орендної плати за користування земельними ділянками за вказаний період і пеня за невнесення орендної плати у строки передбачені договорами, як того вимагає позивач та передбачено умовами договорів оренди землі, підлягають стягненню у примусовому порядку.

За загальним правилом, визначеним у положеннях ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч.3 ст.12, ст.ст.76-81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Упродовж всього судового розгляду справи відповідачем не спростовувались твердження позивача щодо невиплати орендної плати за використання належних йому земельних ділянок.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач повинен вказати в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Отже, зміст положень ЦПК України і ЦК України дає підстави для висновку, що право на судовий захист пов'язане виключно з порушенням суб'єктивного права позивача. Суд може захистити лише порушене право позивача. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб'єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог позивача. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.ст.2, 4 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, абз.2 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі").

При цьому обставину дійсного (реального) порушення відповідачами прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач. Порушення прав позивача має існувати на момент розгляду спору в суді. В інших випадках, не дивлячись навіть на те, що порушення мало місце раніше, позов не підлягатиме задоволенню, оскільки до моменту ухвалення судового рішення об'єкт захисту буде відсутній.

Тобто, призначенням суду є захист лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів учасників правовідносин через здійснення правосуддя.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року та ст.1 Протоколу №1 до неї передбачають право кожної фізичної або юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України.

Поняття права власності визначено у положеннях ст.316 ЦК України, згідно з якою правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності, що полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст.317 ЦК України.

Положеннями ч.1 ст.319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

За приписами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_3" про стягнення орендної плати- задовольнити.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_3" видати ОСОБА_2 орендну плату за 2017 рік згідно умов договору оренди землі від 15 січня 2015 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 09 вересня 2015 року за №11179594 в натуральній формі, в розмірі: пшениця - 1000 кг., ячмінь - 700 кг., соняшник - 100 кг., кукурудза (в зерні) - 200 кг. та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення станом на 17 квітня 2018 року у розмірі 730, 60 грн.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_3" видати ОСОБА_2 орендну плату за 2017 рік згідно умов договору оренди землі від 15 січня 2015 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 09 вересня 2015 року за №11181063 в натуральній формі, в розмірі: пшениця - 1000 кг., ячмінь - 700 кг., соняшник - 100 кг., кукурудза (в зерні) - 200 кг. та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення станом на 17 квітня 2018 року у розмірі 730, 60 грн.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_3" видати ОСОБА_2 орендну плату за 2015, 2016, 2017 роки згідно умов договору оренди землі від 15 січня 2015 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 09 вересня 2015 року за №11179194 в натуральній формі, в розмірі: пшениця - 3000 кг., ячмінь - 2100 кг., соняшник - 300 кг., кукурудза (в зерні) - 600 кг. та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення станом на 17 квітня 2018 року у розмірі 5721, 86 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ОСОБА_3" на користь ОСОБА_2, судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді в сумі 731,95 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб - порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail: .

Повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2018р.

Суддя :