ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4031/18
Провадження № 2/210/1803/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" жовтня 2018 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» про виплату заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 20.07.2018 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в уточненій редакції якого від 09.08.2018 року просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України , середній заробіток за час затримки розрахунку.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 03.11.2014 р. працював у працював у Товаристві з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» (далі ТДВ «Криворізький завод «Універсал» ) , звільнений 10.04.2018 року на підставі ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України. Однак, відповідачем на день звільнення заборгованість по заробітній платі в сумі 39991,28 грн. та вихідна допомога в розмірі середньомісячного заробітку на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України не виплачена, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Відповідач - ТДВ «Криворізький завод «Універсал» копію позовної заяви з додатками отримав 19.09.2018 р. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 працював у ТДВ «Криворізький завод «Універсал» з 03.11.2014 року , звільнений 12.04.2018 року на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України , що вбачається з трудової книжки ( а.с.9,10).

Щодо підстав звільнення відповідачем зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача, з посиланням на ст.38 ч.3 КЗпП України (а.с.10).

Згідно довідки №254 від 08.05.2018 року заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2015 року по жовтень 2015 року включно, з жовтня 2016 року по лютий 2017 року включно, з листопада 2017 року по березень 2018 року включно складає 39991,28 грн. ( а.с.12).

Відповідно до ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

У статті 233 КЗпП України передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина друга).

Згідно ч.1 ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Однак, позивачем ані наказу підприємства щодо призначення розміру вихідної допомоги, ані довідки про середньомісячну заробітну плату суду не надано.

Також, суду не надано належних доказів для вирішення питання про стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Разом із цим, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Клопотання про витребування доказів позивачем не заявлялося.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.2 ст.13 ЦПК України).

Оскільки, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення вихідної допомогу в розмірі середньомісячного заробітку на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості по заробітній платі доведеними, позивач звільнена з підприємства на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, станом на день розгляду справи заборгованість по заробітній платі в сумі 39991,28 грн. не виплачена, відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано, тому суд задовольняє позов частково.

Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 3260,27 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що згідно п.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має майновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст. 115, 116 КЗпП України, ст. ст. 4,5,13,77,121,141,265, 315, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» про виплату заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» (ідентифікаційний код 01234929, адреса: 50005, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівельна,8) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1 невиплачену заробітну плату за періоди за вереснь 2015 року , жовтень 2015 року, з жовтня 2016 року по лютий 2017 року включно, з листопада 2017 року по березень 2018 року включно у розмірі 39991 ( тридцять девять тисяч девятсот девяносто одна) гривня 28 коп.

В решті позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 3260 ( три тисячі двісті шістдесят) гривень 27 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» (ідентифікаційний код 01234929, адреса: 50005, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівельна,8) в дохід держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Р. Є. Скотар