АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1279/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря Наконечної М.М.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2018 року (постановлена в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси 11 червня 2018 року під головуванням судді Троян Т.Є., повний текст виготовлено 18 червня 2018 року) у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Постоянка Михайла Васильовича про зобов'язання вчинити дії.

Вивчивши матеріали справи, Апеляційний суд Черкаської області, -

в с т а н о в и в :

05 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Постоянка Михайла Васильовича про зобов'язання вчинити дії.

Скарга обґрунтована тим, що 30 березня 2018 року ОСОБА_2 отримав копію постанови у ВП 24702467 та розрахунок за червень 2017 - січень 2018 рр., де вказана сума заборгованості по аліментах - 73 013,01 грн.

Зазначає, що він категорично не погоджується із розрахунком суми боргу, адже ним сплачувались аліменти в добровільному порядку згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси.

Вказує, що з боку державного виконавця відбувається незаконна дія та бездіяльність, які проявляються в тому, що державний виконавець обраховує суми боргу за п. 2 ст. 195 СК України навіть після отримання документів, які підтверджують офіційне працевлаштування скаржника та сплату ним аліментів на рахунок ОСОБА_5

Зазначає, що він із часу подання до нього позову про стягнення аліментів має офіційне працевлаштування та отримує офіційний дохід. Виключенням є період з листопада 2017 року і по даний час, адже за сімейними обставинами скаржник є безробітним, однак сплачувати аліменти в добровільному порядку продовжує.

Проте, державний виконавець відмовився здійснювати розрахунок суми боргу за п. 1 ст. 195 СК України та відмовився видати довідку про відсутність заборгованості.

Адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просить:

- визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС Постоєнко М.В. у виконавчому провадженні 24702467 у вигляді відсутності дій щодо обрахунку суми боргу ОСОБА_2 по оплаті аліментів у відповідності до п. 1 ст. 195 СК України;

- визнати незаконною дію державного виконавця Центрального відділу ДВС Постоєнко М.В. у виконавчому провадженні 24702467, а саме здійснення обрахунку суми боргу ОСОБА_2 по оплаті аліментів у відповідності до п. 2 ст. 195 СК України;

- обчислити розмір боргу ОСОБА_2 по оплаті аліментів у виконавчому провадженні 24702467 у відповідності до п. 1 ст. 195 СК України, скасувати борг в розмірі 73 013,01 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2018 року скаргу ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Постоєнко М.В. про зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано незаконною дію державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Постоєнко М.В. щодо обрахування суми боргу по аліментах ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 24702467 та скасувати розрахунок заборгованості по аліментам, складений державним виконавцем Постоєнко М.В. станом на 01.05.2018 року.

Зобов'язано державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Постоєнко М.В. скласти новий розрахунок заборгованості із дотриманням норм чинного законодавства та врахуванням сум, сплачених ОСОБА_2 : у серпні 2011 року - 500,49 грн., жовтні 2011 року - 557, 20 грн., листопаді 2011 року - 557, 65 грн., у лютому 2012 року - 2200 грн., у червні 2017 року - 1000 грн., квітень 2018 року - 1000 грн.

Ухвала мотивоване тим, що оскільки предметом розгляду скарги, поданої заявником у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, є саме законність чи незаконність дій державного виконавця, а предметом розгляду конкретно цієї скарги є саме протиправність, на думку боржника, дій державного виконавця щодо складання довідки-розрахунку заборгованості за аліментами, то суд виходить із того, що складення довідок-розрахунків за аліментами є обов'язком державного виконавця і такий обов'язок останньою виконано.

Також зазначає, що дослідивши докази є всі підстави визнати незаконною дію державного виконавця Постоєнко М.В. щодо обрахування суми боргу по аліментах ОСОБА_2 та складання довідки-розрахунку по аліментам.

Разом з тим, положеннями ЦПК України передбачено розгляд справ у порядку позовного провадження, а також окремим розділом передбачена процедура судового контролю за виконанням судових рішень, за якою представник скаржника і звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, то в даному випадку судом не може бути в порядку оскарження дій державного виконавця визначений розмір заборгованості.

Така вимога, може бути заявлена на підставі ч.3 ст.195 СК України та ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в позовному провадженні.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 вказує, що оскаржувана ухвала не в повній мірі відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а тому ухвалу від 11 червня 2018 року просить змінити, здійснити обчислення розміру заборгованості по аліментах, які повинен сплачувати ОСОБА_2 В іншому ухвалу залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем обраховується борг з 2010 року, виходячи із 1/4 частки середньої заробітної плати в Черкаській області. Вважає, що такий обрахунок є помилковим, адже в матеріалах виконавчого провадження та в матеріалах справи містяться відомості стосовно отримання скаржником офіційного доходу у вигляді заробітної плати. Подібний розрахунок не відповідає обставинам справи. Стороною скаржника подано свій розрахунок, який під час судового розгляду не вивчався, адже було вирішено лише питання стосовно тих квитанцій про сплату, які не враховані державним виконавцем в довідці-розрахунку.

Висновок суду не вирішив спір, адже судом не було перевірено правильність розрахунків державного виконавця, зважаючи на норми Закону стосовно обрахунку саме заборгованості, а не розміру аліментів. Розмір аліментів встановлюється статтею 183 СК України, а розмір заборгованості у випадку її наявності за місяць відповідно до статті 195 СК України.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3757 виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 19 травня 2010 року про стягнення із ОСОБА_2, на користь ОСОБА_5 заборгованості по аліментах у сумі 73 013,01 грн.

Постановою від 15 лютого 2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, у межах суми звернення стягнення на користь ОСОБА_5 заборгованості по аліментах у сумі 73013,01 грн. (а.с. 8).

Державним виконавцем Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Постоєнко М.В. проведений розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_2, яка станом на 01.02.2018 року становить 73013,01 грн. (а.с. 7).

Як вбачається з розрахунку заборгованість по аліментах визначена виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості у зв'язку з відсутністю у державного виконавця відомостей щодо фактичного заробітку або доходу боржника за період встановлення заборгованості, тобто з 01 червня 2017 року по лютий 2018 року.

Так, згідно ч.3 ст. 71 закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем в порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 195, 196 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Частиною 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

В силу ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Скаржник посилається на ту обставину, що ним було здійснено переплату по виплаті аліментів та державним виконавцем не враховані відповідні квитанції. Судом першої інстанції дані квитанції оглянуті.

В судовому засіданні державним виконавцем також оглянуті дані квитанції та зобов'язався їх врахувати при підготовці нового розрахунку, а саме: за серпень 2011 року - 500,49 грн., жовтень 2011 року - 557,20 грн., листопад 2011 року - 557,65 грн., лютий 2012 року - 2200 грн., червень 2017 року - 1000 грн., квітень 2018 року - 1000 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про підстави визнання незаконною дію державного виконавця Постоєнко М.В. щодо обрахування суми боргу по аліментах ОСОБА_2 та складання довідки-розрахунку за аліментами.

Що стосується вимоги скаржника про визначення розміру заборгованості судом.

Така вимога, як вже зазначалось, може бути заявлена на підставі ч. 3 ст.195 СК України та ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» в позовному провадженні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 звертався до державного виконавця із заявою про проведення перерахунку заборгованості по аліментах з врахуванням проплачених сум згідно наданих у судовому засіданні квитанцій.

За таких обставин посилання ОСОБА_2 на те, що державний виконавець не вчиняв дій щодо розрахунку суми боргу скаржника по оплаті аліментів є безпідставними.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення процесуального питання.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, підстави для скасування оскаржуваної ухвали, з мотивів наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Черкаської області, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Постоянка Михайла Васильовича про зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий -

Судді -

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2018 року.