Провадження № 2/752/2233/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20.07.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Конелської А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Публічного акціонерного товариства " ОТП банк", третя особа : ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними ,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду . в обгрунтування позову зазначає про те, що 15 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "ОТП банк" ( правонаступником якого є ПАТ "ОТП банк" було укладено Кредитний договір № ML-503 /021/2008 , відповідно до якого банк надав позивачу кредит в сумі 141032,54 дол.США на оплату комісії банку 1382,54 дол.США та на купівлю нерухомого майна 139650,00 дол.США строком до 15 травня 2028 року.

15 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ "ОТП банк" ( правонаступником якого є ПАТ "ОТП банк" було укладеного договір поруки SR -503/021/2208 , за яким поручитель зобов"язалася відповідача за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов"язань перед Кредитором.

Крім того 18 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "ОТП банк" ( правонаступником якого є ПАТ "ОТП банк" було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії . відповідно до якого ОСОБА_1 отримав 30000дол.США на фінансування поточної діяльності позичальника.

З метою забезпечення виконання умов вказаного вище договору 18 липня 2008 року між ЗАТ "ОТП банк" ( правонаступником якоє є ПАТ "ОТП банк"та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № SR -SME 503/196/2008 , відповідно до якого Поручитель зобов"язалася відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов"язань перед Кредитором та Кредитним договором . в повному обсязі таких зобов"язань. Єдиним засобом платежу. який застосовуєтьс при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. оскількі оспорювані договори укладені в іноземні валюті дол.США , просить визнати вказані договори недійсним.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені виоги за вищевикладеними обставинами та просила позов задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необгрунтованість та безпідставність .

Вислухавши пояснення сторін, дрслідивши матеріали справи , судом встановлено наступне .

15 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "ОТП банк" ( правонаступником якого є ПАТ "ОТП банк" було укладено Кредитний договір № ML-503 /021/2008 , відповідно до якого банк надав позивачу кредит в сумі 141032,54 дол.США на оплату комісії банку 1382,54 дол.США та на купівлю нерухомого майна 139650,00 дол.США строком до 15 травня 2028 року.

15 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ "ОТП банк" ( правонаступником якого є ПАТ "ОТП банк" було укладеного договір поруки SR -503/021/2208 , за яким поручитель зобов"язалася відповідача за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов"язань перед Кредитором.

Крім того 18 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "ОТП банк" ( правонаступником якого є ПАТ "ОТП банк" було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії . відповідно до якого ОСОБА_1 отримав 30000дол.США на фінансування поточної діяльності позичальника.

З метою забезпечення виконання умов вказаного вище договору 18 липня 2008 року між ЗАТ "ОТП банк" ( правонаступником якоє є ПАТ "ОТП банк"та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № SR -SME 503/196/2008 , відповідно до якого Поручитель зобов"язалася відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов"язань перед Кредитором та Кредитним договором.

Статтею 99 Конституції України встановлено , що грошовою одиницею України є гривня . При цього не встановлено якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст.. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку , встановлених законом . Тобто , відповідно до законодавства , гивня має статус універсального платіжного засобу , який без обмежень приймається на всій території України , однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України .

Основним законодавчим актом , який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет КМУ « Про систему валютного регулювання і валютного контролю» .

Стаття 1054 ЦК України передбачає , що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець ) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому у відповідності із ст..2 Закону України «Про банки та банківську діяльність « кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Ст.47 та ст..49 цього Закону визначають операції банків і розміщення залучених коштів від свого імені , на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти , яка використовується . Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст.. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2ст.5 цього ж Декрету .

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій , письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій , що затверджене Постанової Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 року за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу НБУ мають право здійснювати операції з валютними цінностями , серед яких :

-неторговельні операції з валютними цінностями ;

-операції готівковою іноземною валютою ( купівля,продаж,обмін) .що здійснюється в пунктах обміну іноземної валюти , які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами ;

-ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті та клієнтів нерезидентів у грошовій одиниці України ;

-залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України ;

-залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках ;

-інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України .

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операції з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті .

Щодо вимог підпункту «г»п.4 ст. 5 Декрету КМУ , який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті , якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі , то на сьогодні не визначено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті . Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу , затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 року № 483 , використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється , якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк( ця норма стосується лише тих операції уповноваженого банку на здійснення яких НБУ видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями .

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій , єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст.. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій , отриманої у встановленому порядку . Тому при розгляді даного спору про визнання недійсним договору про надання кредиту в іноземній валюті суд враховує , що у разі наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу НБУ ,здійснення кредитної операції у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства .

Крім того ,не існує жодних підстав для застосування ст..652 ЦК України для визнання недійним договору поруки , оскільки позивачкою за зустрічним позовом не надано жодної істотної обставини для розірвання договору поруки .

У відповідності до вимог ст.. 559 ЦК України існує вичерпний перелік осбавин за якими припиняється порука . Жодне із положень ст..559 ЦК України не може бути застосоване до договірних правовідносин , які склалися між банком та відповідачами за первісним позовом .

Згідно вимог ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання .

При зверенні до суду позивач не надав жодних доказів щодо недотримання сторонами вимог передбачених ч.1-3,5 ,6 ст.203 ЦК України

Вищенаведними нормами ЦК України визначено підстави, за умови навності яких правичин визнається недійсним, а також те. що тільки за наявності таких підстав є необхідною передумовою для визнання правочину недійсним.

За наведеного вище, доводи сторони позивача є безпідставники та необгрунтованими, а спірні договори відповідають нормам чинного законодавства - в зв"язку з чим підстави для задоволення позовних вимог - відсутні, в задоволення яких слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 158, 258, 259, 236-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1до Публічного акціонерного товариства " ОТП банк", третя особа : ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Н.П. Чередніченко