Справа № 755/5376/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участі сторін:

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональні телекомунікації», ОСОБА_7 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

В квітні 2018 року ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ТОВ «Інтернаціональні комунікації», ОСОБА_7 про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивачам стало відомо, що ОСОБА_6 є засновником (учасником) ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації», розмір внеску до статутного фонду становить 4 972,50 грн., що у відсотковому відношенні складає 7,6500%. Зазначили, що відповідач була юристом і довіреною особою у бізнесі та особистих справах ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_9.), займала посаду заступника керівника юридичного департаменту ТОВ «Контінум» і члена наглядової ради ПАТ «Бродовський завод сухого знежиреного молока». Крім того, ОСОБА_9, будучи народним депутатом України та дуже заможною людиною, патріотом, меценатом, дбайливим чоловіком та батьком, збудувавши за життя бізнес-імперію, зробив відповідача помічником народного депутата на громадських засадах. Враховуючи те, що відповідач була довіреною особою чоловіка позивача, його помічником та виконувала різного роду доручення, дає підстави стверджувати, що ОСОБА_6 у вересні 2012 року стала учасником зазначеного вище товариства саме як довірена особа ОСОБА_9 Крім того, на підтвердження того, що відповідач була довіреною особою померлого, позивачі зазначили, що ОСОБА_9 в період з 2007 року по 2014 рік включно було видано на ім'я ОСОБА_6 ряд довіреностей з метою вжиття заходів для збереження безпеки своєї родини від можливих нападів, погроз, надмірної уваги та тиску. Після загибелі ОСОБА_9 бізнес-партнери останнього прикладають всіх зусиль для позбавлення права спадкоємців на отримання законної частки в управлінні бізнесом та отримання відповідних доходів, а тому ОСОБА_8 змушена відстоювати свої права та права своїх дітей у суді та правоохоронних органах, в зв'язку з чим наразі тривають численні судові справи та порушені кримінальні провадження. Вважають, що саме ОСОБА_9 є законним власником частки у статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні комунікації», а відповідач ОСОБА_6, як його помічник та довірена особа, яка лише виконувала його вказівку, була тільки формально зареєстрована учасником (засновником) зазначеної юридичної особи. Щодо права спадкування спадкоємцями частки внеску зазначили, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, в зв'язку з чим приватним нотаріусом КМНО Поручник А.Ю. була заведена спадкова справа № 2/2015 від 25 серпня 2015 року щодо майна померлого. ОСОБА_8 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 з 1993 року, а тому частка в статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні комунікації» в розмірі 7,65% є спільною сумісною власністю подружжя, що дає підстави стверджувати, що позивач має право на визнання в судовому порядку права власності на ? частину частки у статутному капіталі зазначеної юридичної особи. Згідно листа приватного нотаріуса КМНО Поручник А.Ю. від 12 лютого 2018 року за вих. № 42/02-14, спадкоємцями ОСОБА_9 є дружина ОСОБА_8, син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5 та мати ОСОБА_7, розмір частки у спадщині кожного з них становить ? частки. Враховуючи вимоги ст. 1261 СК України та ст. 1267 ЦК України, спадщина повинна розподілитися наступник чином: дружині ОСОБА_8 - частка у розмірі ? від 3,825% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні комунікації», що становить 0,95625% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні комунікації», крім того ? частина частки у статному капіталі зазначеного товариства, що становить 3,825% становить 4,78125%; сину ОСОБА_4 - частки у розмірі ? від 3,825% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні комунікації», що становить 0,95625% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні комунікації», дочці ОСОБА_5 - частка у розмірі ? від 3,825% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні комунікації», що становить 0,95625% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні комунікації» та матері ОСОБА_7 - частка у розмірі ? від 3,825% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні комунікації», що становить 0,95625% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні комунікації».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2018 року, визначено головуючого суддю Яровенко Н.О.

В серпні 2018 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позов відповідачем ОСОБА_6 не визнається виходячи з наступного. Так, в позовній заяві позивачі зазначають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, у цій справи позивачі повинні довести належними та допустимими доказами, що право власності на спірну частку виникло у ОСОБА_9 на підставах, що не заборонені законом, а також незаконність набуття права власності на цю частку відповідачем. При цьому, представник зазначає, що жодний із зазначених позивачем у позовній заяві доказ не доводить ані першого, ані другого. Якби відповідач діяла на підставі довіреності при вчиненні правочину з придбання частки, вона б була позбавлена можливості набути право власності на спірну частку, оскільки такий правочин створював би права й обов'язки у ОСОБА_9, натомість наданий позивачами Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчить, що саме відповідач є власником цієї частки, а тому при вчиненні відповідного правочину відповідач діяла як самостійний суб'єкт цивільних правовідносин, а не як довірена особа. Крім цього, стверджуючи, що саме ОСОБА_9 був законним власником спірної частки, позивачі фактично підтверджують незаконність набуття ним права власності на цю частку, оскільки народним депутатам заборонено здійснювати підприємницьку діяльність у будь-яких організаційних формах. Таким чином, якщо вважати, що саме ОСОБА_9 є законним власником спірної частки, то законність її набуття є сумнівною. В протилежність цьому відсутні будь-які підстави вважати незаконним набуття відповідачем права власності на спірну частку, оскільки, ані членами наглядових рад публічних акціонерних товариств, ані помічниками-консультантами народних депутатів України не заборонено займатися підприємницькою діяльністю. Також стверджує, що факти, наведені у статті в Інтернет виданні Капітал щодо того, що структури «Континіума» отримали частку в «Інтертелекомі» не знайшли свого підґрунтя у дійсності, а є тільки припущенням автора цієї статті. А тим більше, неможливо стверджувати, що відповідач є саме тією структурою «Континіума», яка отримала частку в «Інтертелекомі» в результаті злиття активів, оскільки розмір її частки не дозволяє їй якимось чином впливати на прийняття рішень органами управління ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації».

В жовтні 2018 року представник позивачів надала відповідь на відзив в якому зазначила, що ТОВ «Інтернаціональні комунікації», основним видом діяльності якого була діяльність у сфері безпровідного електрозв'язку у системі Pre-paid послуг зв'язку стандарту CDMA, в 1998 році заснували ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Свого часу, цим видом діяльності цікавилася і волинська бізнес-група «Континіум», власником якої був ОСОБА_9 В 2012 року бізнес група «Континіум» та власники Інтертелекому розпочали переговори щодо продажу частини корпоративних прав, в результаті чого 06 вересня 2012 року підписано договір купівлі-продажу частини корпоративних прав за якими ОСОБА_12 продав частину своєї частки (6,375%) статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні комунікації» бізнес-групі «Континіум». Згодом, 25 квітня 2013 року бізнес-група «Континіум» придбала ще 1,275% від статутного капіталу Інтертелекому, що еквівалентно 828,78 грн. Під час підписання цього договору представником бізнес-групи «Континіум» була ОСОБА_6, проте по факту вона не була особою, яка приймала рішення чи вкладала свої кошти. У результаті того, що ОСОБА_9 ввірив ОСОБА_6 підписання договору купівлі-продажу, сьогодні, після його смерті, ОСОБА_6 вважає себе власником спірної частки, однак, це не відповідає фактичним обставинам справи, адже відповідач не є власником, а виконувала лише представницькі функції. Те, що бізнес-група «Континіум» є власником частки в Інтертелекомі, а не ОСОБА_6, є загальновідомим фактом, який не заперечується жодним з учасників відносин та тих, хто має відношення до бізнес-групи «Континіум». ОСОБА_6, скориставшись ситуацією, має змогу після смерті ОСОБА_9 незаконно розпоряджатися корпоративними правами та частиною у статутному капіталі Інтертелекому, хоча по факту ця частка належить спадкоємцям.

Ухвалою суду від 30 липня 2018 року клопотання представника позивачів про витребування доказів задоволено, витребувано у юридичному департаменті Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи ТОВ «Інтернаціональні комунікації».

Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року клопотання представників позивача про витребування доказів залишено без задоволення.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, визнати за ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 право власності на частку у розмірі 3,825% в статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні комунікації, та витребувати цю частку із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8, визнати за ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 право власності на частку у розмірі 0,95625 % в статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні комунікації, та витребувати цю частку із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8, визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 право власності на частку у розмірі 0,95625 % в статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні комунікації, та витребувати цю частку із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 право власності на частку у розмірі 0,95625 % в статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні комунікації», та витребувати цю частку із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5

Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених у відзиві на позов, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_7 та представник третьої особи ТОВ «Інтернаціональні комунікації» в судове засідання не з'явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши представника позивачів та представника відповідача, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

У п.п. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З матеріалів справи, а саме з копії реєстраційної справи № 1_556_003195 щодо юридичної особи ТОВ «Інтернаціональні комунікації» (ТОВ «Інтертелеком»), наданої на виконання ухвали суду від 30 липня 2018 року відділом документального та інформативного забезпечення управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради вбачається, що 21 вересня 1998 року була здійснена реєстрація ТОВ «Інтернаціональні комунікації», засновниками якого виступали ОСОБА_14, ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Крім того, реєстрація ТОВ «Інтернаціональні комунікації» підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) СПД - юридичної особи, виданого Залізничною районною адміністрацією м. Києва, про що зроблено запис у журналі обліку реєстраційних справи за № 6544 (т. 2 а.с. 25-26).

06 вересня 2012 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю за умовами якого ОСОБА_13 передав у власність ОСОБА_6 частину належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні комунікації» у розмірі 6,375% статутного капіталу Товариства, а ОСОБА_6 прийняла та оплатила цю часту (т. 2 а.с. 224-225).

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Інтернаціональні комунікації» (надалі ТОВ Інтертелеком) № 2 від 25 квітня 2013 року, прийнято рішення надати згоду ОСОБА_12 на відступлення (продаж) належної йому частину частки в Статутному капіталі ТОВ «Інтертелеком» ОСОБА_6 в розмірі 1,275% (т. 2 а.с. 240-242).

Таким чином, відсоток засновника ОСОБА_6 у статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні комунікації» становить 7,65%, що підтверджується статутом ТОВ «Інтернаціональні комунікації», затвердженим загальними зборами учасників ТОВ «Інтернаціональні комунікації» (протокол № 2 від 25 квітня 2013 року) (т. 2 а.с. 243-250, т. 3 а.с. 1-2).

За замістом ч. 1 ст. 140 ЦК України, товариство з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількова особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Згідно ч. 1 ст. 147 ЦК України, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 ЦК України, право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі.

За нормами ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включаються правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі іншим осіб.

Таким чином, частка в статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні комунікації», що належить ОСОБА_6 в розмірі 7,65% є об'єктом цивільних прав.

За змістом ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Довіреністю від 13 грудня 2013 року компанія «Одінако Лімідет» встановила і призначила ОСОБА_6 від імені компанії звертатися до будь-яких державних установ, підприємств та організацій або будь-яких юридичних або фізичних осіб та вступати в будь-які переговори, подавати будь-які заяви, листи, повідомлення до будь-яких установ та осіб, представляти Компанію перед іншими юридичними та фізичними особами в межах наданих цією довіреністю повноважень; від імені Компанії вести всі та будь-які справи господарської діяльності, що стосуються Компанії, та для таких потреб брати на себе зобов'язання, в межах наданих цією довіреністю повноважень; придбати корпоративні права (право участі) ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» (місце реєстрації 65007, Україна, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 66, ) в розмірі 49% статутного капіталу користь Компанії, у зв'язку з вищевказаним підписати та виконати від імені Компанії договори купівлі-продажу, протоколи загальних зборів акціонерів/учасників, статути і т.д.; підписувати та виконувати від імені Компанії документи, які необхідні для впровадження рішень, пов'язаних з виконанням із виконанням цієї довіреності, включаючи угоди та контракти, в межах наданих цією довіреністю повноважень; прикладати печатку Компанії до документів, що вчиняються згідно даної довіреності і виключно у відповідності до даної довіреності; одержувати повідомлення, кореспонденцію, документи, що адресовані Компанії (т. 3 а.с. 37-38).

13 грудня 2013 року між ОСОБА_13 та Компанією з обмеженою відповідальністю «Одінако Лімітед», в особі представника ОСОБА_6, укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, за яким продавець передав у власність покупця частину належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» (ідентифікаційний код (ЄДРПОУ) - 30109015, місцезнаходження: Україна, 65007, м. Одеса, Приморський район, вул.. Мала Арнаутська, 66) у розмірі, що становить 20% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації», а покупець прийняв у власність частку та сплатив її вартість в порядку та на умовах, визначених цим договоро(т. 3 а.с. 40-41)..

Крім того, довіреністю від 14 липня 2014 року компанія «Одінако Лімідет» встановила і призначила ОСОБА_6, зокрема, придбати корпоративні права (право участі) в розмірі 29% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» (місце реєстрації 65007, Україна, м. Одеса, вул.. Мала Арнаутська, 66, ) у зв'язку з вищевказаним укласти, підписати та виконати, узгодити від імені Компанії договори купівлі-продажу, протоколи загальних зборів учасників, статути і т.д. (т. 3 а.с. 82).

18 липня 2014 року між ОСОБА_12 та Компанією з обмеженою відповідальністю «Одінако Лімітед», в особі представника ОСОБА_6, укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, за яким продавець передав у власність покупця частину належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» (ідентифікаційний код (ЄДРПОУ) - 30109015, місцезнаходження: Україна, 65007, м. Одеса, Приморський район, вул.. Мала Арнаутська, 66) у розмірі, що становить 1,5% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації», а покупець прийняв у власність частку та сплатив її вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 3 а.с. 77-78).

18 липня 2014 року між ОСОБА_13 та Компанією з обмеженою відповідальністю «Одінако Лімітед», в особі представника ОСОБА_6, укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, за яким продавець передав у власність покупця частину належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» (ідентифікаційний код (ЄДРПОУ) - 30109015, місцезнаходження: Україна, 65007, м. Одеса, Приморський район, вул.. Мала Арнаутська, 66) у розмірі, що становить 27,5% статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації», а покупець прийняв у власність частку та сплатив її вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 3 а.с. 78 А-79).

В останній редакції Статуту ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації», затвердженим загальними зборами учасників ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» (протокол № 3/17 від 13 липня 2017 року), учасниками ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» є ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_6 та компанія з обмеженою відповідальністю «Одінако Лімітед» з відсотками засновників у статутному капіталі Товариства 35,7%, 7,65%, 7,65% та 49% відповідно (т. 3 а.с. 131-145).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_17, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_19», 04 вересня 1993 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу, виданого 29 серпня 2015 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького міськрайонного управління юстиції Волинської області (т. 1 а.с. 153).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5, батьками якої записані: батько - ОСОБА_9, мати - ОСОБА_20, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 06 вересня 2007 року Відділом РАГС Дарницького РУЮ м. Києва (т. 1 а.с. 158).

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 64 СК України, дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договір, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Цюрих помер ОСОБА_18, що підтверджується витягом з реєстру щодо актового запису про смерть (т. 1 а.с. 155 зворот).

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачі просять визнати частку статутного капіталу ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» в розмірі 7,65% спільною сумісною власністю подружжя, однак, суд не погоджується з даним твердженням, оскільки позивачі ні при подачі позову до суду, ні в судовому засіданні не довели, що вказана частка статутного капіталу є спільною сумісною власністю подружжя, доказів на підтвердження зазначеного суду не надано.

Щодо вимоги позивачів про визнання права власності в порядку спадкування суд приходить до наступного.

25 серпня 2015 року за № 2/2015, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поручник А.Ю. заведено спадкову справу щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9, спадкову справу зареєстровано у спадковому реєстрі 25 серпня 2015 року за номером 57852138. Спадкове майно після смерті ОСОБА_9 у передбачений законодавством термін прийняли спадкоємці - дружина померлого ОСОБА_8, син померлого ОСОБА_4, мати померлого ОСОБА_7 та донька померлого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, розмір частки у спадщині кожного із спадкоємців - ? частка (т. 1 а.с. 168).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За змістом ч. 1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

За нормою ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивачі зазначають, що відповідач ОСОБА_6, як довірена особа ОСОБА_9, у вересні 2012 року стала учасником ТОВ ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації».

Суд не може погодитися із зазначеним твердженням позивачів, оскільки договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 06 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_6, остання уклала як самостійний суб'єкт цивільних правовідносин, а не як довірена особа ОСОБА_9

В судовому засіданні не знайшла свого підтвердження і та обставина, що частка в статутному капіталі ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» в розмірі 7,65% входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_9, оскільки в силу ст. 1218 ЦК України дана частка в статутному капіталі придбана ОСОБА_6 як самостійним об'єктом цивільних прав та не входить до складу спадкової маси, оскільки не входить до прав та обов'язків, що належали ОСОБА_9 на момент смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку, що позов року ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ТОВ «Інтернаціональні комунікації», ОСОБА_7 про визнання права власності задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 140, 147, 190, 237, 239, 244, 316, 321, 1216, 1218 К України, ст. 137 ГК України, ст.ст. 60, 63, 64 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-80, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональні телекомунікації», ОСОБА_7 про визнання права власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20 грудня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко