Номер провадження: 22-ц/785/4903/18
Номер справи місцевого суду: 522/4428/18
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе ОМ., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, ухвалену у складі судді Єршової Л.С. у м. Одеса 20 березня 2018 року, -

встановила:

16 березня 2018 року ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, про:

- стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 29 березня 2017 року, який посвідчений Посвятенком Ю.Д., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №847 у розмірі 727 677,20 гривень,

- стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 29 березня 2017 року, який посвідчений Посвятенком Ю.Д., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №847, нараховану пеню у розмірі 9 066,76 гривень,

- стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 29 березня 2017 року, який посвідчений Посвятенком Ю.Д., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №847, нараховані проценти річних від простроченої суми у розмірі 7 174,09 гривень за прострочення виконання грошового зобов`язання,

- стягнення з ОСОБА_4 судових витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - повернуто позивачу (а.с. 16-17).

В апеляційній скарзі апелянт - ОСОБА_2, просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 23-26).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки, в якому йде мова про виготовлення металевих виробів, а не тільки про боргове зобов`язання, та у якому не йде мова про певний обсяг відповідальності поручителя, на думку судді, поданий стороною з метою зміни підсудності спору, про що свідчить також, що всі вимоги у позові, окрім першої, в якій не визначено зміст та обсяг вимог щодо кожного з відповідачів, заявлені тільки до ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, та саме з ОСОБА_4 позивач просить суд стягнути судовий збір.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Частиною 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Доводи суду першої інстанції про те, що договір поруки нібито поданий стороною з метою зміни підсудності спору колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 29 березня 2017 року був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_4 отримав суму позики у розмірі 739 987, 34 гривень, що на дату укладення договору становило 27 285 доларів США зі строком повернення 01 листопада 2017 року.

У забезпечення виконання грошового зобов'язання за договором позики від 29 березня 2017 року, 31 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_3 відповідає перед ОСОБА_2 у розмірі, що становить 5 000 доларів США або, за згодою сторін, у гривневій сумі, що є еквівалентом 5 000 доларів США за курсом купівлі, що склався на міжбанківському валютному ринку на дату кладення цього договору, включаючи сплату штрафів, пені та інших платежів.

Отже, наявність договорів позики та поруки надає право кредитору звертатися до суду як до позичальника, так і поручителя разом або окремо.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_2; відповідач ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_3.

За правилами ч. 15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Тому, за умови реєстрації у встановленому законом порядку місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2 мав право на звернення саме до Приморського районного суду м. Одеси із відповідним позовом.

Таким чином, підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_2 на підставі положень статті 185 ЦПК України, у суду першої інстанції були відсутні.

За таких обставин, повернення позовної заяви особі, що її подала, з підстав, вказаних в ухвалі суду від 20 березня 2018 року, не відповідає вимогам закону та унеможливлює реалізацію права такої особи на справедливий розгляд справи, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2018 року- скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2018 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - направити для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України до Приморського районного суду м. Одеси.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 31 серпня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе