АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1050/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 41 Здоровило В.А. Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Фетісової Т.Л.

секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року (постановленої під головуванням судді Здоровило В.А., повний текст виготовлено 27 квітня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до міського голови м. Ватутіне ОСОБА_4, Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» про визнання недостовірною інформації та зобов'язання її спростувати,

в с т а н о в и в :

07 березня 2018 року ОСОБА_3 звернуся в суд з позовом до міського голови м. Ватутіне ОСОБА_4, Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» про визнання недостовірною інформації та зобов'язання її спростувати.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в газеті «Місто робітниче» НОМЕР_1 було опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2», автором якої є міський голова м. Ватутіне ОСОБА_4

У вказаній статті повідомляється наступна інформація: «На мою думку вибачення ОСОБА_3 відносно агітації за мене у виборчому процесі недоречні. Гадаю вибраний розрахунок ОСОБА_3 на співчуття, як «ображеного праведника» невдалий. Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме: за отриману зарплату за невиконання обов'язків секретаря, міської ради протягом одного року і трьох місяців, за руйнування фонтану на центральній алеї міського парку та привласнені кошти на його відновленні пожертвувані громадянами, за відмову прибирати ділянку в міському парку, яку сам випросив, за привласнені 20 мішків цементу, які виділило ПАТ ВКВ для відновлення стиків між плитами на набережній, за безлад і свавілля який творить в місті він разом з такими «патріотами», та багато іншого».

Аналогічний текст звернення було розміщено на сайті Ватутінської міської ради в мережі Інтернет в розділі «Новини».

Позивач вважає, що опублікована інформація ОСОБА_4, як міським головою м. Ватутіне є такою, що суперечить нормам етики і моралі, принижує та ганьбить його честь і гідність, як громадянина, а отже є недостовірною інформацією та підлягає спростуванню, а тому він звернувся до суду з даним позовом, оскільки в позасудовому порядку вирішити спір не представилось можливим.

ОСОБА_3, просив суд:

- визнати недостовірною та такою, що принижує його честь і гідність як громадянина, поширену міським головою м. Ватутіне ОСОБА_4 у випуску Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» від ІНФОРМАЦІЯ_1. НОМЕР_1 та в розділі «Новини» на сайті Ватутінської міської ради в мережі Інтернет статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2» в частині наступного змісту: «Гадаю вибраний розрахунок ОСОБА_3 на співчуття, як «ображеного праведника» невдалий. Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме: за отриману зарплату за невиконання обов'язків секретаря, міської ради протягом одного року і трьох місяців, за руйнування фонтану на центральній алеї міського парку та привласнені кошти на його відновленні пожертвувані громадянами, за відмову прибирати ділянку в міському парку, яку сам випросив, за привласнені 20 мішків цементу, які виділило ПАТ ВКВ для відновлення стиків між плитами на набережній, за безлад і свавілля який творить в місті він разом з такими «патріотами», та багато іншого»;

- зобов'язати міського голову м. Ватутіне ОСОБА_4 у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену у випуску Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 та в розділі «Новини» на сайті Ватутінської міської ради в мережі Інтернет одно іменну статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2» недостовірну інформацію в тому самому порядку, як була розповсюджена: шляхом публікації статті у Ватутінській міській громадсько-політичній газеті «Місто робітниче» та на сайті Ватутінської міської ради в розділі «Новини» наступного змісту: «Гадаю вибраний розрахунок ОСОБА_3 на співчуття, як «ображеного праведника» невдалий. Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме: за отриману зарплату за невиконання обов'язків секретаря, міської ради протягом одного року і трьох місяців, за руйнування фонтану на центральній алеї міського парку та привласнені кошти на його відновленні пожертвувані громадянами, за відмову прибирати ділянку в міському парку, яку сам випросив, за привласнені 20 мішків цементу, які виділило ПАТ ВКВ для відновлення стиків між плитами на набережній, за безлад і свавілля який творить в місті він разом з такими «патріотами», та багато іншого»;

- судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Ватутінського міського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів недостовірності поширеної відповідачем інформації, а також не доведено факту, що внаслідок поширення інформації відповідачем, було порушено його особисті немайнові права.

Позивач є депутатом Ватутінської міської ради Черкаської області 7 скликання. Деякий час перебував на посаді секретаря міської ради, а відповідач є міським головою, тобто є публічними особами, а публічна особа повинна бути готова до критики, оскільки межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою.

Суд дійшов висновку, що інформація, поширена відповідачем за наявності доказів про події які існували та носять оціночний суб'єктивний характер, не може вважатися недостовірною.

В апеляційній скарзі, поданій 29 травня 2018 року, ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції, як постановлене при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не надав належної правої оцінки доказам, що були надані позивачем на підтвердження того, що поширена відповідачем інформація містить неправдиві відомості про позивача та порочить його честь та гідність.

ОСОБА_3 зазначає, що інформація, поширена міським головою м. Ватутіне ОСОБА_4 за своїм змістом свідчила про конкретні факти і дії, що стосуються обставин вчинення неправомірних діянь, які є негативними, образливими і такими, що дійсно порушують його честь, гідність та ділову репутацію.

На момент розгляду справ в суді першої інстанції головуючий суддя по справі не заявив самовідвід та розглянув справу. Проте, вважає, що, станом на час розгляду справи, у головуючого судді були достатні та вагомі підстави (неприязні відносини позивача з суддею), що викликали сумнів в неупередженості або об'єктивності розгляду справи та могли вплинути на прийняття кінцевого рішення.

У відповідача на момент поширення недостовірної інформації відсутні були будь-які документальні підтвердження, що надали право поширювати недостовірну інформацію. Зазначає, що він змушений постійно докладати зусиль для нормалізації свого звичайного способу життя та пояснювати, що розповсюдження інформація відповідачем, є такою, що не відповідає дійсності. Суд першої інстанції в своєму рішення не надав жодної правової оцінки та не дослідив в повному обсязі про завдання шкоди немайновим благам позивача.

04 липня 2018 року від міського голови м. Ватутіне ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зазначав, що позивач повторно виклав зміст своїх позовних вимог, які вже були розглянуті в ході судового розгляду, ретельно вивчені судом першої інстанції. Доводи ОСОБА_3 стосовно неправильної оцінки обставин та доказів по справі, не врахування судом норм та практики щодо порядку спростування недостовірної інформації є надуманими, оскільки спростовуються матеріалами справи та змістом рішення суду.

Скаржником не вказано, які норми процесуального права порушені судом першої інстанції. Безпідставним є ствердження позивача про те, що відсутність самовідводу судді вплинуло на правильність прийняття рішення.

Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та просив відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3, а оскаржуване рішення залишити без змін.

04 квітня 2018 року від Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 не визнає та зазначає, що після виходу у друк публікації «ІНФОРМАЦІЯ_2», надрукований ІНФОРМАЦІЯ_1, від позивача 25 липня 2017 року до друку надійшла «ІНФОРМАЦІЯ_4», яку надруковано в найближчому номері (НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3).

Отже, Ватутінською міською громадсько-політичною газетою «Місто робітниче» в рівні умови було поставлено, як депутата Ватутінської міської ради ОСОБА_3, так і міського голову м. Ватутіне ОСОБА_4

Просила відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3, а рішення суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4, адвоката Грачової Т.Г., дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в газеті «Місто робітниче» НОМЕР_1 було опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2», автором якої є міський голова м. Ватутіне ОСОБА_4, наступного змісту: «На мою думку вибачення ОСОБА_3 відносно агітації за мене у виборчому процесі недоречні. Гадаю вибраний розрахунок ОСОБА_3 на співчуття, як «ображеного праведника» невдалий. Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме: за отриману зарплату за невиконання обов'язків секретаря міської ради протягом одного року і трьох місяців, за руйнування фонтану на центральній алеї міського парку та привласнені кошти на його відновлення, пожертвувані громадянами, за відмову прибирати ділянку в міському парку, яку сам випросив, за привласнені 20 мішків цементу, які виділило ПАТ ВКВ для відновлення стиків між плитами на набережній, за безлад і свавілля який творить в місті він разом з такими «патріотами», та багато іншого» (а.с.14).

Аналогічний текст звернення розміщено на сайті Ватутінської міської ради в мережі Інтернет в розділі «Новини» (а.с.15).

У свою чергу 25.07.2017 року депутат Ватутінської міської ради ОСОБА_3 звернувся до редактора газети «Місто робітниче» з проханням опублікувати в черговому номері газети відповідь на «ІНФОРМАЦІЯ_2», наступного змісту: «Запрошую міського голову ОСОБА_4 до публічного діалогу на кабельному телебаченні «Ценрт БІТМ» з 31 липня по 6 серпня в будь-який зручний для міського голови час. Зустріч відбудеться з метою врегулювання кризи в стосунках між депутатами, «разом з такими «патріотами» та міським головою». Дане звернення було опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_5 в газеті «Місто робітниче» НОМЕР_2 (а.с. 63 - 65).

Отже, ОСОБА_3 саме як депутат Ватутінської міської ради відреагував на опубліковану статтю, яка містить інформацію про спростування якої заявлено позовні вимоги та мав можливість скористатись своїм правом у відповідь, про що зазначив і суд першої інстанції в своєму рішенні.

Факт поширення інформації у спосіб, зазначений позивачем, підтверджується матеріалами справи та, відповідно, не заперечується сторонами у справі, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно листа - відповіді начальника слідчого відділення Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 16.02.2018 року за № 895/55/02-2018, наданого позивачем у підтвердження заявлених вимог, будь-яких заяв, звернень скарг від міського голови м. Ватутіне ОСОБА_4 за фактами привласнення ОСОБА_3 коштів, пожертвуваних громадянами на відновлення фонтану на центральній алеї міського парку в м. Ватутіне, привласнення мішків цементу, які виділив ПАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів», за фактами свавілля та безладу у м. Ватутіне за період з 01.01.2015 року по 12.02.2018 року не надходило (а.с. 26).

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростування недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст. 10 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» і ч. ч. 2 та 3 ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовами, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідність інших людей.

У ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінка) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа, як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред'явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1 ст. 277 ЦК України).

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до п. 19 наведеної постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно із ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із ч. ч. 4 та 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Також слід зазначити, що якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен урахувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті ( у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Таким чином, за викладеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач - ОСОБА_3 є депутатом Ватутінської міської ради Черкаської області 7 скликання, деякий час перебував на посаді секретаря міської ради, тобто є публічною особою, а публічна особа повинна бути готова до критики, оскільки межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує їх відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Аналізуючи наведені норми права та фактичні обставини, а саме поширену ОСОБА_4 відносно позивача інформацію, колегія суддів дійшла висновку про те, що інформація в наступній частині: «…Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме за привласнення 20 мішків цементу, які виділено ПАТ ВКВ для відновлення стиків між плитами на набережній, …», за своїм змістом, є фактичним твердженням, носить стверджувальний характер.

Наведене містить твердження про факти щодо виду, кількості, місця та характеру (способу) здійснюваних позивачем певних дій (привласнення 20 мішків цементу виділених ПАТ ВКВ), що можуть бути перевірені на предмет відповідності дійсності, проте відповідач міський голова м. Ватутіне ОСОБА_4 не надав доказів її достовірності.

У свою чергу позивач надав лист-відповідь начальника слідчого відділення Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 16.02.2018 року за № 895/55/02-2018, згідно до якого будь-яких заяв, звернень скарг від міського голови м. Ватутіне ОСОБА_4, зокрема, за фактом привласнення мішків цементу, які виділив ПАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів» за період з 01.01.2015 року по 12.02.2018 року на адресу відділу не надходило.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову щодо визнання недостовірною та спростування приведеної інформації, не взяв до уваги норми національного та міжнародного права та помилково вважав указане висловлювання оціночним судженням.

Отже доводи ОСОБА_3 викладені в апеляційній скарзі відносно того, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки поданим ним доказам, що поширена відповідачами інформація, зокрема, в приведеній частині щодо привласнення 20 мішків цементу, які виділено ПАТ ВКВ є недостовірною, є обґрунтованими.

В іншій частині висловлювання міського голови м. Ватутіне ОСОБА_4, у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», що була опублікована у випуску Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 та в розділі «Новини» на сайті Ватутінської міської ради в мережі Інтернет: «Гадаю вибраний розрахунок ОСОБА_3 на співчуття, як «ображеного праведника» невдалий. Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме: за отриману зарплату за невиконання обов'язків секретаря, міської ради протягом одного року і трьох місяців, за руйнування фонтану на центральній алеї міського парку та привласнені кошти на його відновленні пожертвувані громадянами, за відмову прибирати ділянку в міському парку, яку сам випросив, ……, за безлад і свавілля який творить в місті він разом з такими «патріотами», та багато іншого» обґрунтовано судом першої інстанції визнані його оціночним судженням щодо роботи позивача, як секретаря міської ради та депутата міської ради, тобто вираженням суб'єктивної думки і поглядів, що відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини (справа «Лінгенс проти Австрії», справа «Нікула проти Фінляндії», справа «Яновський проти Польщі» та інш.) при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, а саме: кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначав, що суд не дав жодної правової оцінки та не дослідив в повному обсязі завдання шкоди його немайновим благам. Зокрема, не досліджено питання про зусилля, які доводилося прикладати позивачу для постійного виправдання та спростування поширеної інформації.

Однак, подаючи позов та обґрунтовуючи його, зокрема, посиланням на ст. 280 ЦК України, яка регламентує право фізичної особи, особисте немайнове право якої порушено, на відшкодування шкоди, та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, ОСОБА_3 не просив суд стягувати немайнову шкоду, з зазначенням її розміру, та не надавав доказів на підтвердження її заподіяння та, відповідно, її розміру.

Посилання ОСОБА_3, в апеляційній скарзі на те, що суддя суду першої інстанції під час розгляду справи повинен був заявити собі самовідвід у даній справі, оскільки між суддею та позивачем склалися не приязні стосунки, також не заслуговують на увагу.

Так, на підтвердження даної підстави, до апеляційної скарги було долучено копію ухвали Ватутінського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2018 року у справі № 690/63/18 (провадження № 2/690/66/18) за позовом ОСОБА_3 до міського голови м. Ватутіне ОСОБА_4 про визнання недостовірною інформації та зобов'язання її спростувати. Даною ухвалою суду було задоволено заяву ОСОБА_3 про відвід головуючому по справі - судді Здоровилу В.А.

Статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді, а ст. 39 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити вмотивований відвід судді.

Отже, якщо ОСОБА_3 мав підстави вважати, що його неприязні відносини з суддею у даній справі могли за собою потягнути ухвалення рішення як такого, що не відповідає фактичним обставинам справи, то він мав право на заявлення мотивованого відводу судді, проте таким правом не скористався.

Що ж до наданої в підтвердження даної вимоги апеляційної скарги ухвали від 27 квітня 2018 року, якою, як зазначалось, було задоволено заяву ОСОБА_3 про відвід головуючому по справі - судді Здоровилу В.А., то дана обставина мала місце після ухвалення оскаржуваного судового рішення від 24 квітня 2018 року.

Інших належних доказів існування неприязних стосунків між суддею, в провадженні якого перебувала справа, та позивачем, у даній справі, суду апеляційної інстанції надано не було.

Згідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення, зокрема є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, приведені вимоги законодавства, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання інформації «…Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме за привласнення 20 мішків цементу, які виділено ПАТ ВКВ для відновлення стиків між плитами на набережній,…» поширеної міським головою м. Ватутіне ОСОБА_4 у випуску Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 та в розділі «Новини» на сайті Ватутінської міської ради в мережі Інтернет в одноіменній статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» недостовірною та спростування її відповідачем у такий же спосіб, у який вона була поширена, у строк 10 календарних днів з дня отримання повного тексту судового рішення.

Доцільність встановлення терміну для спростування приведеної інформації в 10 днів з дня вручення відповідачам повного тексту судового рішення, а не 10 днів з дня набрання рішенням законної сили, як просив позивач в позовній заяві, обґрунтовується тим, що за проголошення вступної та резолютивної частини рішення, у відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, складання повного тексту судового рішення може бути відкладено на строк не більше десять днів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, так як встановивши, що позивач певний час був секретарем міської ради та є депутатом Ватутінської міської ради Черкаської області 7 скликання, суд першої інстанції вірно застосував положення ст. 277 ЦК України, встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного висновку, що інформація, про спростування якої пред'явив вимоги позивач, не підлягає визнанню недостовірною, оскільки така інформація стосується позивача, як публічної особи та його професійної діяльності, а тому він повинен бути готовим до неї, оскільки межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою та, що вона є оціночними судженнями.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентовано ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та письмові докази, які підтверджують сплату ОСОБА_3 судового збору за подачу позову в розмірі 704, 80 гривень та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1057,21 гривень колегія суддів приходить до висновку про стягнення частини зазначених витрат, а саме по 440,5 гривень з відповідачів на користь позивача (а.с. 1, 97).

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року в частині відмови у визнанні недостовірною та спростування інформації, а саме «…Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме: … за привласнення 20 мішків цементу, які виділено ПАТ ВКВ для відновлення стиків між плитами на набережній,…» поширену міським головою м. Ватутіне ОСОБА_4 у випуску Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 та в розділі «Новини» на сайті Ватутінської міської ради в мережі Інтернет в одноіменній статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», скасувати.

Вимоги в цій частині задовольнити.

Визнати інформацію «…Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме: … за привласнення 20 мішків цементу, які виділено ПАТ ВКВ для відновлення стиків між плитами на набережній, …» поширену міським головою м. Ватутіне ОСОБА_4 у випуску Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 та в розділі «Новини» на сайті Ватутінської міської ради в мережі Інтернет в одноіменній статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» недостовірною.

Зобов'язати міського голову м. Ватутіне ОСОБА_4, у строк 10 днів з дня вручення повного тексту судового рішення, спростувати поширену ним у випуску Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 та в розділі «Новини» на сайті Ватутінської міської ради в мережі Інтернет інформацію «… Йому потрібно просити вибачення у виборців зовсім з других причин, а саме за привласнення 20 мішків цементу, які виділено ПАТ ВКВ для відновлення стиків між плитами на набережній, …», що викладена в одноіменній статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» шляхом публікації статті у Ватутінській міській громадсько-політичній газеті «Місто робітниче» та на сайті Ватутінської міської ради в розділі «Новини» про її спростування.

В іншій частині рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з міського голови м. Ватутіне ОСОБА_4 440,5 гривень судових витрат на користь ОСОБА_3.

Стягнути з Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» 440,5 гривень судових витрат на користь ОСОБА_3.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текс постанови складено 3 вересня 2018 року.

.

Головуючий: Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

Т.Л. Фетісова