АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/979/18Головуючий по 1 інстанції Чубай В.В.
Категорія: 19, 23 Доповідач в апеляційній інстанції Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегія суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючий Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Карпенко О.В.

За участі секретаря Наконечної М.М.

учасники справи:

представник позивача СТОВ «Канівці» - директор Цвєтухін М.О.

представник позивача - адвокат Щербак А.В.

представник відповідача ТОВ «Гранекс-Черкаси» - адвокат Чирва О.В.

особа, що подає апеляційну скаргу - представник СТОВ «Канівці» - Кононенко З.В.

розглянувши у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» - Кононенко Зінаїди Василівни на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Чубая В.В. у залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області 19 лютого 2018 року о 14 год. 40 хв., у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» до ОСОБА_7, ТОВ «Гранекс-Черкаси», державного реєстратора виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязона Р.М., третя особа - відділ у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію цього договору, визнання договору оренди землі поновленим,:

в с т а н о в и в :

12 жовтня 2017 року СТОВ «Канівці» звернулося в Чорнобаївський районний суд Черкаської області до ОСОБА_7, ТОВ «Гранекс-Черкаси», державного реєстратора виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязона Р.М., третя особа, - відділ у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію цього договору, визнання договору оренди землі поновленим.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 липня 2007 року між позивачем МТОГВ «Канівці» і відповідачем ОСОБА_7 укладено договір оренди земельної ділянки строком до 1 липня 2017 року, який зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК.

Позивач вказує, що скориставшись переважним правом на укладання договору оренди землі, СТОВ «Канівці» 18 квітня 2017 року направило ОСОБА_7 додаткову угоду до договору оренди землі від 01 липня 2007 року, яким продовжує строк дії договору оренди землі до 31 грудня 2027 року.

29 травня 2017 року ОСОБА_7 за наслідком розгляду додаткової угоди надала письмову відповідь, за змістом якої конструктивної відмови чи пропозиції зміни умови додаткової угоди СТОВ «Канівці» не отримало, вказує позивач.

Однак, як стало відомо позивачу, 19 квітня 2017 року ОСОБА_7 уклала договір оренди належної їй земельної ділянки з ТОВ «Гранекс-Черкаси».

Вважаючи, що спірний договір оренди землі є недійсним, оскільки його укладено до закінчення строку дії попереднього договору оренди, а дії ОСОБА_7 створили перешкоди в реалізації переважного права позивача на поновлення договору оренди землі, СТОВ «Канівці» звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області та просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_7 і ТОВ «Гранекс-Черкаси»; скасувати прийняте рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязон Р.М. про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35406901 від 29 травня 2017 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 3,12 га кадастровий номер НОМЕР_1 за ТОВ «Гранекс-Черкаси»; визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 01 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_7 та СТОВ «Канівці», зареєстрований 02 липня 2007 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК за № 11, на той самий строк, а саме 10 років, і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором; стягнути з відповідачів пропорційно судовий збір на користь СТОВ «Канівці».

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року у зв'язку з відсутністю предмету спору закрито провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_7 і ТОВ «Гранекс-Черкаси», а також про скасування рішення Державного реєстратора виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязона Р.М., про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «Гранекс-Черкаси».

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року у задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» до ОСОБА_7, ТОВ «Гранекс-Черкаси», державного реєстратора виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязона Р.М., третя особа - відділ у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію цього договору, визнання договору оренди землі поновленим - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник СТОВ «Канівці» - Кононенко З.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки підстави для відмови ОСОБА_7 від укладання договору оренди з СТОВ «Канівці» на новий строк, та яким чином така підстава відмови впливає на переважне право позивача на укладання договору оренди землі на новий строк. Тому представник СТОВ «Канівці» - Кононенко З.В. просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року, визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 01 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_7 та СТОВ «Канівці», загальною площею 3,12 га., кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстрований 02 липня 2007 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК за № 11, на той самий строк, а саме 10 років, і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Стягнути з відповідача судовий збір на користь СТОВ «Канівці».

04 червня 2018 року ТОВ «Гранекс-Черкаси» подало відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовує наступними доводами: право власника на землю є суб'єктивним правом, правомочність власника щодо належної йому землі здійснюється ним незалежно і не може залежати від волі та бажання всіх інших осіб і може бути обмежено лише законом.

СТОВ «Канівці», стверджуючи про направлення листа-повідомлення про намір скористатися переважним правом на оренду, як доказ додає копію листа-вкладення, квитанцію про оплату поштових послуг, проте самого листа-повідомлення та проекту додаткової угоди для ОСОБА_7 і суду не надав, їх зміст невідомий. Відповідач вказує у відзиві, що позивач не надав доказів, які б підтверджували факт сумлінного виконання ним зобов'язань у відповідному процентному співвідношенні відповідно до умов договору оренди землі. Позивач підтвердив про отримання ним письмової відмови орендодавця на поновлення договору оренди СТОВ «Канівці» з проханням повернути належну їй земельну ділянку. Також відповідач вважає, що безпідставними є твердження позивача СТОВ «Канівці», що йому стало нещодавно відомо про реєстрацію оспорюваного договору, проте вказане не відповідає дійсності, так як листом за № 134 від 01.08.2017 року ТОВ «Гранекс-Черкаси» подав до СТОВ «Канівці» перелік орендодавців, які уклали договори з даним Товариством, до яких входила і ОСОБА_7 Всупереч вимогам ст. 34 Закону України «Про оренду землі» СТОВ «Канівці» після закінчення терміну дії договору оренди, користуючись земельною ділянкою не повернуло земельну ділянку з оренди, як того вимагала ОСОБА_7

Відповідач посилається, що позивач запропонував укласти із ОСОБА_7 додаткову угоду з орендною платою 8 %, тоді як орендодавець підписав договір із ТОВ «Гранекс-Черкаси» з орендною платою 10 %. Тому позивач просить суд поновити договір, умови якого значно гірші для власника земельної ділянки. Відповідач вказує у відзиві, що за змістом ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, проте позовна заява про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі подана до суду 12.10.2017 року, після закінчення передбаченого законом строку.

Відповідач, посилаючись у відзиві на рішення Європейського суду з прав людини вказує, що за змістом рішення «Пайн Велі Девелопмент Лтд» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідно рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. …право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України», тому за наявності відповіді-відмови від орендодавця «законних сподівань» у розумінні вказаного рішення ЄСПЛ у позивача не виникло.

Апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати в цивільних справах, який діє відповідно до п. 8 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційний судом дана справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без виклику сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга представника СТОВ «Канівці» - Кононенко З.В. підлягає залишенню без задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Звертаючись до суду з позовом СТОВ «Канівці» просило суд про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію цього договору, визнання договору оренди землі поновленим.

Оскільки у зв'язку з відсутністю предмету спору судом першої інстанції було закрито провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_7 і ТОВ «Гранекс-Черкаси», а також про скасування рішення Державного реєстратора виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязона Р.М. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «Гранекс-Черкаси» ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року, то залишились не розглянутими лише вимоги щодо визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2007 року, укладеного між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_7, на той самий строк, а саме на 10 років і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Як на підставу поновлення договору позивач послався на частини 1 та одночасно 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог СТОВ «Канівці», суд першої інстанції, виходив з того, що порушення переважного права позивача на укладення договору оренди земельної ділянки відсутні. За наявності письмового повідомлення позивача про намір реалізувати переважне право відповідач ОСОБА_7 повідомила останнього про небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки та уклала інший договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Гранекс-Черкаси» на умовах більш вигідних, ніж запропонував позивач.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає висновки першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 є власником земельної ділянки, площею 3,12 га, розташованої в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а. с.11).

01 липня 2007 року між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_7 укладено договір оренди землі загальною площею 3,12 га, у тому числі рілля 3,12 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради, зареєстрований 01 липня 2007 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 11 (а. с.8-9).

Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що договір укладено на 10 років, початок дії договору 01 липня 2007 року, закінчення 01 липня 2017 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 9 даного Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5 відсотків грошової оцінки земельної ділянки: грошова - 15 %, натуральна - 65 %, відробіткова - 20 %.

Із даних опису вкладення цінного листа від 18 квітня 2017 року СТОВ «Канівці», скориставшись своїм переважним правом, 18 квітня 2017 року направило орендодавцю заяву-повідомлення та проект додаткової угоди (а.с.13).

Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_7 вбачається, що дане повідомлення отримано 25 квітня 2017 року, однак підпис ОСОБА_7 не відповідає підпису відповідача ОСОБА_7, на інших документах, де особисто підписувалась ОСОБА_7.

Апеляційний суд звертає увагу, що суду першої інстанції позивачем заява-повідомлення та додаткова угода не подавались. Зміст додаткової угоди наведений лише в позовній заяві.

Проте з матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_7 надіслала на адресу СТОВ «Канівці» повідомлення на припинення договірних відносин, у якому вона ставить до відому орендаря, що після закінчення терміну дії договору оренди землі в 2017 році в подальшому не має наміру продовжувати договірні відносини з СТОВ «Канівці» і просить звільнити та не користуватись її земельною ділянкою з 02 липня 2017 року (а. с.39).

29 травня 2017 року ОСОБА_7 направила на адресу СТОВ «Канівці» заяву-повідомлення про відмову у поновленні (укладенні) договору оренди землі, у якій зазначає, що не має наміру укладати договір оренди землі зі СТОВ «Канівці», чи поновлювати вже існуючий договір шляхом підписання додаткової угоди. Після закінчення договору оренди землі просить повернути належну їй земельну ділянку у стані не гіршому ніж вона була надана в оренду (а. с.41).

Звертаючись до суду з позовом про захист порушеного права на укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк, позивач послався на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого договором оренди землі та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», внаслідок чого ОСОБА_7 25 квітня 2017 року уклала договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем - ТОВ «Гранекс-Черкаси» (а.с.37-38).

Як вбачається із матеріалів справи сторони вирішили добровільно та угодою від 02 січня 2018 року дію договору оренди землі від 30 травня 2017 року між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_7 було припинено (а.с.113) та скасовано рішення про реєстрацію даного договору.

17 січня 2018 року між ОСОБА_7 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» укладено новий договір оренди землі строком на 10 років з виплатою орендної плати у розмірі 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що з вирахуванням суми податків становить 13 027,32 грн. за кожен рік оренди (а.с.178 - 179).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєї власністю, право приватної власності є непорушним.

За змістом наведених норм закріплено беззаперечне право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Згідно з ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до п. п. 3, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

На підставі ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положенням ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення по закінченню строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше, ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

За змістом положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених ст. 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

За змістом положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених ст. 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Для застосування частини 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відтак, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Відповідно до ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді - ч. 11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря передбачене ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення позивача з позовом до суду), буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Право орендаря на продовження договору оренди землі при користуванні земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору, підлягає захисту відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Визнання ж укладеною додаткової угоди до договору оренди землі на інших умовах та на інший строк, при відсутності волевиявлення орендодавця, призведе до порушення його майнового права, як власника своєї земельної ділянки.

Відповідно практики Верховного Суду, яка є обов'язковою для судів всіх інстанцій, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку у справі № 594/376/ 17 ц, що правовий аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушено у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотримання процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяці після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Викладені положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України, у якій законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Отже, лише за відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення орендаря щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, передбачене ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Апеляційний суд, вирішуючи даний спір, враховує те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про неналежне виконання позивачем своїх обов'язків за договором оренди землі (у формі та розмірі визначеними п. 9 договору), як і відсутні на це будь-які посилання з боку відповідача у справі ОСОБА_7

Умовами запропонованої СТОВ «Канівці» додаткової угоди строк дії договору оренди землі визначений до 31 грудня 2027 року - п. 8.

Пунктом 9 даної додаткової угоди передбачено, що орендна плата сплачується орендарем в грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг) формах згідно письмової заявки орендодавця. Розмір (%) орендної плати за рік встановлюється в розмірі не меншому 8 (восьми)% та не меншому за середню величину найвищих показників розміру (%) орендної плати трьох сільськогосподарських підприємств у Чорнобаївському районі Черкаської області.

Листами від 24 квітня 2017 року та 29 травня 2017 року ОСОБА_7 повідомила СТОВ «Канівці» про відсутність наміру укладати договір оренди чи поновлювати вже існуючий договір шляхом підписання додаткової угоди та просила звільнити земельну ділянку після закінчення строку договору оренди (а.с.39, 41).

17 січня 2018 року між ОСОБА_7 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» укладено договір оренди землі строком на 10 років з виплатою орендної плати у розмірі 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що з вирахуванням суми податків становить 13 027,32 грн. за кожен рік оренди.

Суд врахував, що 17 січня 2018 року ОСОБА_7 уклала договір оренди землі з ТОВ «Гранекс-Черкаси» на більш вигідних умовах чим були запропоновані позивачем, а саме з виплатою орендної плати у розмірі 10 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що з вирахуванням суми податків становить 13 027,32 грн. за кожен рік оренди.

ОСОБА_7 двічі надсилала позивачу відмову в якій зазначала, що не має наміру укладати договір оренди землі із СТОВ «Канівці» чи поновлювати вже існуючий договір шляхом підписання додаткової угоди, що засвідчує відсутність її згоди на укладання додаткової угоди до договору оренди з цим орендарем.

Суд першої інстанції, встановивши відсутність у орендодавця ОСОБА_7 волевиявлення на поновлення договору оренди землі із СТОВ «Канівці», дійшов до правильного висновку про відсутність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі.

За таких обставин, у позивача не виникло право у поновленні договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк згідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у випадку продовження користування орендованою земельною ділянкою протягом місяця після закінчення строку договору оренди землі, при дотриманні порядку, визначеного цією статтею, оскільки ОСОБА_7 заявами-повідомленнями повідомила СТОВ «Канівці» про небажання продовжувати договір оренди землі. Оскільки позивач посилався саме на своє переважне право згідно умов ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», тому на дві підстави одночасно посилатись неможливо, оскільки це різні підстави і норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що сукупність зібраних по справі доказів, приведені вимоги закону свідчать, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушення переважного права позивача на укладання договору оренди земельної ділянки не відбулося, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про поновлення договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2007 року, укладеного між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_7. на той самий строк, і на тих самих умовах.

Відповідно до ст. 81 України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції у відповідності до приведених вимог та клопотання директора СТОВ «Канівці» про розгляд справи за наявними та доданими матеріалами, ухвалив рішення на підставі наданих сторонами доказів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги СТОВ «Канівці» про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на те, що суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду не заслуговують на увагу.

Посилання СТОВ «Канівці», що безпідставною відмовою відповідача у продовжені дії договору порушено його переважне право на укладання договору оренди землі на новий строк та поведінка орендодавця є недобросовісною безпідставні, оскільки ОСОБА_7 як власник земельної ділянки уклала договір оренди з іншим орендарем на більш вигідних для себе умовах ніж пропонувалися попереднім орендарем, а отримавши завчасно повідомлення від ОСОБА_7 про припинення договірних відносин по закінченню терміну дії договору оренди землі, позивач не з'ясував підстави такої відмови та не вчинив будь-яких дій спрямованих на узгодження з орендодавцем істотних умов договору, не запропонувавши інші умови, які б влаштували власника земельної ділянки.

Згідно наданої копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що відповідач ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується даними актового запису № 19, зареєстрованого виконавчим комітетом Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

Апеляційний суд, з огляду на те, що сторони не викликались до суду апеляційної інстанції , оскільки справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, оскільки за життя відповідач ОСОБА_7 висловила своє волевиявлення щодо укладення договору оренди земельної ділянки та не бажала продовжувати договір оренди та укладати додаткову угоду із СТОВ «Канівці».

Тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для зупинення провадження у справі та з'ясування питання щодо правонаступників померлої ОСОБА_7, для залучення їх до розгляду справи, оскільки справа розглядалась без участі сторін, та суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і задоволення позовних вимог позивача щодо визнання договору оренди землі поновленим.

З огляду на викладене, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни або скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, уразі залишення без змін рішення суду першої інстанції , суд апеляційної інстанції не змінює розмір стягнутих судових витрат, та залишає витрати за сторонами.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» - Кононенко Зінаїди Василівни - залишити без задоволення.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс- Черкаси», Державного реєстратора виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязона Р.М., третя особа - відділ у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію цього договору, визнання договору оренди землі поновленим - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Василенко Л.І.

Карпенко О.В.

Повний текст постанови виготовлено 10. 07. 2018 року .