Справа № 211/4875/18
Провадження № 2/211/2179/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

27 грудня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 15.05.2018 року.

У квартирі зареєстрована відповідач по справі, колишня власниця даної квартири. Згідно договору міни сторони по справі домовились у строк до 25.05.2018 року зняти всіх зареєстрованих осіб з реєстраційного обліку у відчужуваних квартирах. Але відповідач дану вимогу не виконала, прохання позивача знятися з реєстрації ігнорує. На даний час реєстрація відповідача заподіює позивачу додаткові складності - вона сплачує додаткові комунальні послуги, які нараховуються на відповідача.

Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на сайті суду: https://dv.dp.court.gov.ua/sud0411/gromadyanam/viklik/353.

У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-7 - копія договору міни від 15.05.2018 року, а.с. 9 - копія витягу, а.с. 10-11 - копія технічного паспорту).

На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані позивач та відповідач ОСОБА_2, яка є колишньою власницею даної квартири (а.с. 5, 6-7 - копії паспорту, договору міни).

У матеріалах справи міститься Акт про не проживання від 20.12.2018 року, складений мешканцями сусідніх квартир будинку АДРЕСА_1, підтверджений майстром ОСОБА_3, із змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 не мешкає з 2013 року.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність реєстрації ОСОБА_2 у квартирі за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 з 2013 року по даний час без поважних причин, доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача в даній квартирі у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою, розташованою за вищевказаною адресою.

Відповідно до ст. ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов'язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 247, 259, 264, 280-284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко