АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/6298/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Шкоріної О.І., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Козлова Р.Ю. 07 червня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг, зобов"язання вчинити дії,-

встановила:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року задоволено клопотання представника позивача та у справі призначено судову експертизу у сфері інтелектуальної власності, провадження на час проведення експертизи зупинено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на те, що ОСОБА_1 вже надано суду висновок експертизи №1352 від 14 травня 2018 року, який відповідає на ті самі питання, що і постановлені у судовій експертизі, а відтак згідно із п.1 ч.1 ст.103 ЦПК України не було підстав для призначення судової експертизи. При цьому суд не поставив під сумнів наявне дослідження.

Щодо висновку №553 від 11 липня 2017 року зазначає, що такий документ не є висновком судової експертизи, а отже він не може розглядатися в межах п.2 ч.1 ст.103 ЦПК України як такий, що може викликати сумніви між наявними у справі висновками експертів та потребує призначення експертизи.

Посилається на незаконність висновку суду про те, що встановлення обставин справи можливе лише на підставі висновків експертизи. Зазначає, що спір може бути вирішений шляхом дослідження та оцінки зібраних у справі доказів без залучення експерта.

Також посилається на те, що в порушення ч.3 ст.103 ЦПК України суд, не надаючи можливості сторонам визначити експертну установу, сам її визначив.

Посилається на відсутність аргументів для призначення експертизи.

У відзиві представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначив про те, що суд призначив експертизу, сприяючи таким чином учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав щодо подання доказів. При цьому,зазначає, що на думку позивача Висновок судової експертизи №1352 від 14 травня 2018 є неналежним та суб"єктивним, а обставини, на які посилаються сторони у справі, можливо підтвердити або спростувати шляхом отримання висновку відповідної судової експертизи, оскільки вирішення питання потребує спеціальних знань. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2. доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити.

Інші учасники справив судове засідання не з"явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що в листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

1. визнати недійсним повністю свідоцтво України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 квітня 2014 року;

2. зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарі і послуг у зв'язку з визнанням недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 квітня 2014 року та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить знак для товарів і послуг за 35 класом МКТП "ІНФОРМАЦІЯ_1", що охороняється згідно із свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 11 квітня 2014 року.

На переконання ОСОБА_3 знак не відповідає умовам правової охорони та суперечить добросовісній конкуренції. Окрім правового обґрунтування, посилається також на складений за його замовленням судовим експертом Дорошенком О.Ф. висновок №553 від 11 липня 2017 року.

Посилаючись на те, що він здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи (ФОП) та використовує у своїй діяльності інший знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_2", звернувся до суду із цим позовом, оскільки ОСОБА_1. звернувся до господарського суду з позовом, зокрема із вимогами до нього, про захист прав інтелектуальної власності та цим судом заборонено використовувати знак, що належить ОСОБА_3

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року задоволено клопотання представника позивача та у справі призначено судову експертизу у сфері інтелектуальної власності, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1. Чи можна віднести позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1», що зареєстроване як знак для товарів та послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1, до загальновживаних позначень, як позначення товарів і послуг певного виду?

2. Чи складається знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_1 лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні зазначених у свідоцтві товарів і послуг або у зв'язку з ними?

3. Чи є знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України НОМЕР_1 таким, що набув розрізняльну здатність?

Проведення експертизи доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності.

Призначаючи експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що підтвердити чи спростувати обставини, на які посилаються сторони, можливо лише шляхом залучення особи, яка володіє спеціальними знаннями. Визначаючи експерту установу, суд першої інстанції виходив з того, що про таку просить позивач, альтернативних установ не запропоновано.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Установлено, що 11 липня 2017 року на замовлення ОСОБА_3 Науково-дослідним інститутом інтелектуальної власності Національної академії правових наук України (судовий експерт Дорошенко О.Ф.) складено висновок №553 експертного дослідження об"єктів інтелектуальної власності, згідно із яким знак за свідоцтвом НОМЕР_1 є таким, що складається лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні зазначених у свідоцтві товарів і послуг або у зв"язку з ними; позначення є загальновживаним, як позначення товарів і послуг певного виду. У зв"язку із ненаданням інформації або документів, що могли б досліджуватися на предмет набуття позначенням розрізняльної здатності, відповідь на питання не надавалась.

14 травня 2018 року на замовлення ОСОБА_1 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса складено висновок №1352 судової експертизи в сфері інтелектуальної власності, згідно із яким:

1. Знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" не є таким, що не мав розрізняльної здатності на дату 11 квітня 2016 року.

2. Знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" не є таким, що не мав розрізняльної здатності на дату 15 січня 2018 року.

3. Знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" не складається лише з позначень, що є загальновживаними, як позначення товарів і послуг певного виду.

4. Знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" не складається лише з позначень, що є описовими при використанні зазначених у свідоцтві товарів і послуг або у зв'язку з ними.

5. Знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1"не складається лише з позначень, що є загальновживаними символами або термінами.

Досліджуючи сукупність передбачених ч.1 ст.103 ЦПК України обставин, за яких суд призначає експертизу, колегія суддів виходить з того, що обставини цієї справи вимагають залучення фахівця, який має спеціальні знання у галузі інтелектуальної власності, має досвід з вивчення та порівняння досліджуваних об"єктів. При цьому колегія суддів зазначає, що висновок експертизи не є остаточним доказом та не має для суду наперед встановленого значення.

Висновок №553 від 11 липня 2017 року складений до відкриття провадження у справі, не враховує наявних у ній матеріалів та заперечень відповідача, на відміну від висновку №1352 від 14 травня 2018 року, обсяг досліджуваного матеріалу є незначним. Ухвала суду першої інстанції не містить дослідження цих обставин, проте колегія суддів вважає, що оскільки такі обставини мають місце, відтак з метою усунення будь-яких сумнівів при оцінці доказів, призначення судової експертизи є доцільним.

Відповідно до ч.3 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

З матеріалів справи убачається, що представник ОСОБА_1 взагалі заперечував проти призначення у справі експертизи, тому доводи апеляційної скарги, що сторонами не досягнуто згоди з визначення експертної установи, колегія суддів вважає безпідставними.

Зупинення провадження у справі у випадку призначення експертизи передбачено п.5 ч.1 ст. 252 ЦПК України.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381, 383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 липня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.І. Шкоріна

В.В. Соколова