ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Керімова-Бандюкова Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог предмету спору: Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна в м. Дніпрі рада в особі Управління - служби у справах дітей, про звернення стягнення на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна в м.Дніпрі рада в особі Управління - служби у справах дітей, про звернення стягнення на спадкове майно /т.1 а.с.2-4/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено /т.2 а.с. 87-91/.

Звернуто стягнення на спадкове майно, а саме: 48/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 12/100 частин домоволодіння кожній; будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_2; будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 комплекс бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташований за адресою: АДРЕСА_4, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_6, шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 з правом реєстрації вказаного майна у відповідних органах, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6, спадкоємцями якого є ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за договором позики від 15.12.2014 року в сумі 6 281 731,17 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити /т.2 а.с. 96-98/.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно, ст. 357 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір безвідсоткової позики, на умовах якої ОСОБА_6 як позичальником отримано грошові кошти в розмірі 600 000 дол. США. Вказані грошові кошти ОСОБА_6 зобов'язався повернути до 30.06.2016 р. /т.2 а.с. 71/.

Відповідно до п.3.3 договору позики, позичальник у підтвердження отриманих коштів передає до укладення цього договору продавцю оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме: будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2; Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.; будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 комплекс, БАЗА ВІДПОЧІНКУ «ІНФОРМАЦІЯ_1» що розташований за адресою: АДРЕСА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер.

Після смерті ОСОБА_6 державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. була відкрита спадкова справа №031-2015.

Встановлено, що спадкоємцями є відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які прийняли спадщину - 48/100 домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.; Будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.; Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.; Будівлі та споруди, що розташовані за адресую: АДРЕСА_3; комплекс, БАЗА ВІДПОЧІНКУ «ІНФОРМАЦІЯ_1» що розташований за адресою: АДРЕСА_3., але право власності зареєстрували тільки на 48/100 домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

06 липня 2016 року позивач звернувся до Сьомої Дніпропетровської нотаріальної контори з претензією кредитора, на що 14 липня 2016 року отримав відповідь від завідуючої Сьомої Дніпропетровської нотаріальної контори про передачу спадкоємцям ОСОБА_6 претензії (вимоги).

07 липня 2016 року, позивач особисто звернувся до спадкоємців з претензією кредитора, та отримав негативну відповідь про її задоволення.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги вказаної статті передбачають задоволення вимог в межах вартості спадкового майна, а не за рахунок та не самим спадковим майном в натурі.

У своїй скарзі ОСОБА_1 ставить під сумнів факт укладення спірного договору позики та підписання його покійним ОСОБА_6, що спростовується показаннями свідка ОСОБА_7, що мешкає за адресою: АДРЕСА_5 підтвердила те, що знала ОСОБА_6, який неодноразово звертався до ОСОБА_2 задля позички грошових коштів, 15 грудня 2014 теж був у офісі ОСОБА_2, в цей день ОСОБА_2 попросив підготувати договір позики з ОСОБА_6 на суму 600 000,00 доларів США, після того, як ОСОБА_6 ознайомився з договором, ОСОБА_2 попросив ОСОБА_7 занести грошові кошти до кабінету та передати їх ОСОБА_6, який перерахував їх, після чого підписав договір позики та передав оригінали правовстановлюючих документів на нерухомість ОСОБА_7, які вона віднесла до сейфу, що знаходився в офісі ОСОБА_2

Згідно із положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилом ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, наданим доказам дав належну правову оцінку й прийшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки укладання договору позики між позивачем та спадкодавцем доведено належними та допустимими доказами.

Однією з підстав апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що позивач не довів факту передання спадкодавцеві коштів за договором від 15 грудня 2014 року, оскільки відповідні обставини не можуть підтверджуватись правовстановлюючих документів, як це вказано в п.3.3 Договору.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Пункт частини першої статті 3 ЦК України визначає однією з загальних засад цивільного законодавства - свободу договору.

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України).

Частина перша статті 14 ЦК України визначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що факт передання грошових коштів підтверджується пунктом 3.3 Договору, оскільки сторони погодили цей факт.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Інші докази та обставини, на які посилаються апелянти в апеляцій скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції правильно встановлено характер правовідносин, вирішено спір з урахуванням конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів та з дотриманням норм процесуального права.

Вимогами ч.1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров