Справа № 574/228/18 Провадження №2-о/574/35/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретарі Кошелєвій Н.В.

в присутності заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Буринський районний сектор Управління Державної міграційної служби про встановлення факту постійного проживання на території України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, уточнивши в подальшому яку зазначив, що він народився 31.05.1989 року в с. Суховерхівка Буринського району Сумської області. З 01.09.1995 року по 31.05.2004 року навчався у Суховерхівській ЗОШ Буринського району. Коли досягнув шістнадцятирічного віку паспорта громадянина України не отримував і був засуджений до відбування покарання як громадянин України. З 2017 року, після звільнення з місць позбавлення волі, постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Наприкінці 2017 року він звернувся до Букринського районного сектору УДМС України в Сумській області із заявою для отримання паспорта. Однак йому письмовим листом повідомили про необхідність надання рішення суду про встановлення факту проживання на території України. Просив встановити факт, що він станом на 24.08. 1991 року, постійно проживав в неповнолітньому віці на території України.

Ухвалою Буринського районного суду від 30.10.2018 року замінено первісну заінтересовану особу Буринський районний сектор Управління Державної міграційної служби в Сумській області на належну - Управління Державної міграційної служби в Сумській області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги заяву підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві, доповнивши, що із самого народження він проживав із своїми батьками в с. Суховерхівка Буринського району Сумської області. В 2009 року був засуджений. Звільнився у 2017 році і знову проживає в с. Суховерхівка. На теперішній час його батьки померли.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби в Сумській області ОСОБА_3 заяву визнала, пояснивши, що ОСОБА_1 звернувся до них із заявою на отримання паспорта громадянина України. Йому було розяснено, які документи він повинен надати на отримання паспорт, серед яких необхідним є і рішення суду щодо встановлення факту його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року. З врахуванням надання ним додаткових доказів на підтвердження його проживання з матірю станом на 24.08.1991 року, заперечень в задоволенні заяви вони не мають.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила, що ОСОБА_1 з народження проживав з батьками в с. Суховерхівка, тут же ходив до школи. Вона була добре знайома з його матірю, з якою разом працювали в колгоспі на фермі.

Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та покази свідка, дослідивши обставини справи, представлені докази і давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 31.05.1989 року в селі Суховерхівка Буринського району Сумської області, про що виконавчим комітетом Суховерхівської сільської ради Буринського району Сумської області був складений актовий запис №7 від 29.07.1989 року, що вбачається із свідоцтва про народження заявника (а.с.4).

З довідок Суховерхівського старостинського округу, які видані на підставі книг погосподарського обліку (а.с.9,10,11,44,45,51) видно, що ОСОБА_1 з дня народження проживав разом з батьками, які є громадянами України. Вказані обставини підтверджуються і копіями аркушів книг погосподарського обліку (а.с.52,53).

Станом на 24.08.1991 року останній був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається з довідки Суховерхівського старостинського округу №338 від 15.11.2018 року.

З 01.09.1995 року по 31.05.2004 року заявник навчався в Суховерхівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Буринського району Сумської області, що підтверджується довідкою навчального закладу, свідоцтвом про базову загальну середню освіту та додатком до нього (а.с. ).

Як вбачається з довідки про звільнення, ОСОБА_1 в період з 23.12.2009 року по 15.12.2017 року відбував покарання за вироком Буринського районного суду Сумської області у виді позбавлення волі, звільнившись по відбуттю строку покарання (а.с.8)

Батько заявника ОСОБА_5 помер 23.10.2005 року в с. Степанівка, Сумського району Сумської області, мати ОСОБА_6- 02.06.2018 року, що вбачається із свідоцтва про смерть та довідки Суховерхівського старостинського округу (а.с.)

На початку лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Буринського районного сектору УДМС України в Сумській області для отримання паспорту громадянина України.

08.02.2018 року листом №18/254 заявнику надано відповідь про необхідність надання, в тому числі, судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року (а.с.7).

Відповідно до п.1 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 р. №302, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Підстави та порядок набуття громадянства України регулюються нормами Закону України «Про громадянство» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ (далі - Закон № 2235-ІІІ).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Верховний Суд України у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 22.08.2018 року при розгляді справи №363/214/17-ц сформував правову позицію, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Тлумачення статті 256 ЦПК України (яка за своїм змістом відповідає ст.315 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення до суду заявника) перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Враховуючи вказану правову позицію суд вважає, що перелік юридичних фактів передбачених ст.315 ЦПК України, які підлягають встановленою в судовому порядку, не є вичерпним.

При цьому ч.2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто не виключається можливість встановлення в судовому порядку факту проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, згідно яких громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, а особи, зазначені у п. 2 - з 13 листопада 1991 року.

Указом Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України №588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Цей Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Зазначений Порядок передбачає особливий порядок вирішення питань громадянства, визначає компетентні органи, які наділені повноваженнями щодо вирішення питань пов'язаних з громадянством, визначає документи, що подаються для встановлення належності до громадянства України, серед яких визначено рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, у даному випадку юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України (13 листопада 1991 року), який дає право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України.

Таким чином, оцінюючи вищенаведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 постійно проживав в повнолітньому віці на території України, у звязку з чим його заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 293,315,317,354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

Встановити факт про те, що ОСОБА_1, 31.05.1989 року (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3), станом на 24 серпня 1991 року, постійно проживав в неповнолітньому віці на території України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 22.12.2018 року.