Справа 206/3868/18
О К Р Е М А У Х В А Л А
"06" грудня 2018 р. у залі суду у м.Дніпрі суддя Самарського районного суду м.Дніпропетровська Сухоруков А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом,
11 липня 2018 року представник позивача, адвокат ОСОБА_4 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, квартиру АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, право власності у порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.1996р., посвідченого Пятою ДДНК, та зареєстрованою в КП «ДМБТІ» ДОР 23.05.1997р., після смерті ОСОБА_5, яка померла 09.02.2012р. у м.Дніпропетровськ.
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, вул. Колоскова, 25 у м.Дніпро) квартиру №2 (два) в будинку №1 (один) по вул. Кондукторській у м.Дніпро. Визнано за ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, АДРЕСА_3) право власності в порядку спадкування за законом на квартиру №2 (два) в будинку №1 (один) по вул. Кондукторській у м.Дніпро, що належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Пятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 19 грудня 1996 року за реєстровим №1-6881, зареєстрованого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 23 травня 1997 року в реєстровій книзі № 180п за реєстровим № 89, після смерті ОСОБА_5, яка померла 09 лютого 2012 року в м. Дніпропетровськ. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 серпня 1999 року виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів квартира АДРЕСА_4 на праві приватної власності ОСОБА_2.

З договору купівлі-продажу квартири від 31 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 4 ОСОБА_2 продав ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_5, яка йому належить на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 серпня 1999 року Виконкомом міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № 4/1349-99 від 13 серпня 1999р. Право власності на квартиру зареєстровано в КП МБТІ 13 серпня 1999р. та записано в реєстрову книгу за № 287п-67-132. Відомості про право власності за ОСОБА_7 на підставі цього договору внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, як державним реєстратором.

Закон України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» втратив чинність на підставі Закону N 280/97-ВР від 21.05.97, ВВР, 1997, N 24, ст.170, тобто в 1999 році Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів не могло бути видано свідоцтво про право власності на житло, оскільки цей орган вже не існував з 1997 року.

Не зважаючи на це, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 на це уваги звернуто не було і була проведена державна реєстрація прав.

В суді щодо цього нерухомого майна перебувала не одна справа.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державним реєстратором є нотаріус.

Статтею 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться невідкладно після завершення нотаріальної дії, але не пізніше строків, встановлених абзацами першим і другим цієї частини.

За змістом ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Згідно із ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Пунктом п. 6 частиною 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент проведення зазначених реєстраційних дій) передбачено, що Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

З огляду на викладені положення вбачається, що виконуючи покладені державою на державного реєстратора обов'язки останній при вчиненні будь-яких реєстраційних дій зобов'язаний встановити в т.ч. відповідність поданих йому документів для проведення тієї чи іншої дії вимогам законодавства.

Тобто, державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 було проведено державну реєстрацію на підставі документа, виданого органом, який понад два роки вже не існував Виконавчий комітет міської Ради народних депутатів.

Зазначена інформація чітко видна зі змісту наданого для реєстрації свідоцтва про право власності.

За змістом ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обовязків, неналежного виконання професійних обовязків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Оскільки судом було виявлено наведені порушення у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, то суд вбачає за необхідне направити дану окрему ухвалу Міністерству юстиції України, як центрального органу, на який покладено обов'язки із забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері державної реєстрації прав та здійснення контролю за діяльністю у такій сфері.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (ч. 7 ст. 262 Цивільного процесуального кодексу України).

За таких обставин, Самарський районний суд м. Дніпропетровська виносить на адресу Міністерства юстиції України окрему ухвалу про необхідність усунення порушень і недоліків у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо недопущення внесення відомостей до державних реєстрів на підставі документів виданих неіснуючими органами, та вважає, що достатнім та обґрунтованим строком для надання ним відповіді є - один місяць з моменту одержання окремої ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 262, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Направити окрему ухвалу Міністерству юстиції України з метою усунення порушень і недоліків в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з метою вирішення питання щодо позбавлення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 повноважень державного реєстратора.

Повідомити Міністерству юстиції України про необхідність встановлення причин допущення таких недоліків, їх усунення та притягнення винних осіб до відповідальності.

Визначити Міністерству юстиції України строк для надання відповіді щодо обставин, з яких постановлено дану окрему ухвалу, - один місяць з моменту одержання даної окремої ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п п'ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков