Провадження № 22-ц/4808/111/18
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.

за участю секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спільного Українсько-Македонського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон» на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Островським Л.Є. 21 серпня 2018 року в м. Івано-Франківську, по матеріалах справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Спільного Українсько-Македонського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди за невиконання умов договорів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви вказувала, що в провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться справа за її позовом до Спільного Українсько-Македонського підприємства ТОВ «Авалон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди за невиконання умов договорів. А тому на підставі ст.151,152 ЦПК України просила суд накласти арешт на грошові кошти відповідача.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 серпня 2018 року заяву задоволено частково. В межах суми позову - 1 671 900,00 грн накладено арешт на грошові кошти Спільного Українсько-Македонського підприємства ТОВ «Авалон», які знаходяться на рахунках: ПАТ «Ідея Банк» №012712, МФО 336310, Українська гривня, Код вимоги 980; ПАТ «Ідея Банк» №012712, МФО 336310, Код вимоги 978; АТ «ПРИВАТБАНК» №1104, МФО 380838, Українська гривня, Код вимоги 980.

На вказану ухвалу СП ТОВ «Авалон» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу скасувати, постановите нове рішення, відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України. Зокрема, в ній не зазначено обґрунтування необхідності застосування таких заходів, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник. Також не наведено жодних фактів щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання судового рішення по справі. Аналогічно не містить достатніх мотивів, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, і оскаржувана ухвала.

Окрім того, вжиті заходи перешкоджатимуть господарській діяльності юридичної особи, виплаті заробітної плати, сплаті податків, що завдасть товариству збитків. Також всупереч положень ст. 154 ЦПК України місцевий суд не вимагав від позивача зустрічного забезпечення.

На думку апелянта судом взагалі не проаналізовано обґрунтованості позову та поданих ОСОБА_1М доказів. При цьому розмір матеріальної та моральної шкоди є завищеним, не відповідає умовам договорів та вимогам законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами відповідача, просить залишити без змін оскаржувану ухвалу посилаючись на її законність і обґрунтованість. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд з урахуванням наданих нею на підтвердження позовних вимог доказів пересвідчився у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову. Аналогічно врахував відповідність виду забезпечення позову заявленим вимогам, дані про відповідача тощо. Разом з тим, під час вирішення питання про забезпечення позову суд не перевіряє обґрунтованість позовних вимог.

Також вказує на недоведеність апелянтом належними доказами міркування в скарзі про заподіяння йому збитків внаслідок застосування заходів забезпечення позову. Крім того, застосування зустрічного зобовязання було правом суду, а не його обовязком.

Згідно із абзацом третім пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч.1 ст. 31 ЦПК України дану справу передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у звязку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області.

В засіданні апеляційного суду представник СП ТОВ «Авалон» доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи покликаючись на хворобу та перебування на стаціонарному лікуванні, не долучивши разом з тим будь-яких доказів.

Враховуючи вимоги ст. 372 ЦПК України, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження поважності причини неявки представника заявника в судове засідання, подання відзиву на апеляційну скаргу та необхідність дотримання строків розгляду справи колегія суддів підстав для її відкладення не знаходить.

ОСОБА_1 доводів скарги не визнала посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір, свідченням чого є звернення до суду за захистом свого порушеного права. А тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення в разі задоволення позовних вимог.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.ч.1, 3 статті 150 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відомості про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Все це повинно бути мотивовано, а не містити шаблонного перепису диспозиції норми права. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків передбачених цим Кодексом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 2 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до СП ТОВ «Авалон», в якому просила стягнути з відповідача 1 116 900,00 грн майнової шкоди, 55 000,00 грн штрафних санкцій за невиконання умов договорів та 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди (а.с.3-5).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 6 серпня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі.

В подальшому 20 серпня 2018 року нею подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача. При цьому будь-яких обґрунтувань необхідності забезпечення позову та вжиття саме таких заходів її заява не містить (а.с.9-10).

Відтак, оскільки ОСОБА_1 не обґрунтувала наявності підстав, згідно з якими невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду та не надала відповідних доказів, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про задоволення заяви.

Разом з тим, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта щодо незастосування місцевим судом зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Крім того, згідно з ч.6 ст.154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, клопотання про зустрічне забезпечення може бути подане та вирішене судом і після застосування судом заходів забезпечення позову.

Також колегія суддів не оцінює доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки ці обставини підлягають встановленню судом першої інстанції під час розгляду справи по суті заявлених вимог.

З огляду на вищенаведене апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Як передбачено п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права.

За таких обставин, враховуючи порушення місцевим судом норм процесуального права, постановлена ним ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Спільного Українсько-Македонського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон» задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Спільного Українсько-Македонського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди за невиконання умов договорів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 10 жовтня 2018 року.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_2