Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2018 Справа №607/11118/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувшиу відкритому судовому засіданні в місті Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів. У ньому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 5'000 грн. щомісячно, на утримання їх спільного сина. В обґрунтування зазначених вимог вказує, що того розміру аліментів, котрі сплачує ОСОБА_4 на даний момент, а це 450 грн. щомісячно, недостатньо для забезпечення дитини, його гармонійного розвитку. Зазначає, що при цьому слід врахувати факт відсутності за зареєстрованим місцем проживання позивача інших осіб, котрі зобовязані утримувати дитину, стан здоровя дитини, незначний розмір доходів позивача та витрати на лікування дитини. Вказує, що неспроможна самостійно забезпечувати сина. Відповідач добровільно не допомагає.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 зазначає, що позов визнає частково. Вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, однак заперечує проти запропонованого нею розміру. Готовий сплачувати 1'000 грн. щомісячно. Окрім цього зазначає, що твердження позивача про ненадання ним фінансової допомоги їх сину у добровільному порядку не відповідають дійсності. Вказане спростовується роздруківками з карткового рахунку, наданою самою ж ОСОБА_1 Також просить взяти до уваги, що на даний момент він вдруге уклав шлюб. Та разом з дружиною утримують сина від її першого шлюбу. Його щомісячний дохід наближений до мінімального розміру, а тому сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивач, він неспроможний.

У відповіді на відзив представник позивача додатково зазначив, що необхідність у збільшенні розміру аліментів полягає в тому, що того їх розміру, котрий відповідач сплачує на даний момент недостатньо для належного утримання дитини, в тому числі, у звязку із збільшенням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та знеціненням національної валюти (інфляцією). Окрім цього, позивач на даний момент, ніде не працює, проживає з сином та здійснює догляд за ним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 вказані вимоги підтримали з викладених мотивів. Просили особливу увагу звернути на незадовільний стан здоровя дитини. Необхідність постійного лікування та реабілітації, що потребує значних коштів.

Відповідач у судове засідання не зявився, забезпечивши явку свого представника, котрий позов визнав часткового, на суму вказану у відзиві на позовну заяву та з викладених у ньому мотивів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне:

позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний факт, в силу частини 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, доказуванню не підлягає, оскільки встановлений таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, ухваленим у цивільній справі № 2-3347/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Цим же рішенням з відповідача в корись позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 450 грн., щомісячно.

Неповнолітній син сторін проживає з матірю АДРЕСА_1 і має статус дитини-інваліда. Причиною інвалідності є вроджений гіпотиреоз. Дитина потребує постійної реабілітації та забезпечення медичними препаратами. Дані факти визнані сторонами, у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому вони, в силу частини 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, доказуванню не підлягають.

Відповідно до частини 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина 1 ст. 192 Сімейного кодексу України).

Розмір соціальної допомоги, котру отримує позивач на сина складає 1'946,40 грн., щомісячно, що стверджується довідкою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 3468 від 10 серпня 2018 року.

У червні 2018 року позивач здійснила оплату за користування комунальними послугам у квартирі в якій вона та син проживають, на загальну суму 1'086,02 грн.

За серпень 2018 року такий платіж склав 1'677 грн. Ці обставини підтверджуються квитанціями № 12.06.0049 від 12 червня 2018 року та № 08.08.0015 від 08 серпня 2018 року, відповідно.

Надавши правову оцінку поданим стороною позивача численним замовленням на проведення медичних обстежень та здачу аналізів, товарним і фіскальним чекам, суд вважає підставними посилання ОСОБА_1 на систематичні фінансові витрати, спрямовані на покращення стану здоровя їх спільного з відповідачем сина. При цьому суд звертає увагу на те, що значна частина цих документів датована 2011 2016 роками, тобто більш ніж два роки до подачі позову про збільшення аліментів. Така обставина позбавляє суд можливості обєктивно визначити конкретний розмір витрат на лікування сина, яких щомісячно зазнає позивач на даний момент, коли і вирішується питання про збільшення аліментів.

При цьому увагу ОСОБА_1 слід звернути на те, що питання про компенсацію їй усіх додаткових витрати на покращення здоровя сина (як тих, яких вона зазнала у минулому так і майбутніх), може бути розглянуто в порядку статті 185 Сімейного кодексу України.

Суд не бере до уваги довідки № 200 від 08 червня 2018 року та № 523 від 08 червня 2018 року, видані «СЕ Борднетце-Україна», згідно яких позивач працює на даному підприємстві та отримує там заробітну плату, як доказу, котрий характеризує рівень її доходів, оскільки як вказано у запереченнях на відзив, на даний момент ОСОБА_1 не працює.

Оцінюючи майновий стан відповідача суд бере до уваги таке:

відповідно до податкової декларації платника єдиного податку «фізичної особи-підприємця» від 16 лютого 2018 року, загальна сума доходу відповідача за 2017 рік склала 48'900 грн.

29 вересня 2016 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 132559 від 29 вересня 2016 року, виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

ОСОБА_7 є матір'ю ОСОБА_8, що стверджується фотокопією свідоцтва про народження серії І-ИД № 284726, виданого повторно 17 квітня 2018 року, Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України на звернення 0-, у цьому реєстрі відсутня інформація про авто, зареєстровані за відповідачем.

Суд сприймає критично посилання відповідача на те, що він утримує і дружину, з якою він проживає, і її сина від попереднього шлюбу, оскільки ним не надано належних доказів.

Сам по собі той факт, що ОСОБА_4 є чоловіком ОСОБА_7, а у останньої є син не свідчить про утримання всіх їх відповідачем. Останній не надав доказів того, що вони проживають разом, відомостей про майновий стан дружини, документів щодо його витрат на нову сім'ю.

Саме тому вказані обставини слід вважати недоведеними, всупереч частині 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд вважає, що майновий стан одержувача аліментів змінився, зокрема стан його здоровя потребує постійного лікування та реабілітації, що в умовах зростання цін на послуги та лікарські засоби в Україні, що є загальновідомим фактом, створює необхідність у додатковій матеріальній допомозі і відповідач має можливість її надавати.

Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог статтей 182, 184 Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, стан здоров'я та матеріальне становище дитини на яку призначаються аліменти, а також її матері, яка з ним проживає, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом збільшення розміру аліментів та стягнення із відповідача в користь позивача на утримання сина 2'000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в користь держави слід стягнути 704,8 грн. судового збору.

Керуючись статтями 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2011 року та стягувати аліменти з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1)в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2)на неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2'000 (двох тисяч) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог частиною 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України.

Дата складення повного судового рішення 31 серпня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Головуючий суддяОСОБА_9