Справа № 760/8314/16-ц
Провадження № 2/760/2498/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Каліщук М.В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гришакова О.О.

представника відповідача - Кравченко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1, малолітньої особи ОСОБА_5, в інтересах якої діють батьки, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Добробут-Дитинство" про відшкодування збитків та моральної шкоди завданих ушкодженням здоров'я внаслідок надання неякісних медичних послуг, -

В С Т А Н О В И В :

04.05.2016 позивачі звернулися з в суд з позовом до відповідача, в якому просять стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок надання неякісних медичних послуг позивачу ОСОБА_5 у сумі 9 613,04 грн. та моральну шкоду у сумі по 300 000 на кожного позивача, а всього 900 000 грн..

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що в результаті неякісних медичних послуг некваліфікованого медичного персоналу відповідача були спричинені ушкодження здоров'я малолітньому позивачу ОСОБА_5, які сталися при наступних обставинах.

19.09.2015 у позивача ОСОБА_5 сталось двократне блювання після прийому твердої їжі. Після повторного блювання її батьки позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 викликали невідкладну швидку допомогу ТОВ «Медичний центр «Добробут-Невідкладна допомога». Працівниками невідкладної допомоги було зроблено ін'єкцію препарату, що спричиняє зупинку блювання і роз'яснено, що при повторах блювання дитину має бути госпіталізовано. При цьому, дитина була жвавою і веселою.

Цього ж дня, ввечері, у ОСОБА_5 почала підійматись температура тіла і наступного дня температура піднялась до 38,5, а також повторилось блювання, тому батьки звернулись до відповідача з питанням про госпіталізацію дитини.

Коли приїхали за викликом працівники ТОВ «Медичний центр «Добробут-Невідкладна допомога», то госпіталізували дитину без наявних на те, на думку батьків, об'єктивних причин, т.я. дитина була жвавою, у неї був просто вірус, при якому необхідно було давати жарознижуючі препарати та багато пити, щоб не допустити зневоднення організму. Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вважають, що працівники відповідача мали роз'яснити їм які треба вчиняти заходи для покращення самопочуття дитини, а не прибігати до її госпіталізації.

Після госпіталізації позивача ОСОБА_5, 20.09.2015 між відповідачем та позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг, в наслідок невиконання п. п. 2.1 та 2.4 якого і було спричинено ушкодження здоров'ю позивача ОСОБА_5.

Так, 20.09.2015 медичним персоналом відповідача ОСОБА_5 було встановлено катетер на лівій руці для проведення внутрішньовенної інфузійної терапії, а вже 21.09.2015 самопочуття ОСОБА_5 погіршилось, підвищилась температура, дитина стала млявою, не мала апетиту та майже весь час спала.

22.09.2015 у ОСОБА_6 випав катетер, про що мати повідомила персонал. Однак, медичні працівники не одразу його зняли, а приблизно через годину, при цьому не оглянули область ін'єкції, не обробили місце, де його було встановлено, не звернули увагу, що місце, де був встановлений катетер, почервоніло. Оскільки самопочуття ОСОБА_5 погіршувалось, то батьки вирішили покинути стаціонар та повернулись додому.

23.09.2015 шкіра ОСОБА_5 почала вкриватись червоними плямами, а рука збільшилась в розмірах, тому вони викликали швидку і ОСОБА_6 госпіталізували до Київської міської клінічної лікарні №1, де поставили діагноз «флебіт в районі лівого лучезап'ясного суглоба», оскільки вена в яку було встановлено катетер загноїлась внаслідок недотримання санітарних правил при його використанні.

А тому, позивачі вважають, що відповідач має відшкодувати завдані їм працівниками відповіача матеріальні збитки.

Крім того, посилаються на те, що за період, коли ОСОБА_5 перебувала у лікарні, вони пережили моральні та фізичні страждання, т.я. весь час перебували у стані тривоги та нервової напруги, переживаючи за подальший стан здоров'я дитини, а у позивача ОСОБА_5 погіршився емоційний стан, сон, почалися істерики та нервове тремтіння, а тому вважають, що діями відповідача їм завдано моральну шкоду, яку оцінюють у 300 000 грн. для кожного і просять стягнути з відповідача.

Позивач ОСОБА_6, який діє в своїх інтересах та інтересах позивача ОСОБА_5, а також за довіреністю представляє інтереси позивача ОСОБА_4, в судовому засіданні повністю підтримав позов та просив його задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували та просили відмовити в задоволенні позову. В запереченнях посилалися на те, що всі дії медичних працівників відповідача при наданні медичної допомоги позивачу ОСОБА_5 були здійснені згідно протоколів, затверджених МОЗ України, при цьому, зазначає, що, згідно даних протоколів, в силу маленького віку пацієнта, в результаті встановлення катетеру існує загроза розвитку флебіту, про що було попереджено позивачів. Крім того, вказує на те, що посилання позивачів на те, що встановлений позивачу ОСОБА_5 катетер випав, не відповідають дійсності, т.я. він фіксується пов'язкою і не може випасти. Більш того, флебіт, який був діагностований у ОСОБА_5 міг розвинутись на фоні існуючої в організмі інфекції, а також внаслідок неналежного догляду за місцем катетеру батьками після виписки зі стаціонару. Крім того, зазначає, що в момент виписки зі стаціонару стан ОСОБА_5 почав покращуватись, і про це свідчить, зокрема, той факт, що її батьки за власним бажанням забрали її додому, а не звернулись до іншого медичного закладу, переймаючись за її стан здоров'я.

Також, представник відповідача заперечує проти задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що медичні послуги були надані позивачам належним чином, при цьому ними не надано жодного доказу, що діями відповідача їм було завдано моральну шкоду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20.09.2015 між позивачем ОСОБА_7 та ТОВ «Медичний центр «Добробут-Дитинство» було укладено договір про надання послуг, за умовами якого позивач ОСОБА_7 доручає і оплачує, а відповідач зобов'язується надавати медичні послуги дитині ОСОБА_5 в обсязі і на умовах, передбачених договором.

Згідно рахунків-фактур №21/09/15/20172 від 20.09.2015, № 22/09/15/21719 від 21.09.2015, та № 22/09/15/22079 від 22.09.2015 позивачем ОСОБА_4 було оплачено грошові кошти в загальній сумі 9065,70 грн. за надані відповідачем медичні послуги.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №552, позивач ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні в ТОВ «Медичний центр «Добробут-Дитинство» з 20.09.2015 по 22.09.2015 з діагнозом «гострий ринофарингіт, гіпоглікемія, ацетонемічний синдром». З даної виписки вбачається, що ОСОБА_5 в період її перебування на стаціонарі надавалось лікування. При виписці з медичного закладу її стан був ближче до задовільного з покращенням. Стійкої нормалізації температури тіла на день виписки не було.

З виписки стаціонарного хворого ОСОБА_5 вбачається, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській дитячій лікарні №1 з 23.09.205 по 28.09.2015 з діагнозом «флебіт в області лівого лучезап'ясного суглоба».

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Ч. 1 ст. 906 ЦК України передбачає, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, відповідно до загальних підстав відповідальності за матеріальну та моральну шкоду згідно ст.ст.1166,1167 ЦК України та п.5 постанови Пленуму ВСУ України №4 від 31.03.1995р. юридичною підставою виникнення відповідальності за заподіяну шкоду є склад цивільного правопорушення, невід'ємні елементи якого: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Так, з досліджених судом доказів вбачається, що відповідачем не було порушено умов договору про надання послуг від 20.09.2015. Зокрема, як вбачається з медичних документів, позивачу ОСОБА_5 було проведено лікування, за результатами якого її стан здоров'я дещо покращився і, саме за вимогою батьків дитина була виписана з медичного закладу. На підтвердження даного факту свідчить також і те, що позивачем ОСОБА_4 було добровільно здійснено оплату наданих медичних послуг, тобто, фактично вона погодилась з тим, що дані послуги їй були надані.

До посилань позивачів на те, що внаслідок встановлення ОСОБА_5 катетеру з порушенням санітарних правил медичними працівниками, внаслідок чого в неї розвинувся флебіт, суд ставиться критично, т.я. дані обставини не підтверджуються доказами, зокрема, суду не надано доказів того, що катетер дійсно випадав, що флебіт розвинувся саме в результаті непрофесійних дій працівників медичного закладу, а не на фоні вже існуючої інфекції в організмі пацієнта чи в результаті неналежного домашнього догляду за місцем встановлення катетеру. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що під час виписки ОСОБА_5 з медичного закладу у її батьків були будь-які зауваження, щодо неякісного надання медичних послуг, чи скарги щодо незадовільного стану місця встановлення катетеру.

Більш того, такі доводи позивачів спростовуються копією листа догляду за внутрішньовенним катетером, з якого видно, що 20.09.2015, о 12.10 год. ОСОБА_5 було встановлено катетер, після чого 20.09.2015 о 20.00 год., 21.09.2015 о 08.00 год. та 20.00 год. було змінено пов'язку, а 22.09.2015 о 15.00 год. катетер було знято, стан місця катетеризації - задовільний.

Таким чином, в ході розгляду справи судом не встановлено вини, а також причинно-наслідкового зв'язку між діями медичних працівників ТОВ «Медичний центр «Добробут-Дитинство» та розвитку флебіту у пацієнта ОСОБА_5, що свідчить про відсутність правових підстав для відшкодування майнової шкоди та задоволення позову в цій частині.

Оскільки судом під час розгляду справи не встановлено, що відповідачем були порушені права позивачів, а також не встановлено, що з вини відповідача, чи його працівників під час виконання своїх посадових (службових) обов'язків позивачам була завдана будь-яка матеріальна шкода, душевні страждання чи завдано незручностей у повсякденному житті, то суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з ТОВ «Медичний центр «Добробут-Дитинство» моральної шкоди задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 6,7, 12-13, 76-81, 223, 259, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_1, малолітньої особи ОСОБА_5, в інтересах якої діють батьки, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Добробут-Дитинство" про відшкодування збитків та моральної шкоди завданих ушкодженням здоров'я внаслідок надання неякісних медичних послуг - відмовити в позовному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 15.05.2018.

Суддя В.В. Лазаренко