У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді САВЛУК Т.В., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за поданням Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло поданням Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 без вилучення закордонного паспорту,- до виконання ним зобов'язань за виконавчим листом № 694/1827/13-ц, виданий 20 грудня 2013 року Звенигородським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 10-29/4658 від 16 листопада 2007 року, включно з винагородою приватного виконавця.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними статтею 441 ЦПК України.

Як регламентовано частиною 4 статті 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зі змінами, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 2522/5 від 02.08.2018, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця.

Вивчивши матеріалами подання приватного виконавця, оцінивши долучені до подання докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на Державну виконавчу службу, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження №56330995 з примусового виконання виконавчого листа Звенигородського районного суду Черкаської області,від 20 грудня 2013 року по справі №694/1827/13-ц.

05 травня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого № 56330995 провадження на підставі виконавчого листа № 694/1827/13-ц виданого Звенигородським районним судом Черкаської області 20 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 10-29/4658 від 16.11.2007 року в сумі 3 907 802 грн. ( три мільйони дев'ятсот сім тисяч вісімсот дві гривні) 97 коп. яка складається з: сума заборгованості за кредитом 2 156 110,00 грн., сума заборгованості за відсотками 1 410 071,91 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 152 128,99 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 187 492,07 грн..

05 травня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 винесено постанову про арешт майна боржника та направлено для виконання та до відома ОСОБА_2, Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», Регіональному сервісному центу МВС України в місті Києві та Регіональному сервісному центру МВС в Черкаській області.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з даною нормою та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З даної норми закону випливає, що таке обмеження може мати місце лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1, були направленні запити до Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області, Регіонального сервісного центру МВС України в місті Києві.

З відповідей на зазначенні запити вбачається, що:

14 травня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 отримано від Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» відповідь на лист від 05 травня 2018 року, де зазначено що арешт коштів боржника на рахунках в ПАТ «СБЕРБАНК» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 прийнято банком до виконання 10 травня 2018 року. На момент накладення арешту залишок коштів на рахунку відсутні.

17 травня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 отримано від АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідь на лист від 05 травня 2018 року, де зазначено що залишок коштів громадянина ОСОБА_2 на поточному рахунку № 13 станом на 08 травня 2018 року становить 0,09 євро, а на поточному рахунку № 53 становить 3 614,21 гривня, залишок коштів на поточних рахунках відсутні для виконання постанови.

18 травня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 отримано від ПАТ «Укрсоцбанк» відповідь на лист від 05 травня 2018 року, де повідомлено що залишок на рахунку № 9719 (840), який належить клієнту ОСОБА_2 складає 0,00 Дол. США.

21 травня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 отримано від Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відповідь на лист від 05 травня 2018 року, де зазначено, що залишки грошових коштів станом на момент накладення арешту на рахунку ОСОБА_2 становлять: 2 603,62 UAN. По рахункам боржника на обліку в АТ «УкрСиббанк» не перебувають постанови про арешт коштів боржника.

12 червня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 отримано від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відповідь на лист від 05 травня 2018 року, де зазначено згідно до гл. 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої постанови Правління НБУ № 22 від 21.01.04р., арешт накладений. На момент арешту залишок коштів складає: 084149=18,43 грн. На інших рахунках відсутні кошти.

25 травня 2018 року о 17 год. 45 хв. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 складено акт при вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженню № 56330995 від 05 травня 2018 року по виконанню виконавчого листа Звенигородського районного суду Черкаської області № 694/1827/13-ц від 14 грудня 2017 року, яким встановлено, що боржник ОСОБА_2 на виклик приватного виконавця ніяк не відреагував до офісу виконавця не з'явився, від виконання рішення суду ухиляється.

Про обізнаність боржника про наявність відносно нього виконавчого провадження свідчать пояснення подані до приватного виконавця 25 травня 2018 року боржником ОСОБА_2. В якому міститься інформація, що 24 травня 2018 року боржником було отримано виклик приватного виконавця від 18 березня 2018 року із вимогою надати пояснення щодо виконання вимог виконавчого документа № 694/1827/13-ц. ОСОБА_2 підтверджує, що в нього відсутні жодні грошові кошти, інші цінності, кошти на рахунках у банках, інших фінансових установ тощо. На його ім'я відкритий лише рахунок для нарахування заробітної плати та соціальних надходжень у розмірі мінімальної заробітної плати, що на виконання постанови приватного виконавця був неправомірно арештований. Приватний виконавець позбавив його повністю можливості отримувати та розпоряджатися своїми єдиним доходом у вигляді заробітної плати, та зазначив що не має жодного майна на праві приватної власності, у тому числі на праві спільної чи часткової власності. Тому боржник підтверджує що пояснення є достовірними, надані добровільно, вимогу виконавчого документу ним не можуть бути виконанні саме через відсутність достатніх фінансових коштів та блокування заробітного рахунку приватним виконавцем, окрім цього наголошує на тому, що в його діях відсутні наміри чи ознаки ухиляння від виконання вимог виконавчого документа.

21 червня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 отримано від Державної прикордонної служби Головного центру обробки спеціальної інформації відповідь на лист, де зазначено що відповідно до пункту 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 № 472, зареєстрованим у Мін'юсті 05.07.2007 за № 765/14032, надсилають витяг з повного у цій базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України особою ОСОБА_2 у період з дати виконавчого провадження. З даного витягу вбачається що громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перетинав державний кордон України 15 травня 2018 року о 11 годині 42 хвилини, пункт пропуску: Краківець; 20 березня 2018 року о 19 годині 06 хвилин, пункт пропуску: Краківець, транспортним засобом АІ 3267 ЕН.

23 листопада 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 отримано від Державної прикордонної служби Головного центру обробки спеціальної інформації відповідь на лист, де зазначено що відповідно до пункту 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 № 472, зареєстрованим у Мін'юсті 05.07.2007 за № 765/14032, надсилають витяг з повного у цій базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України особою ОСОБА_2 у період з 05.05.2018 по 19.11.2018 року. З даного витягу вбачається що громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перетинав державний кордон України 15 травня 2018 року о 11 годині 42 хвилини, пункт пропуску: Краківець, характеристика ТЗ: АІ 3267 ЕН; 20 березня 2018 року о 19 годині 06 хвилин, пункт пропуску: Краківець, характеристика ТЗ: АІ 3267 ЕН; 13 липня 2018 року о 08 годині 12 хвилин, пункт пропуску: Бориспіль-D, характеристика ТЗ: 471 Київ-Цюрих; 17 липня 2018 року о 17 годині 04 хвилин, пункт пропуску: Бориспіль-D, характеристика ТЗ: 471 178 Вільнюс-Київ; 29 серпня 2018 року о 11 годині 48 хвилин, пункт пропуску: Краківець, характеристика ТЗ: АІ 3267 ЕН; 15 вересня 2018 року о 04 годині 32 хвилин, пункт пропуску: Краківець, характеристика ТЗ: АІ 3267 ЕН.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься інформація, що ? частина житлового будинку № 26 в Луганській області Біловодського району в смт. Біловодськ по вул. Мащенко ім., належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об'єднань вбачається, що співзасновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «БОГ АЙ ЛІЗИНГ», юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 14, оф. 2, є ОСОБА_2.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об'єднань вбачається, що засновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕУНЧ УКРАЇНА», юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 14, оф. 18, є ОСОБА_2.

Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність самого факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

В розумінні вимог даного закону ухиленням від виконання зобов'язання, покладеного на боржника рішенням суду, є такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Сам по собі факт невиконання рішення суду не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

З вищевикладеного вбачається, що дії боржника у виконавчому провадженні свідчать про те, що він ухиляється від виконання рішення суду і такі його дії є свідомими.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов'язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

За змістом ч. 3 ст. 2, ст. 6 ЦПК України засадою цивільного судочинства є обов'язковість судового рішення та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов'язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

У Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи 1787/2011 від 02 січня 2011 року зазначено,що виконання рішень Європейського суду з прав людини відзначається існуванням основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що серйозно підривають верховенство права.

Щодо України ці проблеми пов'язані, зокрема, з хронічним невиконанням рішень національних судів.

Суд враховує, що з точки зору ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний виконавець зобов'язаний довести перед судом з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Слід звернути увагу на те, що права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження".

В ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В той же час, суд враховує також і те, що відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем в межах виконавчого провадження виявлено майно боржника у виді грошових коштів, нерухомого майна та корпоративних прав, на яке приватним виконавцем накладено арешт, крім того, боржник може покинути територію України, оскільки часто перебуває за кордоном та має для цього відповідні документи.

Суд вважає, що твердження боржника про відсутність у нього майна, на яке може бути звернено стягнення, з урахуванням його наявності та накладення на таке майно арешту приватним виконавцем, свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду та свідомості дій, направлених на його невиконання.

Враховуючи ці обставини, встановлений рішення суду обов'язок боржника, тривалість виконавчого провадження, можливість боржника в будь-який час покинути територію України, суд вважає, що такі заходи не можуть свідчити про обмеження прав боржника, оскільки як він, так і стягувач є рівними перед законом і мають рівні права, гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх інтересів державою.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордонта його задоволення.

Відповідно до абзацу 1 п. 19 Порядку виплати винагороди державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. № 643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Керуючись ст.ст. 24, 33, 124 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», ст.ст. 2, 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 6,10, 12,18, 354, 441,пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Поданням Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон- задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 без вилучення закордонного паспорту, до виконання ним зобов'язань, покладених згідно виконавчого листа Звенигородського районного суду Черкаської області № 694/1827/13-ц від 20 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 10-29/4658 від 16 листопада 2007 року, включно з винагородою приватного виконавця.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя :