Провадження № 2-о/761/83/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Малашевського О.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі по тексту - заявник) звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його належності до національності "німець".

На обґрунтування вимог заявник зазначає, що відносить себе до німецької національності, оскільки його близькі та далекі родичі є громадянами Федеративної Республіки Німеччина та постійно там проживають, а тому у нього виникла необхідність привести у відповідність документи родини, а саме внести відповідні зміни в свідоцтво про народження сина - ОСОБА_4, в якому вказано в графі національність батька - росіянин. Встановлення вказаного факту необхідне також для отримання можливості поєднатись з родиною, яка постійно мешкає в Федеративній Республіці Німеччина, можливість отримати соціальні пільги та гарантії, що надаються для осіб німецького походження. Враховуючи вказані обставини, заявник бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст. 11 ЗУ "Про національні меншини в Україні", у зв'язку з чим звернувся з даною заявою до суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримала подану заяву та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи без участі представника.

Вислухавши пояснення представника заявника, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заявник ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Києві, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане Велико Ізиракською сільською радою Новосибірської області, про що в книзі актів громадянського стану 29 липня 1965 зроблено відповідний запис за № 16 (а.с. 4).

Батьком заявника, відповідно до відомостей які містяться в свідоцтві про народження є ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у графі про національність зазначено «росіянин». (а.с. 4)

Матір'ю заявника є ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, у якому її батьком значиться ОСОБА_8, в графі національність вказано - «німець», а матір"ю ОСОБА_9, в графі національність вказано - «німкеня», (а.с.6)

Заявник просить встановити факт його належності до національності «німець».

Як убачається зі змісту заяви, пояснень представника заявника, встановлення такого факту заявнику потрібно для того, щоб відновити та підтверити свою дійсну національність.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 року, у якій зазначено, що факт належності до певної національності не може бути встановлений у судовому порядку.

Крім того, відповідно до п. 4 листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності.

Окрім цього суд приходить до висновку про те, що встановлення факту, що має значення для визначення національності не тягне для заявника будь-яких правових наслідків, як в Україні, так і для отримання права на постійне проживання в Німеччині.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог заявника.

З точки зору закону справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд зважає при цьому також на те, що Україна, ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, взяла на себе зобов'язання гарантувати права, закріпленні в ній, в тому числі й право на доступ до правосуддя.

В статті 6 Конвенції міститься детальний опис гарантій, в тому числі доступу до суду.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини випливає, що будь-яка особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому обмеження цього права, які можуть бути запроваджені державою, не повинні позбавляти особу права на захист.

Європейський суд у своїх рішеннях констатує, що особа має не лише право порушити провадження у справі, але й право отримати «вирішення» спору судом, тобто розгляд справи повинен завжди закінчуватися судовим рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За містом ч.ч. 1, 2, 4, 10 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнаро дних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело праває Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Враховуючи ці обставини та приведені судом вище висновки, суд вважає за доцільне розглянути справу по суті з ухваленням судового рішення в межах звернення заявника до суду, а не будь-якого іншого рішення без вирішення справи по суті.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2, 01001, АДРЕСА_1.

Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві: 04107, м. Київ, вул. Пугачова, 17.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення суду складено 24.07.2018 року.