Справа № 550/738/18
Провадження № 2/550/214/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі : головуючого - судді Ланни Я.О.,

за участю секретаря судового засідання - Томас Ю.П.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в смт. Чутове справу за позовом

ОСОБА_1 до Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області про визнання права на майно в порядку спадкування, , -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області про визнання права на майно в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що 09.06.1997 року померла його мати ОСОБА_2 Після її смерті відкрилася спадщина на яку він має право, як спадкоємець за законом, оскільки на день смерті проживав із спадкодавцем. Спадщина складається з права ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 1,63 га, що знаходиться на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області. Згідно постанови державного нотаріуса від 03.05.2018 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності вищезазначеної земельної ділянки ОСОБА_2 У звязку з тим, що на даний час оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім»я спадкодавця у позивача відсутній, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Таким чином, просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 1,63 га, право на яку належало померлій 09.06.1997 року ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0241743 виданого Чутівською районною державною адміністрацією Полтавської області.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутність їх представника.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без особистої участі позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

16.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

10.09.2018 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначено Земельним кодексом України, зокрема, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 4 Земельного кодексу України 1990 року (далі - ЗК України 1990 року) землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність.

Відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про власність» суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших, державних сільськогосподарських підприємств.

Постановою Верховної Ради УРСР «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ, землі Української PCP оголошені об'єктом земельної реформи. Преамбулою до постанови визначено, що завданням цієї реформи є перерозподіл земель з одночасною передачею їх у приватну та колективну власність. Пунктом 5 зазначеної постанови, передбачена передача земель у приватну та колективну власність.

Згідно Постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» №2200-ХІІ від 13.03.1992 року роздержавлення та приватизація земельних ділянок недержавних сільськогосподарських підприємств в Україні розпочато з лютого 1992 року з врученням господарствам державних актів на право колективної власності на землю, до яких додавався список громадян-членів аграрних формувань, що надалі було підставою для складання уточнених списків на отримання цими громадянами земельних сертифікатів.

Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994р. № 666/94 доручено прискорити приватизацію земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, та передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 (далі - Указ № 720/95) паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Пунктом 2 зазначеного Указу № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року (у редакції Закону України від 13 березня 1992 року) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

У ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV від 05.06.2003 року, вказується, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Із змісту вищевказаних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на момент отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта.

На підставі доказів, наданих позивачем в підтвердження своїх позовних вимог, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 09.06.1997 померла ОСОБА_2, яка мала право на земельну ділянку (пай) розміром 1,63 га на території Скороходівської (стара назва Артемівської) селищної ради, що підтверджується довідками Скороходівської селищної ради від 11.07.2018 р. № 02-18/1374 та від 18.09.2018 р. № 3688, довідкою відділу держгеокаждастру у Чутівському районі від 11.05.2018 р., технічною документацією по розробці організації території земельних часток (паїв) в межах розпаювання земель сільськогосподарського виробничого дочірнього підприємства "Юм-Агросервіс-Артемівське" Чутівського району Полтавської області, копією витягу з протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ "Павлівське" № 1 від 30.06.1995 р., рішеннями Артемівської селищної ради від 06.10.1995 р., від 02.08.1995 р., списком членів АТ «Павлівське», схемою розташування земельної частки (паю) (а.с.7,9-11, 62-78).

Згідно довідки Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 14.06.2018 вбачається, що позивач ОСОБА_1 являється сином померлої ОСОБА_2 та на день її смерті проживав разом з нею в смт. Скороходове Чутівського району Полтавської області, вул. Коханова, б. 18 (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги спадкоємців після смерті матері ОСОБА_2 згідно ст. 1261 ЦК України.

Позивач не може оформити своє право на майно в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2018 р. (а.с.12).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству.

Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини за умовою чи з застереженням.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом та фактично прийняв спадщину, але у зв'язку з відсутністю оригіналу документу про право власності на ім'я спадкодавця, не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право на спадкування на земельну ділянку, розміром 1,63 умовних кадастрових гектарів на території Скороходівської (стара назва Артемівської) селищної ради, на яку мала право ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, ст. 209, ст.ст.258-259, ст.ст.263-265, ст.268, ст.273, ст.293, ЦПК України, ст.16, ст.ст. 325,328, ч.1 ст.1218, ч.1 ст. 1225, ст.ст. 1258,1261, ч.1-3 ст. 1268, ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 9, кв. 159, паспорт серія КН №547578, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право на спадщину, яка складається із земельної ділянки (паю) площею 1,63 га. на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, що належала померлій 09.06.1997 р. ОСОБА_2 згідно сертифіката ПЛ № 0241743, виданого Чутівською районною державною адміністрацією.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Чутівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Я. О. Ланна