14.12.2018 Єдиний унікальний номер 205/9186/18
Єдиний унікальний номер судової справи 205/9186/18
Номер провадження 2-о/205/224/18
УХВАЛА

іменем України

14 грудня 2018 року

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Соборний районний у м. Дніпро відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Соборний районний у м. Дніпро відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов'язання вчинити певні дії.

Дослідивши вказану заяву та додані до неї матеріали, суддя приходить висновку, що у відкритті окремого провадження за вказаною заявою необхідно відмовити з огляду на нижченаведене.

Заявник просить суд встановити факт її приналежності до німецької національності, визначити, що вона за національністю є «німкенею», та зобов'язати відповідні відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області внести відповідні зміни в актові записи про шлюб та розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, судом може бути встановлено юридичний факт лише у разі якщо від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті немайнові чи майнові права та за умови, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Частиною 2 статті 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на збереження національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» встановлено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Постановою Верховної Ради України від 26 червня1992 року затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

Згідно Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99, втратив чинність Порядок зміни громадянами України національності.

Виходячи з того, що в чинному законодавстві відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи, факт встановлення національності не несе в собі юридичної сили, тобто не є юридичним фактом в розумінні положення ст. 256 ЦПК України.

Аналогічна за своїм змістом правова позиція висловлена і Верховним Судом України в узагальненні від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до змісту якої не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Згідно ст. 22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793.

Згідно п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, внесення змін проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 1.7 вказаних Правил визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Пунктом 1.15. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, встановлено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

З огляду на наведені вимоги процесуального закону, суд зазначає, що питання, стосовно яких заявник просить суд постановити рішення, а саме: встановити факт приналежності до німецької національності із визначенням того, що заявник за національністю є «німкенею» не можуть бути вирішені в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити у відкритті провадження у цивільній справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 272, 315 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Соборний районний у м. Дніпро відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в п'ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.

Суддя Н.Г. Остапенко