13.12.2018 Єдиний унікальний номер 205/6487/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/6487/2018
Номер провадження: 2/205/2956/2018
13 грудня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 що діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради в особі Служби у справах дітей, про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
ОСОБА_4 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 що діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради в особі Служби у справах дітей про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що домоволодіння № 172 по вул. Старий шлях (колишня адреса вул. Кірова) м/р Таромське в м. Дніпрі належить їй, ОСОБА_1, на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого 26.02.2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером № І-713, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.10.2013 року, номер запису про право власності: 3244359. Зокрема, у вищевказаному домоволодінні зареєстровані три особи, такі як: позивач, ОСОБА_1, її онука, ОСОБА_2 (далі Відповідач) та малолітній правнук ОСОБА_3. Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що Відповідач та її малолітній син не проживають у вищевказаному домоволодінні з липня 2013 року, знятися з реєстраційного обліку добровільно не бажають, вона була змушена звернутися до суду та просити суд визнати ОСОБА_2 що діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, такою, що втратила право користування домоволодінням № 172 по вул. Старий шлях у м. Дніпрі, та усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом зняття ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 з реєстраційного обліку.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подала.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві. Після оголошення перерви, позивач надала до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за її відсутності, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 32).
ВідповідачОСОБА_2 що діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с.20, 31, 38) та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23), про причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність та винести рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.39).
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради в особі Служби у справах дітей, в судовому засіданні просила винести рішення відповідно до чинного законодавства.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 24.10.2018 року клопотання третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було задоволено. Вирішено залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради в особі Служби у справах дітей.
Судом було задоволено клопотання позивача про виклик та допит під час розгляду справи по суті свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, свідчення свідків, та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого 26.02.2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером № І-713, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.10.2013 року, номер запису про право власності: 3244359, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння № 172 по вул. Старий шлях у м. Дніпрі (а.с.7-8).
На підставі розпорядження в.о. міського голови м. Дніпро № 897-р від 26.11.2015 року вулицю «Кірова» перейменовано у вулицю «Старий шлях».
Судом також встановлено, що у вищевказаному домоволодінні станом на день звернення позивача до суду зареєстровані: ОСОБА_1, її онука, ОСОБА_2 та малолітній правнук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою № 1142 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 13.07.2018 року (а.с.14).
Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вказаному житловому приміщенні з липня 2013 року не проживають, що підтверджується відповідним ОСОБА_5 обстеження домоволодіння від 07.09.2018 року, складеним головою квартального комітету № 8 Новокодацького району м. Дніпропетровська (а.с.13).
Доказів поважних причин відсутності відповідача та її малолітнього сина протягом вказаного часу у зазначеному домоволодінні суду не представлено. Суд зауважує, що відповідач не була позбавлена можливості подати докази по справі як особисто, так й через свого представника або за допомогою поштового зв'язку, оскільки вона повідомлялася судом про розгляд цивільної справи у встановленому чинним процесуальним законом порядку.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.
У відповідності до ст.3 17, ч. 1,2 ст. ст.319, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Крім того, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,386,391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Виходячи з порівняльного аналізу норм статей 383, 321, 391, 405 ЦК України та статей 64,150, 156 ЖК Української РСР, слід дійти висновку, що положення статей 381, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі й тих, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64,150,156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16).
Аналізуючи зазначені обставини та докази, які надані суду, у їх сукупності, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 що дії в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 є такою особою, що втратила право користуватися житловим приміщенням за вказаною адресою. Адже в даному випадку особистий сервітут не може бути встановлений по відношенню до вказаного відповідача, оскільки такий відповідач вже не є членом сімї позивача, у спірному житловому приміщенні фактично не мешкає з липня 2013 року, спільного господарства з позивачем не веде.
Таким чином, вказана вимога позивача про визнання Відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Також суд зазначає, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред'явивши при цьому одночасно одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на жиле приміщення; 2) про позбавлення права користування жилим приміщенням; 3) про визнання фізичної особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Оскільки в даному випадку судом вирішено питання щодо позбавлення Відповідача права користування жилим приміщенням, то і похідна позовна вимога стосовно зняття вказаної особи з реєстраційного обліку підлягає задоволенню. Адже факт реєстрації Відповідача за вказаною адресою з-за відсутності у такої особи права користуватись таким житлом є обмеженням для Позивача у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Однак, до судового засідання відповідач не з'явилася, належних та допустимих доказів щодо поважності причин неявки суду не представила, не надала жодного заперечення чи пояснення по суті спору. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі у судових засіданнях, надало суду право обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. 156 156 ЖК УРСР, ст. 16, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265,280 ЦПК України, -
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради в особі Служби у справах дітей, про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.