Справа №487/6112/17 24.07.2018
Провадження №22-ц/784/1188/18
Провадження №22-ц/784/1188/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 липня 2018 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Яценко Л.В.

за участі позивача ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2, представника відповідача - Клис Н.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/6112/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення, яке постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Гаврасієнка Вадима Олександровича у приміщенні цього суду 22 травня 2018 року о 8 годині 45 хвилині за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - ПАТ «Миколаївобленерго»), яке перейменоване у АТ «Миколаївобленерго», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що згідно рахунку №12/1 від 06 травня 2011 р. та квитанції до прибуткового ордеру №29 від 23 травня 2011 р. позивач придбав у ТОВ Агрофірма «Ільницьких» за 10300 грн. корову породи «червона степова» за кличкою «Веселка». На зазначену корову він має паспорт серії ЕЕ № 993526 від 28 травня 2008 р.

14 червня 2016 р. вказана корова находилась в череді та коли йшла додому по вул. Леніна в с. Велика Мечетня Кривоозерського району Миколаївської області біля електричної опори зачепила електричний провід, який звисав низько над землею та був під напругою, в результаті чого її вбило електричним струмом. Згодом він викликав наряд поліції, який зафіксував даний факт.

16 червня 2016 р. позивач із заявою про порушення кримінального провадження звернувся до Кривоозерського ВП ГУНП, але йому відмовлено з підстав відсутності ознак кримінального правопорушення, оскільки вбачаються цивільно-правові відносини. Також позивач звертався до начальника ПАТ «Миколаївобленерго» філії Кривоозерського району, але на його скарги керівництво не відреагувало.

22 серпня 2017 р. позивач звернувся із вимогою до керівника ПАТ «Миколаївобленерго» щодо сплати матеріальної шкоди за фактом гибелі корови. На що 07 вересня 2017 р. отримав відповідь, що 14 червня 2016 р. порушень в роботі електромереж в с. Велика Мечетня зафіксовано не було, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача. Неправомірними діями відповідача, що полягають в несумлінному виконанні своїх обов'язків та призвели до загибелі тварини, завдано матеріальної шкоди в розмірі 17 000 грн. (вартість корови такого ж віку та продуктивності на час звернення з позовом). Також позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 10000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 17 000 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2018 р. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в порушення норм ветеринарного законодавства відсутній протокол розтину і, відповідно, не встановлювалась причина хвороби чи травми, що призвели до вимушеного забою корови, крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження права власності на корову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд невірно оцінив надані по справі докази, зокрема, пояснення свідків, квитанцію до прибуткового ордеру та неправильно дійшов висновку про відсутність доказів того, що саме позивач був власником корови, а також щодо недоведеності причин загибелі худоби.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку, визначеному законом.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Одним із способів захисту порушених прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

За загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно враховувати, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, майнова шкода відшкодовується власникові майна за умови доведеності такої шкоди, неправомірності дій заподіювача та наявності причинно-наслідкового зв'язку між такими діями та настанням шкоди.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 посилався на те що внаслідок недбалого ставлення працівників відповідача до утримання електромереж від ураження електрострумом 14 червня 2016 р. загинула належна йому корова, чим завдано майнової та моральної шкоди.

Як передбачено ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно зі ст.4 Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» (далі - Закон) об'єктом ідентифікації та реєстрації є сільськогосподарські тварини - велика рогата худоба, коні, свині, вівці, кози.

Як зазначено в ст. 5 Закону юридичні та фізичні особи, що провадять діяльність з розведення та утримання тварин, зобов'язані: подавати для реєстрації дані про ідентифікованих тварин, господарства їх розведення та утримання, переміщення, забій, утилізацію, загибель, падіж тварин; вести облік усіх тварин у господарстві, в тому числі щодо їх народження, ідентифікаційних номерів, усіх переміщень тварин між господарствами, а також про забій, утилізацію та падіж тварин; здійснювати переміщення тварин з ідентифікаційними документами.

Ідентифікаційні документи - документи встановленого паспорт коня, реєстраційне свідоцтво свиней, реєстраційне свідоцтво овець/кіз (п. 3 ст. 1 Закону).

Переміщення - процес, результатом якого є зміна господарства, в якому перебуває тварина, або зміна її власника/утримувача( п. 6 ст. 1 Закону).

Згідно пунктів 1.3, 1.4, 1.5 Положення про ідентифікацію і реєстрацію великої рогатої худоби, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 17 вересня 2003 р. у №342 (далі - Положення), яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, ідентифікації і реєстрації підлягають усі тварини, які перебувають, розводяться або утримуються на території України.

Ідентифікація і реєстрація великої рогатої худоби запроваджується з метою: одержання оперативної і надійної інформації про поголів'я великої рогатої худоби щодо статі, віку, породи та його місцезнаходження для поліпшення управління і прогнозування ринків продукції скотарства; контролю за переміщеннями тварин усередині країни та при їх експорті і імпорті; підтвердження права власності на тварин.

Власник - будь-яка фізична чи юридична особа, яка володіє користується та розпоряджається тваринами.

Паспорт великої рогатої худоби - це документ, що містить дані стосовно тварини, її переміщення, власників/утримувачів, місцезнаходження, засвідчує дані стосовно ветеринарно-санітарного стану господарства, де перебуває тварина, факт проведення вакцинацій, діагностичних досліджень і профілактичних обробок та є супровідним документом при будь-якому переміщенні тварини.

Таким чином, відомості щодо переміщення великої рогатої худоби відображаються в паспорті великої рогатої худоби. В тому числі, саме в паспорті зазначається особа власника великої рогатої худоби.

Позивачем надано фотокопію паспорту великої рогатої худоби серії ЕЕ №993526 на корову за кличкою «Веселка», ідентифікаційний номер UA, дата народження - 07 березня 2008 р., який виданий 28 травня 2008 р. Державним підприємством «Агентство з ідентифікації та реєстрації тварин». Первісним власником корови вказано Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Україна».

В розділі переміщення зазначено, що 26 листопада 2012 р. корова прибула до ОСОБА_4, вибула - 28 листопада 2012 р.

Інші відомості щодо переміщення тварини та власника тварини на червень 2016 р. в паспорті великої рогатої худоби відсутні.

З урахуванням викладеного суд вірно дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не надав належних доказів, що він є власником корови.

За такого ОСОБА_1 не має права на звернення з позовом про відшкодування шкоди, завданої загибеллю корови, оскільки не є її власником.

Аргументи апеляційної скарги щодо невірності такого висновку колегія суддів відхиляє.

Так, як було зазначено, єдиним належним документом ідентифікації великої рогатої худоби, в тому числі її власника, є паспорт великої рогатої худоби, який відповідно до наведених положень законодавства є єдиним доказом, який дозволяє визначити її власника. За такого надані позивачем копії рахунку, накладної, квитанції до прибуткового ордеру, пояснення свідків на підтвердження того, що власником корови є ОСОБА_1, не є належними та допустимими доказами.

Враховуючи встановлення таких обставин, висновки суду щодо недоведеності обставин щодо причин загибелі великої рогатої худоби та вини в цьому відповідача є передчасними з огляду на звернення з даним позовом особи, яка є неналежним позивачем, а тому з таких підстав колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість вказаних висновків суду і тому в силу п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду необхідно змінити, виключивши з мотивувальної частини висновки щодо недоведеності причин загибелі корови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду висновок про недоведеність обставин щодо причин загибелі великої рогатої худоби та вини в цьому Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

___________________________________________________

Повний текст постанови виготовлений 25 липня 2018 року