АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/146/18 Номер провадження 22-ц/786/1563/18Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Панченка О.О.,

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Савченко Л.І. в м. Полтаві зі складанням повного тексту рішення - 10 травня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "ОТП Банк" в особі регіонального відділення ПАТ "ОТП Банк", третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про звільнення з-під арешту квартири та скасування реєстраційного запису, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просила вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_3 понесених ним судових витрат, повязаних з розглядом справи, а саме сплаченого судового збору в сумі 1409 грн. 60 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Додатковим рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі регіонального відділення ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1409 грн. 60 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. в рівних частках, тобто по 4204 грн. 80 коп. з кожного.

Непогодившись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з нього судових витрат у сумі 4204 грн. 80 коп. та ухвалити нове рішення, яким судові витрати по справі повністю покласти на ПАТ «ОТП Банк». Також просить стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на його користь суму судового збору, сплачену ним за подачу апеляційної скарги.

Апелянт вказує, що на початку 2010 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до нього з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Під час розгляду справи, за заявою ПАТ «ОТП Банк» про вжиття заходів забезпечення позову, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.04.2010 року було накладено арешт на нерухоме майно, що перебувало у його власності. Також в ухвалі було зазначено майно, яке не перебувало у його власності, а саме квартира АДРЕСА_1. Зауважує, що арешт на квартиру позивача ОСОБА_3 був накладений ухвалою суду від 09.04.2010 року безпідставно, а саме з вини відповідача ПАТ «ОТП Банк», який подав до суду не перевірені відомості щодо належності майна, так як ОСОБА_2 ним не володів та не мав до цього майна ніякого відношення вже понад два роки.

Також вважає, що відповідачем у цій справі має бути особа в інтересах якої накладено арешт на майно, тобто ПАТ «ОТП Банк», а він до цього не причетний.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечує проти доводів викладених ОСОБА_2 в поданій ним апеляційній скарзі та звертає увагу суду апеляційної інстанції на безпідставність тверджень ОСОБА_2, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі. Крім того, таке рішення суду ОСОБА_2 не оскаржується. Також представник позивача вважає необґрунтованими посилання відповідача ОСОБА_2 щодо неправомірності покладення на нього обов'язку відшкодування судових витрат, понесених позивачем в рівних частках з ПАТ «ОТП Банк» без наявності доказів його вини у шкоді, заподіяної позивачу накладенням на його майно незаконного арешту, оскільки понесені позивачем витрати розподіляються в порядку ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, а не в залежності від наявності чи відсутності доказів вини відповідача.

Таким чином просить ухвалити постанову, якою залишити додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.05.2018 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Згідно ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як передбачено ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2018 р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення ПАТ «ОТП Банк», третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про звільнення з-під арешту квартири та скасування реєстраційного запису задоволено. Звільнено з-під арешту квартиру АДРЕСА_4, накладеного на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 09.04.2010 року, у справі № 2-3719/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення ПАТ «ОТП Банк» в м. Полтаві до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Скасовано реєстраційний запис за № 9747425 здійснений 20.04.2010 року о 14:52:38 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстратором Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, тип обтяження арешт нерухомого майна, об'єкт обтяження квартира АДРЕСА_3, власник: ОСОБА_2, АДРЕСА_5, заявник: Октябрський районний суд м. Полтави.

Проте при ухваленні рішення суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано копією квитанції № 49 Р1027 від 11.01.2018 р. ПАТ «Полтава-Банк» (а.с.28) та акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги № 01-26-/12/17 від 26.12.2017 року, у якому зазначено, що ОСОБА_3 провів оплату послуг Адвокатського бюро в сумі 7000 грн. (а.с.29)

Також при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією № 49Р1026 від 10.01.2018 ПАТ «Полтава-Банк» (а.с.1).

Таким чином, ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції керуючись ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про необхідністю стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 1409 грн. 60 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. в рівних частках, тобто по 4204 грн. 80 коп. з кожного.

Разом з тим, судом першої інстанції надана правильна оцінка запереченням відповідача ОСОБА_2 стосовно обов'язку останнього на відшкодування судових витрат.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 2 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Таким чином, оскільки арешт на спірну квартиру був накладений в рамках розгляду справи за позовом ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення ПАТ «ОТП Банк» в м. Полтава до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, де відповідач ОСОБА_2 виступав як боржник, ОСОБА_3 підставно звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ПАТ "ОТП Банк" в особі регіонального відділення ПАТ "ОТП Банк" про звільнення майна з-під арешту.

За приписами ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 є належним співвідповідачем, у даній справі по справі, тому з нього судом обґрунтовано стягнено судові витрати в рівних частках з іншим співвідповідачем ПАТ «ОТП Банк».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що відповідачем у цій справі має бути особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а саме ПАТ «ОТП Банк». Проте такі твердження є помилковими, оскільки не узгоджується з вище наведеними вимогами законодавства.

При цьому акцентуючи увагу на незаконності ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08.04.2010 року про накладення арешту на майно, яке не належить ОСОБА_2, останній особисто таку ухвалу суду не оскаржував, тобто не вчинив будь яких дій для зняття арешту, що був накладений по справі, в якій він виступав як боржник.

Також посилання скаржника на практику Європейського суду не беруться до уваги колегією суддів, оскільки не стосуються даного спору та зводяться до незгоди з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.04.2010 року, яка в апеляційному порядку ОСОБА_2 не оскаржувалася.

Щодо оскарження розміру витрат позивача за надання йому професійної правничої допомоги, то апелентом не наведено належних обґрунтувань на спростування таких витрат позивача.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2018 року в оскаржуваній частині ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 374, ч.1 ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя : /підпис/ О.О. Панченко

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин /підпис/ Л.М. Хіль

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ О.О. Панченко

Повний текст судового рішення виготовлено 31 липня 2018 року.