Справа № 438/678/18
Номер провадження 2/438/328/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 жовтня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Гадубяк О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі узагальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_2 та зареєстрований 12 лютого 2010 року Східницькою селищною радою Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №6.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12 лютого 2010 року сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом з матірю, позивачем у справі. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, зловживає алкогольними напоями. На думку позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів між ними немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з впозивачем. Позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірвання шлюбу, є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Просить задоволити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив. Бажає зберегти сімю. Вважає рішення позивача про розірвання шлюбу передчасним. Визнає, що час від час вживає алкогольні напої, проте з часу звернення позивача до суду із позовними вимогами перестав вживати. Намагався домовитись із позивачем зберегти сімю, проте позивач категорично заперечує.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 12 лютого 2010 року Східницькою селищною радою Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №6, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ №1000641, виданим 12 лютого 2010 року. У шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд також встановлено, на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу заперечує.

Зазначені обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню в порядку ст.82 ЦК України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви N N 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім'ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов'язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Витрати по справі підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3,6,7,10,12,259-260,264 -266, 269 ЦПК України ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ідент.номер НОМЕР_1 та ОСОБА_1, ідент.номер НОМЕР_2, зареєстрований 12 лютого 2010 року Східницькою селищною радою Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №6.

Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, який розірваний ОСОБА_1.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2, ідент.номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентномер НОМЕР_2 судові витрати, що складаються з 704 гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Т. Слиш