07.11.2018 Єдиний унікальний номер 205/3699/18
Єдиний унікальний номер 205/3699/2018
Провадження № 2/205/2201/2018
07 листопада 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ОСОБА_1 31 травня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 2, 6, 9 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 02 липня 2018 року позивачем подано виправлений позов.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2018 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилалася на те, що позивачеві на праві приватної власності належить автомобіль ВАЗ, держномер АЕ 9394 АІ. 12 березня 2018 року о 18 годині 30 хвилин на вул. Набережна Заводська, 97Д у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ, держномер АЕ 3357 ІВ, водій якого не вжив усіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, та автомобіля ВАЗ, держномер АЕ 9394 АІ. В результаті вищезазначеної пригоди автомобілю, належному ОСОБА_1, завдано механічних пошкоджень. Для визначення розміру шкоди експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 проведено експертне дослідження транспортного засобу, згідно з висновком № 5441 від 04 квітня 2018 року вартість матеріального збитку становить 6 158 гривень 94 коп., вартість відновлювального ремонту становить 9 616 гривень 24 коп. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП, у розмірі 15 775 гривень 18 коп., а також судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. Представник позивача у своїй заяві до суду просив розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 про час та дату судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, відзив на позов суду не надав. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/1791/18 від 16 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 6).
Згідно з висновком експерта № 5441 від 04 квітня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2115, держномер АЕ 9394 АІ, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 9 616 гривень 24 коп., а вартість матеріального збитку, нанесеного власникові автомобіля, 6 158 гривень 94 коп. (а.с. 7-14).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
На підставі абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням)…
З урахуванням перелічених норм, шкоду, завдану позивачеві відповідачем, слід вважати шкодою, яку завдано джерелом підвищеної небезпеки, а за таких обставин, вона підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана у результаті скоєння ДТП, у розмірі 15 775 гривень 18 коп.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп., який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 16 479 гривень 98 коп. (15 775 гривень 18 коп. + 704 гривні 80 коп. = 16 479 гривень 98 коп.).
На підставі викладеного, керуючись ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, абз. 1 п. 4, абз. 1, 3 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Суддя: