Справа № 139/1057/13-ц
Провадження № 22-ц/772/1226/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коломійцева В. І.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 рокуСправа № 139/1057/13-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді: Голоти Л.О.,

суддів: Стадника І.М., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

учасники справи:

заявник : Прокурор Мурованокуриловецького району Вінницької області,

особа, яка не брала участі у справі : ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою прокурора Мурованокуриловецького району Вінницької області в інтересах держави в особі Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою,

за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11.10.2013 року, ухвалене у складі судді Коломійцевої В.І., повний текст рішення виготовлено 14.10.2013 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року прокурор Мурованокуриловецького району Вінницької області в інтересах Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області звернувся у суд із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заява обґрунтована тим, що після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,72 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району. Право власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. Вартість вищевказаної земельної ділянки становить 29040 грн. 03 коп. Зазначена земельна ділянка після смерті спадкодавця не успадкована. В свою чергу, Вербовецька сільська рада Мурованокуриловецького району має право на успадкування цієї земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, положень статті 1277 ЦК України, статей 274-278 ЦПК України, прокурор Мурованокуриловецького району Вінницької області просив визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4, а саме право на земельну частку (пай), площею 1,72 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 29040,03 грн. та власником майна визнати Вербовецьку сільську раду.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11.10.2013 року заяву задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме право на земельну частку (пай) розміром 1,72 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 29040,03 грн, яка знаходиться на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1).

Визнано власником майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 1,72 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 29040, 03 грн., (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1) - Вербовецьку сільску раду.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що 31.10.2017 року заявниці стало відомо, що вона відноситься до спадкоємців за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Зазначає, що ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 12.08.2000 року за № 242 на ім'я ОСОБА_3. Крім заявниці, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

Вказує, що відповідно до статті 549 ЦК УРСР, який був чинний на час смерті ОСОБА_4, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла заявниця, прийнявши на зберігання сертифікат на право власності на земельну частку (пай).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктом восьмим пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до підпункту дев'ятого пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

У судовому засіданні прокурор прокуратури Вінницької області Рудніцька І.В. при розгляді справи поклалась на розсуд суду.

Апелянт в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

У справі встановлено, що на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області проживав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відповідно до актового запису про смерть № 25 від 16.08.2000 року помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у виді права на земельну частку (пай) по КСП «Росія» Вербовецької сільської ради, сертифікат серії НОМЕР_1, за порядковим № 257, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 1,72, вартість земельної ділянки станом на 08.04.2013 становить 29040,03 грн. що підтверджується випискою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку, виданою відділом Держземагенства у Мурованокуриловецькому районі № 03-4/049 від 05.04.2013 року.

Висновок суду першої інстанції про те, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 ніхто не претендує, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа на ОСОБА_4 не заводилась, що підтверджується довідкою завідуючого Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області, що свідчать про відсутність спадкоємців за законом та заповітом та відсутність спору про право, апеляційний суд вважає помилковим, який зроблений без дослідження та з'ясування усіх обставин, від яких залежить правильне вирішення справи.

Судом першої інстанції не було з'ясовано у представника Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області чи залишив ОСОБА_4 заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області.

У той же час, зі змісту апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів слідує, що за життя ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 12.08.2000 року за № 242 на ім'я ОСОБА_3.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом N 18/5 від 14.06.94 Міністерства юстиції України, яка була чинна на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Відповідно до довідки Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 05.07.2017 року № 292 спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7 є племінниця ОСОБА_3 Спадщину фактично прийняла ОСОБА_3, вступивши в управління та володіння особистими речами померлого ОСОБА_7, прийняла сертифікат на право власності на земельну частку (пай).

Колегія суддів також звертає увагу на те. що судом першої інстанції задоволено заяву прокурора про визнання спадщини відумерлою на підставі пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, статті 1277 ЦК України.

Між тим, апеляційний суд зазначає, що щодо спадкування державою (стаття 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (стаття 1277 ЦК), правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною другою статті 1277 ЦК та абзацом 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року.

Зазначене свідчить про те, що судом застосовано норми матеріального права, які не підлягали застосуванню.

За змістом пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною третьою статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо , зокрема, суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

У відповідності до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява про визнання спадщини відумерлою залишенню без розгляду, оскільки у справі вбачається спір про право.

При цьому, суд роз'яснює, що заявник має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись підпунктом вісім, дев'ять пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 294, 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11.10.2013 року у даній справі скасувати, а заяву прокурора Мурованокуриловецького району Вінницької області в інтересах держави в особі Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Роз'яснити заявнику, що він має право подати позов до суду на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис І. М. Стадник

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови виготовлено 26.07.2018 року.