Справа № 473/1330/18
РІШЕННЯ

іменем України

"30" серпня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді - Ротар М.М., при секретарі - Фінько О.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, в якій просила стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів за період з 18.08.2014 року по 01.11.2017 року в розмірі 7624 грн. 24 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 квітня 2005 року відповідач зобов'язаний був сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з 21.03.2005 року і до її повноліття.

Однак в період з серпня 2014 року по 01.11.2017 року відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав.

Внаслідок цього утворилася заборгованість станом на 01.11.2017 року в сумі 24977 грн. Вказана заборгованість відповідачем сплачена.

Позивач просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 7624,24 грн., що передбачено ст.196 СК України.

Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначав, що про наявність заборгованості він не знав, оскільки проживав з позивачем весь цей час однією сімєю, утримував свою дитину в добровільному порядку. Крім того просив врахувати, що позивач звернулася до виконавчої служби з приводу примусового виконання виконавчого листа лише 18.08.2017 року, що на його думку також підтверджує ту обставину, що позивач не мала наміру стягувати з нього аліменти, так як вони жили однією сімєю.

Вислухавши сторони та дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких причин.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 квітня 2005 року по справі № 2-791/05 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3В були стягнуті аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 21.03.2005 року і до її повноліття.

Відповідно до довідки, що була надана державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області від 29.08.2018 року № 6860 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було відкрито 18.11.2008 року. В подальшому на підставі заяви стягувача виконавчий лист був повернути без подальшого виконання, про що 30.09.2009 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

18.08.2017 року повторно надійшла заява ОСОБА_3 про повторне прийняття дублікату виконавчого документу № 2-791/05 до примусового виконання. Виконавче провадження було відкрито 18.08.2018 року.

Крім цього на підставі ст.194 Сімейного кодексу України державним виконавцем був здійснений розрахунок заборгованості по аліментам за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. Так заборгованість відповідача за період з серпня 2014 року по 01 листопада 2017 року становила 24977 грн.

Також було встановлено, що вказана заборгованість була сплачена відповідачем у повному обсязі станом на 01 квітня 2018 року.

У відповідності до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно з частиною першою статті 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить що висновку, що період за який повинна бути стягнута з відповідача пеня необхідно обчислювати з дня коли позивач звернулася до виконавчої служби з примусового виконання виконавчого листа, а саме з 18.08.2017 року. При цьому суд враховує довідку про склад сімї від 16 квітня 2018 року з якої вбачається, що відповідач проживав однією сімєю з позивачем та донькою за адресою пров. Українській 75 в м. Вознесенську до квітня 2017 року.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 липня 2015 року по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи з викладеної правової позиції та розміру заборгованості за кожен місяць, яка визначається як різниця між нарахованою сумою аліментів та сплаченою відповідачем, пеня становить:

серпень 2017 року 888* 1%*31 = 275,28 грн.

вересень 2017 року 888* 1%*30 = 266,40 грн.

жовтень 2017 року 888* 1%*31 = 275,28 грн.

Таким чином, загальний розмір пені за порушення зобов'язань по сплаті відповідачем аліментів становить 816 грн. 96 коп.

Згідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 77 грн. 53 коп. (11% задоволенння позовних вимог) на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12,13,81 ч. 1 ст. 141, ст.ст. 264,265,268,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, проживаючий за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_2, зареєстрована та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3) 819 грн. 96 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2017 року по листопад 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, проживаючий за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь держави судовий збір в розмірі 77 грн. 53 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 31 серпня 2018 року.

Суддя: М.М. Ротар