Справа № 361/5830/17 Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/2994/18 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 25.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Кулішенка Ю.М., суддів: Сушко Л.П., Сержанюка А.С. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 05 березня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за умовами якого відповідачем отримано кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконав, тому станом на 31 серпня 2017 року заборгованість відповідача з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості по процентах за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, з урахуванням штрафу відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова), складає 28 521 (двадцять вісім тисяч п'ятсот двадцять одна) грн. 39 коп.

Позивач просив стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості 28 521 грн. 39 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов до невірних висновків про недоведеність позову, зокрема про відсутність доказів щодо видачі ОСОБА_2 платіжної картки. Зазначає, що відповідач підписав заяву, отримав кредитну картку «Універсальна», користувався грошима, отримував кошти через банкомати. З моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений кредитний договір в порядку ч. 1 ст. 263 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору( умов кредитування).

Відповідач у справі ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. В обґрунтування відзиву зазначає, що між сторонами не було укладено кредитний договір, оскільки його не було ознайомлено з «Умовами та правилами надання баньківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами банку». Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які могли б підтвердити згоду на оформлення кредитної картки та зняття ним кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із його неддоведенності та необгрунтованності.

З вказаним висновком не погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 05 березня 2014 р року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Підписом у названій анкеті-заяві ОСОБА_2 засвідчив свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами банку» складає договір між ним і банком та що він зобов'язується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с. 4).

З розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на 31 серпня 2017 року складає 28521,39 грн., з яких 2291,93 грн. - заборгованість за кредитом; 21295,11 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100,00 грн. комісія. (а.с.3).

Згідно із ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимогам ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг.

Відповідач фактично отримав кредит у зазначеній сумі, що підтверджується розрахунком позивача, який не викликає сумнівів у суду в частині вимог відносно отримання кредиту.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків, комісії за користування кредитом, пені та штрафу.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету.

Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Вказазних обставин суд першої інстанції не врахував та дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом підлягають задоволенню, а їх розмір відповідно до ст. 1048 ЦК України визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розрахунок відсоткових коштів за несвоєчасне виконання зобов'язання ОСОБА_2 на рівні облікової ставки Національного банку України, колегією суддів здійснюється за формулою:

[ Сума боргу]х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х[ Кількість днів ] =[ Сума].

В сумі заборгованість за несвоєчасне виконання зобов'язань складає 1118,78 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь банку судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.

Посилання апелянта на те, що позивачем не надано доказів укладення кредитного договору. оформлення кредитної картки та зняття ним кредитних коштів безпідставні.

ПАТ КБ «ПриватБанк» на обгрунтування своїх позовних вимог надав до суду апеляційної інстанції фотознімок відповідача ОСОБА_2. із кредитною карткою в руці, зроблений у відділенні Приватбанку при укладенні кредитного договору.

Також, на підтвердження отримання коштів за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованності за договором, виписка по картковому рахунку.

Суд першої інстанції, допустив порушення, які призвели до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог Банку та стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості по кредиту в сумі 2289,26 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 1118,78 грн., судовий збір в розмірі 440 грн.. В задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованність за кредитним договором б/н від 05 березня 2018 року заборгованність за тілом кредиту в розмірі 2189,26 грн. (дві тисячі сто вісімдесят девять гривень двадцять шість копійок) та заборгованісті по відсотках в розмірі 1118,78 грн (одна тисяча сто вісімнадцять гривень сімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір в розмірі 440 грн.( чотириста сорок гривень).

В задоволені іншої частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: