ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року

м.Суми

Справа №592/11941/17

Номер провадження 22-ц/788/1211/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Новікової А.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року в складі судді Труханової Л.М., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 18 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але мне менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 26 жовтня 2012 року.

На підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби.

З 26 жовтня 2012 року відповідач аліменти на її користь на утримання дітей не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 22 лютого 2015 року становила 11380 грн. 39 коп.

Згідно з наведеним нею розрахунком пеня за несплачені аліменти за період з 26 жовтня 2012 року по 21 лютого 2015 року становить 271216 грн. 20 коп.

Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання дітей у розмірі 11380 грн. 39 коп., яка утворилася станом на 22 лютого 2015 року та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 271216 грн. 20 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 11380 грн. 39 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 7101 грн. 96 коп., а всього 18482 грн. 35 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення неустойки (пені) змінити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не правильно розраховано розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача. Вказує, що пеня нараховується на всю суму заборгованості по аліментах і за її розрахунками розмір пені становить 271216 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а отже в силу ст. 13, 376 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати як незаконне та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, так як вважає, що суд допустив подвійне стягнення, а пеню стягнуто без його вини.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але мне менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 26 жовтня 2012 року (а.с. 12).

Згідно з довідкою-розрахунком Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 02 травня 2018 року, заборгованість ОСОБА_3 по аліментах за виконавчим листом 1806/12517/12, виданим Ковпаківським районним судом м. Суми від 26 грудня 2012 року, становить 11380 грн. 39 коп., яка утворилась за період з 26 жовтня 2012 року по 22 лютого 2015 року, включно (а.с. 110).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1, мотивовано тим, відповідачем належним чином не виконувалися зобов'язання щодо сплати аліментів, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11380 грн. 39 коп., яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача. Крім того, оскільки з вини відповідача виникла вказана заборгованість, то одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) з відповідача.

Колегія суддів апеляційного вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною 3 ст.195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року.

Визначений державним виконавцем розмір заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів за виконавчим листом 1806/12517/12, виданим Ковпаківським районним судом м. Суми від 26 грудня 2012 року, у розмірі 11380 грн. 39 коп., згідно з довідкою-розрахунком від 02 травня 2018 року, відповідачем не спростовано.

Загальний розмір пені за несплату аліментів за період з 26 жовтня 2012 року до 22 лютого 2015 року становить 7101 грн. 96 коп. (96,85 грн. х 1% х 6 дн.) + ( 571,33 грн. х 1% х 30 дн.) + ( 952,14 грн. х 1% х 31 дн) + (907,85 грн. х 1% х 31 дн.) + ( 973,02грн. х 1% х 28 дн.) + (911,17 грн. х 1% х 31 дн.) + (654,63грн. х 1% х 30 дн.) + (892,61 грн. х 1% х 31 дн.) + (866,56 грн. х 1% х 30 дн.) + (1024,23 грн. х 1% х 31 дн.) + (769,09 грн. х 1% х 31 дн.) + (1126,66 грн. х 1% х 30 дн.) + (810,47 грн. х 1% х 31дн.) + (1024,23 грн. х1%х 30 дн) + (932,93 грн. х 1% х 31 дн.) + (833,04 грн. х 1% х 31 дн.) + (921,81 грн. х 1% х 28 дн.) + (651,94 грн. х 1% х 31 дн.) + (744,35 грн. х 1% х 30 дн.) + (465,65 грн. х 1% х 31дн.) + (730,66 грн. х 1% х 30 дн.) + (954,86 грн. х 1% х 31 дн.) + (709,49 грн. х 1% х 31 дн.) + (937,38 грн. х 1% х 30 дн.) + (789,78грн. х 1% х 31 дн.) + (958,72 грн. х 1% х 30 дн.) + (764,88 грн. х 1% х 31 дн.) + (962,96 грн. х 1% х 31 дн.) + (674,04 грн. х 1% х 22 дн.)

Отже, апеляційний суд вважає такий розрахунок суду першої інстанції обгрунтованим, оскільки в ньому правильно зазначені всі суми простроченої заборгованості по аліментах та кількість днів цієї заборгованості і він відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду.

ОСОБА_3, всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів, тому на думку колегії суддів апеляційного суду, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення пені.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції зроблено неправильний розрахунок пені, не заслуговують на увагу та не ґрунтується на законі, оскільки місцевим судом зроблено розрахунок за формулою, яка наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року, яка повністю узгоджується і деталізує положення ч.1 ст. 196 СК України.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджено всі докази, які підтверджували позицію позивача та входили до предмета доказування, надано їм належну оцінку та застосовано положення законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Твердження ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу про незаконність рішення суду першої інстанції, не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки він не скористався своїм правом на оскарження цього рішення у встановленому законом порядку, отже вони знаходяться поза межами перегляду справи апеляційним судом.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Необхідно поновити дію рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року, зупиненого ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Поновити дію рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 травня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю.Кононенко

О.І. Собина

С.С.Ткачук