справа № 361/3571/17
провадження № 2/361/286/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопада 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретарів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 міської ради Київської області, ОСОБА_6 районної ради Київської області, треті особи: Комунальне некомерційне підприємство ОСОБА_6 багатопрофільна клінічна лікарня ОСОБА_6 районної ради Київської області та ОСОБА_6 міської ради Київської області, Управління з питань комунальної власності та житла ОСОБА_6 міської ради Київської області про визнання права на приватизацію жилого приміщення в гуртожитку,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (а. с. 118-120), просив визнати за ним право на безоплатну приватизацію жилого приміщення кімнати № 43, житловою площею 12,13 м2 у гуртожитку, що знаходиться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, буд. 12-А.

В обґрунтування позову зазначав, що на підставі ордеру № 201 на кімнату в сімейному гуртожитку, виданому йому 20 червня 2002 року, він вселився у вказану вище кімнату № 43 гуртожитку у місті Бровари Київської області по вулиці Шевченка, буд. 12-А та з того часу постійно проживає у цій кімнаті по теперішній час, власного житла він не має, тому відповідно до Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків має право на безоплатну приватизацію даного жилого приміщення. Маючи намір приватизувати займану ним кімнату № 43 у гуртожитку, він підготував усі необхідні документи та звернувся із відповідною заявою до ОСОБА_6 міської ради Київської області (далі ОСОБА_6 м/рада).

14 серпня 2014 року ОСОБА_6 м/радою прийнято рішення за № 1253-46-06, яким йому у приватизації зазначеної кімнати в гуртожитку відмовлено.

13 травня 2015 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області вказане рішення ОСОБА_6 м/ради визнано нечинним та скасовано. Дане судове рішення набрало законної сили.

Після цього він повторно звернувся до ОСОБА_6 м/ради з питанням щодо повторного розгляду його заяви про приватизацію кімнати в гуртожитку, на що йому надали усну відповідь про те, що рішення міської ради з даного питання буде аналогічним, тому він змушений був звернутися до суду з цим позовом за захистом своїх житлових прав.

Позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 у суді позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_6 м/ради ОСОБА_8 у суді позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, вказуючи, що право ОСОБА_5 на приватизацію кімнати в гуртожитку не оспорюється, проте приватизувати дану кімнату позивач зможе лише після передачі гуртожитку до власності територіальної громади та прийняття відповідного рішення органом приватизації, а не в судовому порядку. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_6 районної ради Київської області ОСОБА_9 позовні вимоги у суді не визнала, проти їх задоволення заперечувала в повному обсязі.

Представники третіх осіб: Комунального некомерційного підприємства ОСОБА_6 багатопрофільна клінічна лікарня ОСОБА_6 районної ради Київської області та ОСОБА_6 міської ради Київської області ОСОБА_10 та Управління з питань комунальної власності та житла ОСОБА_6 міської ради Київської областіОСОБА_11 у суді позов не підтримали, проти його задоволення заперечували.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

У ст. 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей регулюються нормами Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків від 04 вересня 2008 року № 500-VІ.

За змістом положень ч. ч. 1, 3 ст. 1, п. 15 ч. 1 ст. 11 даного Закону сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично протягом тривалого часу (пять і більше років) проживають у гуртожитку, що є обєктом права державної чи комунальної власності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 на підставі ордеру № 201 на кімнату в сімейному гуртожитку, виданого 20 червня 2002 року на підставі рішення № 23 виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради народних депутатів Київської області від 12 січня 1988 року та наказу № 28 ОСОБА_6 центральної лікарні Київської області від 02 лютого 2001 року, вселився у червні 2002 року у кімнату № 43 сімейного гуртожитку, що знаходиться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, буд. 12-А, житловою площею 12,13 м2, та постійно проживає у даній кімнаті гуртожитку по теперішній час.

26 березня 2009 року ОСОБА_6 м/радою прийнято рішення за № 1062-59-05, яким затверджено Програму передачі гуртожитків у власність територіальної громади міста Бровари та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2009-2011 роки.

У п. 8 Додатку № 1 до вказаної Програми у переліку гуртожитків, на які поширюється дана Програма передачі гуртожитків у власність територіальної громади міста Бровари та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, значиться гуртожиток сімейного типу, що розташований у місті Бровари Київської області по вулиці Шевченка, буд. 12-А.

01 листопада 2012 року ОСОБА_6 м/радою прийнято рішення за № 748-24-06, яким було внесено зміни у вказане вище рішення № 1062-59-05 від 26 березня 2009 року, зазначений гуртожиток передано у спільну сумісну власність територіальної громади міста Бровари та територіальних громад сіл і селищ Броварського району Київської області, адміністрації ОСОБА_6 центральної районної лікарні (далі ОСОБА_6 ЦРЛ), правонаступником якої є третя особа: Комунальне некомерційне підприємство ОСОБА_6 багатопрофільна клінічна лікарня, надано повноваження по здійсненню оперативного управління цим гуртожитком, володінням, користуванням та розпорядженням ним у межах, визначених Статутом.

Згідно із п. 4.4 Статуту ОСОБА_6 ЦРЛ зі змінами майно лікарні, закріплене за нею на праві оперативного управління, що знаходиться на території міста Бровари Київської області, є спільною сумісною власністю територіальної громади міста Бровари Київської області та територіальних громад сіл і селищ Броварського району Київської області, до якого, зокрема, віднесено гуртожиток ОСОБА_6 ЦРЛ, що знаходиться у місті Бровари Київської області по вулиці Шевченка, буд. 12-А.

Із довідки форми № 3 від 29 січня 2014 року, виданої ОСОБА_6 ЦРЛ, вбачається, що позивач ОСОБА_5 прописаний та проживає у кімнаті № 43 гуртожитку за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Шевченка, буд. 12-А.

Із довідки № 6892 від 17 жовтня 2011 року, виданої Комунальним підприємством ОСОБА_6 міської ради ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації, вбачається, що згідно із Єдиним державним реєстром прав власності на нерухоме майно право власності на нерухоме майно за позивачем ОСОБА_5 не зареєстроване.

Із 04 березня 2014 року ОСОБА_5 перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті ОСОБА_6 м/ради, позивач внесений до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та перебуває в списках позачергового надання житла, як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2).

Із довідки філії ОСОБА_6 відділення № 5400 Головного управління Ощадного банку України по м. Києву та Київській області від 28 вересня 2011 року видно, що ОСОБА_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кім. № 43, у списках на отримання приватизаційних паперів у ОСОБА_6 відділенні Ощадного банку України за вказаною адресою не значиться.

Рішенням ОСОБА_6 міської ради Київської області за № 1253-46-06 від 14 серпня 2014 року ОСОБА_5 та іншим наймачам вказаного вище гуртожитку у приватизації ними житлових приміщень у гуртожитку, що знаходиться у місті Бровари Київської області по вулиці Шевченка, буд 12-А, відмовлено.

13 травня 2015 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області зазначене рішення ОСОБА_6 м/ради визнано нечинним та скасовано. Дана постанова суду набрала законної сили.

Позивач ОСОБА_5, вважаючи, що порушенні його права та він відноситься до категорії осіб, які мають право на приватизацію жилого приміщення в гуртожитку, звернувся до суду з цим позовом.

За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII у ст. 2 встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України.

За змістом положень вказаних вище норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, що полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

У ч. 1 ст. 4 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків встановлено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року № 2482-XII до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до вимог положень ч. 2 ст. 2 цього ж Закону не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-памяток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

З огляду на зазначені норми Закону, суд вважає, що кімната № 43 у гуртожитку, що знаходиться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, буд. 12-А, у якій зареєстрований та постійно, протягом тривалого часу, фактично більше пяти років проживає позивач ОСОБА_5 не відноситься до житла, що не підлягає приватизації.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду одним із способів приватизації є безоплатна передача громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 м2 загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 м2 на сімю.

У ч. ч. 4, 5 ст. 5 Закону Про приватизацію державного житлового фонду визначено, що право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно із ч. 1 ст. 8 цього Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 вказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

За змістом ч. 10 ст. 8 зазначеного Закону органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, крім випадків, передбачених законом.

У ч. 11 ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду встановлено, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач ОСОБА_5 власного житла немає, більше пяти років правомірно зареєстрований та проживає у кімнаті № 43 гуртожитку за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, буд. 12-А, що знаходиться у спільній сумісній власності територіальної громади міста Бровари та територіальних громад сіл і селищ Броварського району Київської області, даний гуртожиток не відноситься до обєктів, що не підлягають приватизації, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на безоплатну приватизацію жилого приміщення кімнати № 43, житловою площею 12,13 м2 у гуртожитку, що знаходиться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, буд. 12-А.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.