Справа № 369/3186/17 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/2781/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 18.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Журби С.О.,

за участю секретаря: Гуторки А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Княжицька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її тітки ОСОБА_5 відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі на житловий будинок та земельні ділянки в с.Княжичі Києво-Святошинського району Київської області. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини але нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів наявності спадкоємця за заповітом - ОСОБА_3 Таку відмову вважає неправомірною, оскільки за ст. 1254 ЦК кожний наступний заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач складав перед ним. Так, спадкодавиця за життя склала в один день 22 грудня 2004 року два заповіти: перший об 11 годині, яким все майно заповідала ОСОБА_7, та другий об 15-30 годині, яким ОСОБА_7 заповідала лише земельну частку (пай). Вважає, що ОСОБА_7 за заповітом успадкував лише земельну частку (пай), а все інше майно має спадкуватись між всіма спадкоємцями за законом, які в установлений строк прийняли спадщину, а саме житловий будинок та земельні ділянки площею 0,3708га та площею 0,2179га.

Просила, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,3708га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,2179 га, що знаходиться на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2018 року в задоволенгі позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Княжицької сільської ради Києво - Святошинського району від 22 грудня 2004 року в 15 год. 30 хв. є новим заповітом, який містить нове заповідальне розпорядження щодо спадкового майна , і тому за положенням ст. 1254 ЦК України скасовує попередній заповіт, а відтак обов'язкове вчинення у заповіті відмітки про скасування попереднього заповіту, не передбачено законом. Зазначає, що заповіт ОСОБА_2 містить розпорядження тільки відносно земельної ділянки (пай) розміром 1,8547 га а інше майно на яке відкрилась спадщина, має спадкуватись спадкоємцями за законом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5. (а.с.6).

ОСОБА_2 є племінницею померлої ОСОБА_5 (а.с.15).

У межах встановленого строку для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу із заявами про прийняття спадщини звернулись 03 червня 2013 року - ОСОБА_7 (спадкоємець за заповітом), 09 листопада 2013 року - ОСОБА_2 (спадкоємець за законом за правом представлення), 09 листопада 2013 року - ОСОБА_4.

15 серпня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1029. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінив прізвище на ОСОБА_9

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина до складу якої увійшли: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,3708га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,2179 га, що знаходиться на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; земельної ділянки площею 1,8547га, що знаходиться на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

За життя ОСОБА_5 склала заповіти, посвідчені секретарем виконавчого комітету Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_6: Складений нею ще 1998 році заповіт, відповідно до якого все майно померла заповідала ОСОБА_10 (своїй сестрі), ( ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_10.) та ОСОБА_11, остання померла задовго до відкриття спадщини (що встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року) виражав її волю на той час.

22 грудня 2004 року в 11 годин за реєстровим № 343, ОСОБА_5 все своє майно на випадок смерті заповідала ОСОБА_7

22 грудня 2004 року в 15 год. 30 хв., за реєстровим № 347 посвідчено заповіт ОСОБА_5, на земельну ділянку (пай) розміром 1,8547 га ОСОБА_7, що належала їй згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 25 жовтня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності за № 38588/1218.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіної Надії Володимирівни про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальної дії,і скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 липня 2016 року, зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом задоволено частково. Визнано незаконною відмову приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіної Надії Володимирівни щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 і скасувати Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 липня 2016 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіної Надії Володимирівни.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що заповіти складені в один день, посвідчені однією особою, стосуються одного спадкоємця, останній заповіт не містить будь-яких змін першого заповіту, не скасовує його, а лише уточнює дані щодо окремої земельної ділянки.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни.

Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто.

Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_5 склала заповіти, які посвідчені однією особою, стосуються одного спадкоємця, не суперечать один одному.

Посилання апелянта на те, що заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Княжицької сільської ради Києво - Святошинського району від 22 грудня 2004 року в 15 год. 30 хв. є новим заповітом, який містить нове заповідальне розпорядження щодо спадкового майна, і тому відповідно до положень ст. 1254 ЦК України скасовує попередній заповіт безпідставні.

Ст. 1254 ЦК України регламентує, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

З матеріалів справи вбачається, що обидва заповіти були складені в один день, останній заповіт не змінює усі умови попереднього заповіту та не скасовує його, а лише уточнює в частині, що стосується земельної ділянки площею 1,8547 га, що розташована на території Княжицької сільської ради Києво - Святошинського району Київської області.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції, вони були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

РішенняКиєво - Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: