ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/239/18 Справа № 182/61/17 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_4, на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року, яке ухвалено суддею Рунчевою О.В. у м. Нікополі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши його в жовтні 2017 року, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, стягнутих на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2010 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, а також за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання, в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.08.2016 року та до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років.

Посилаючись на те, що загальний розмір аліментів, що з нього стягуються складає 5/8 частин його заробітку, що перевищує половину його заробітної плати та ставить його у скрутне матеріальне становище, просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судових рішень на користь відповідачів на утримання малолітніх дітей з 1/4 частки до 1/6 частки.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 які стягнуті за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2010 року з 1/ 4 частини до 1/6 частини щомісяця, але не менш як 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання чинності рішення та до повноліття дитини.

Повернуто виконавчий лист по справі № 2-2510/10 до суду, що його видав.

Зменшено розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, які стягнуті за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року з 1/ 4 частини до 1/6 частини щомісяця, але не менш як 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання чинності рішення та до повноліття дитини.

Повернуто виконавчий лист по справі № 182/4298/16-ц до суду, що його видав.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду в частині зменшення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2010 року по справі № 2-2510/10 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, 23 листопада 2002 року, з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження зміни матеріального стану позивача. Зазначає, що позивач надав тільки рішення судів про стягнення з нього аліментів, проте доказів про їх виконання, в звязку з чим він опинився в скрутному становищі, позивач не надав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, відповідно до вимог п.1ч.1ст.274 справи про стягнення аліментів розглядаються в спрощеному позовному провадженні.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини ОСОБА_3 не оскаржується, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з позивача ОСОБА_1 за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2010 року стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).

23 вересня 2015 року, тобто після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, у позивача народився син ОСОБА_8 ( а.с. 14-на звороті).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-на звороті).

Крім того, за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання, в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.08.2016 року та до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років( а.с.9-на звороті)

Також судом встановлено, що відповідно до довідки від 26.07.2016 року, виданої Нікопольським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області по виконавчому листу № 2-2510, виданого Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області від 01.02.2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини, станом на 01.08.2016 року заборгованість відсутня (а.с. 16).

Наведене свідчить про зміну матеріального стану позивача ОСОБА_1 та перебування на утриманні позивача вже двох неповнолітніх дітей та дружини ОСОБА_3, що впливає на здатність платника аліментів сплачувати їх у визначеному судом розмірі.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 послався на зміну свого матеріального стану в бік погіршення, в звязку зі стягненням з нього аліментів на утримання другого сина у розмірі 1/4 частини його доходів та аліментів на утримання дружини у розмірі 1/8 частини його доходів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності того, що матеріальне становище позивача змінилось, наразі з нього стягуються аліменти у загальному розмірі 5/8 частин його заробітку, що перевищує половину його доходів, тому є підстави для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні розяснення щодо підстав зміни розміру аліментів наведені Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3.

Отже, значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного стану, погіршення стану його здоров'я, може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів в підтвердження зміни матеріального стану позивача колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять докази в підтвердження зміни матеріального стану позивача, що є однією з підстав для застосування ст. 192 СК України.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що діти мають рівні права на утримання від батьків, а відмова у позові про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, поставить його у нерівне положення по відношенню до іншого сина позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В даному випадку, судом при визначені розміру аліментів, враховано рішення судів, за якими стягуються з позивача аліменти, що свідчать про істотні зміни його матеріального положення, у звязку із чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зменшити розмір, стягнутих з позивача аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку позивача.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: