Справа № 296/7874/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

6 жовтня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась із вказаним позовом ОСОБА_1, в якому просить змінити встановлений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2016 року розмір аліментів, що щомісяця стягуються з ОСОБА_2на її користь для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 22.08.2011 р. н., з 614,00 грн. на 2 500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на сьогоднішній день визначена судовим рішенням сума аліментів не є достатньою для нормального фізичного та духовного розвитку дитини, яка зростає і майже кожного сезону потребує нові одяг та взуття. Дитина має бажання відвідувати різні гуртки та секції, проте брак коштів не дозволяє це роботи. В добровільному порядку відповідач не бажає збільшити розмір аліментів до розміру необхідного для нормального розвитку дитини.

Ухвалою судді Бондарчука В.В. від 25 жовтня 2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду.

12 грудня 2017 року відповідач в порядку ст.178 ЦПК України до суду подав відзив на позовну заяву, в якому позові вимоги ОСОБА_1 визнає частково у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та вказує на те, що він регулярно сплачує аліменти в розмірі 614,00 грн., згідно Корольовського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2016 року. Крім того, на підставі рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року, з нього стягуються аліменти на утримання іншого неповнолітнього сина ОСОБА_4, 26.10.2016 р. н.

ОСОБА_2 у своєму відзиві також вказує, що у нього на утриманні знаходяться його мати похилого віку та вагітна дружина, яка чекає на його майбутню дитину.

14 лютого 2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача.

У звязку із закінченням терміну повноважень судді Бондарчука В.В. та відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 24 травня 2018 року, 24 травня 2018 року, після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, дану справу було передано у провадження судді Сингаївського О.П., який ухвалою від 11 червня 2018 року прийняв до свого провадження цивільну справу № 296/7874/17 та призначив судовий розгляд справи.

Сторони у судове засідання не зявились.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де позов свого довірителя він підтримує повністю.

Від представника відповідача також до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, в якій представник вказує, що відповідач визнає позов частково з підстав викладених у його відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, 22.08.2011 р. н., що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 281143, виданого 26.04.2017 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12.09.2016 у справі № 296/5121/16-ц було вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 614 грн. щомісячно, починаючи з 09.06.2016 і до повноліття дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Положеннями ч.1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Положення ст.192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача і в своєму відзиві вказав на те, що його матеріальне становище не покращилось, оскільки у нього на утриманні ще перебувають неповнолітня дитина, матір похилого віку і вагітна дружина, яка чекає на його дитину та надав копії рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 26.10.2017 (а. с. 27-28), свідоцтва про шлюб (а. с. 36), обмінної картки з відомостями жіночої консультації про вагітну ОСОБА_5 (а. с. 31), довідки про склад сімї (а. с. 35), пенсійного посвідчення ОСОБА_6 (а. с. 34).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вимог ст.81 ЦПК України, ч.1 ст.192 СК України, суд прийшов до висновку про те, що ні позивачем ні її представником в процесі розгляду справи не надано належних доказів зміни матеріального стану відповідача, зокрема й у бік його покращення.

Посилання позивача на те, що розмір аліментів на утримання дитини має бути збільшений саме до 2 500,00 грн. щомісячно не підтверджений жодним належним доказом, а саме: квитанціями чи чеками, в яких мали б бути відображені матеріальні витрати позивача на утримання дитини.

Приймаючи викладене до уваги, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач наразі має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 2 500,00 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Отже, аналізуючи положення ст.184 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації.

Поряд з цим, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, змінивши розмір аліментів стягуваних судовим рішенням з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно із наступною індексацією, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України, ст.ст.81, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що встановлений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2016 у цивільній справі № 296/5121/16-ц 2/296/1976/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в Житомирський апеляційний суд Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський

Сторони у справі:

позивач ОСОБА_1, 01.05.1984 р. н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2, 18.04.1977 р. н., ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: м. Житомир, 3-й АДРЕСА_2