Справа № 201/5330/18
Провадження № 2/201/1921/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018р. суддя Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська - ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпровського державного аграрно-економічного університету (третя особа Міністерство освіти і науки України) про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИЛА :

17.05.2018р. ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпровського державного аграрно-економічного університету (третя особа Міністерство освіти і науки України) про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії та інфляційних втрат (а.с.№ 3-7).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.05.2018р. було відкрито провадження по справі та у відповідності до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) (а.с.№ 38).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він з вересня 2010р. був зарахований до складу студентів Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, прийнятих за денною формою навчання за державним замовленням поза конкурсом та здобув ступень спеціаліста за фахом «Менеджмент організації і адміністрування». До вищого навчального закладу позивача було зараховано на пільгових умовах, як дитину шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років, факт наявності у позивача відповідних пільг підтверджується довідкою Виробничо структурного підрозділу шахта ім. М.І. Сташкова від 06.07.2010р. Позивач зазначає, що відповідно до положень ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» під час навчання мав право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, проте за весь період навчання відповідачем на його користь не виплачувалася стипендія в розмірі прожиткового мінімуму. Дізнавшись наприкінці 2017р. про відповідні порушення з боку відповідача, позивач звернувся до навчального закладу з запитом про надання йому довідки про розмір виплаченої стипендії за період навчання, після чого, позивач, здійснивши перерахунок недоплаченої суми стипендії 21.02.2018р. звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку виплаченої стипендії, яка була отримана відповідачем проте залишена без задоволення. 02.04.2018р. позивач повторно звернувся до відповідача з аналогічною заявою, однак відповіді все одно не було отримано, у звязку з відсутністю наміру відповідача врегулювати питання в позасудовому порядку ОСОБА_2 звернувся з відповідним позовом до суду та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму недонарахованої та недоплаченої стипендії за період з вересня 2010р. по квітень 2015р. в розмірі 40859,77 грн., та суму інфляційних втрат в розмірі 54760,03 грн., а загалом 95639,80 грн.

04.07.2018р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву за підписом ректора ДДАЕУ ОСОБА_3 (а.с. № 43-45), в якому відповідачем зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_2, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з посиланням на наступне. Відповідачем не заперечувалося, що позивач в період з 01.09.2010р. по 30.04.2015р. навчався у Дніпропетровському державному аграрно-економічному університеті, та як зазначає відповідач, ОСОБА_2, будучи студентом навчального закладу, періодично отримував академічну стипендію за результатами навчання. В періоди коли позивач не виконував навчальний план, стипендія позивачу за результатами семестрового контролю не виплачувалася. Також відповідачем не заперечувався факт, що позивач є дитиною шахтаря, батько якої має стаж підземної роботи не менш як 15 років, проте, при призначенні стипендії студентам, вищі навчальні заклади України, керуються ст.51 Закону України «Про освіту». ОСОБА_2 не навчався за гірничою спеціальністю і стипендія у розмірі прожиткового мінімуму йому не нараховувалася (за винятком січня 2013р.,) та після надходження до університету розяснення Міністерства освіти і науки, молоді та спорту від 20.11.2012р. «Щодо виплати стипендії», в якому вказано, що підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях, університет припинив нарахування спеціальних стипендій дітям шахтарів, про що було повідомлено позивача. Відповідач зазначає, що про порушене право позивачу стало відомо ще в лютому 2013р., а тому просив суд застосувати до позовних вимог ОСОБА_2 строки позовної давності. Також у наданому відзиві відповідачем зазначено, що позивачем допущено помилку у нарахуванні розміру інфляційних втрат за період з вересня 2010р. по квітень 2015р. і за вказаний період сума інфляційних втрат складає 24920,94 грн.

12.07.2018р. до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - Міністерство освіти і науки України, в яких зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню у повному обсязі у звязку з їх необґрунтованістю, оскільки державним бюджетом України видатки на виплати стипендій, передбачених ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» жодного року передбачені не були (а.с.№ 53-54).

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції 22.07.2009р., яка діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

На час закінчення позивачем навчання, редакція ч.1 ст. 5 Закону від 05.12.2012р. передбачала виплату саме соціальної стипендії для осіб, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років.

Відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. (в редакції яка діяла на момент вступу та період навчання позивачки до ВНЗ) особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 з 01.09.2010р. по квітень 2015р. (включно) навчався в Дніпропетровському державному аграрно-економічному університеті та отримав диплом спеціаліста за спеціальністю «Менеджмент організації і адміністрування».

Наказом МОН України від 24.05.2017р. № 740 „Про перейменування Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету та його структурних підрозділів ВНЗ було перейменовано у Дніпровський державний аграрно-економічний університет (а.с. № 49)..

На навчання до вищого навчального закладу позивач був зарахований на пільгових умовах за рахунок коштів державного бюджету згідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської правці» як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років.

Факт наявності у позивача відповідних пільг підтверджується копію свідоцтва про народження серії VI -КИ №404278 (а.с. № 14), а також довідкою ВСП «Шахта ім.М.І. Сташкова» від 06.07.2010р., №23/1261 якою підтверджено, що батько позивача ОСОБА_4 має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті 17 років 3 місяці 03 дні (а.с.№ 13).

При винесенні рішення враховується, що зі змісту відзиву відповідача на позов вбачається, що відповідачем фактично не заперечуються обставини зарахування позивача на пільгових умовах до ВНЗ, період його навчання та наявність у позивача права на отримання соціальної стипендії, а отже, ці обставини слід вважати такими, що визнані сторонами та не підлягають доказуванню.

Крім того, надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2, враховується той факт, що право позивача на отримання соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму було визнано відповідачем, оскільки як зазначає сам відповідач, ним було здійснено виплату стипендії у розмірі прожиткового мінімуму в січні 2013р., проте в подальшому виплату було припинено, оскільки позивач не навчався за гірничою спеціальністю.

Враховуючи положення ч.2 ст.62 Закону України Про вищу освіту від 01.07.2014р. №1556-VII (з наступними змінами та доповненнями) та положення ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції, що діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) приходжу до висновку, що позивач зі вступу до вищого навчального закладу мав право на отримання стипендії саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічний правовий висновок міститься у ряді постанов Верховного Суду України, а саме, у постановах від 01.06. 2016р. №6-929цс16 та 6-1044цс16, у постанові від 13.04.2016р. по справі №6-2981цс16.

Відповідно до ст. ст. 22, 6 Конституції України, право на отримання соціальної стипендії в даному випадку, встановлене Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Доводи третьої особи про те, що відсутність бюджетного фінансування позбавляє відповідача можливості виплачувати підвищені стипендії, є безпідставними, оскільки суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно ст.17 Закону України виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, право позивача на отримання соціальної стипендії не може залежати виключно від навчання за гірничою спеціальністю, оскільки положеннями ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці визначає право відповідної категорії осіб бути зарахованим поза конкурсом до навчального закладу за особистим вибором спеціальності.

Представником відповідача у відзиві на позов було зроблено заяву про застосування судом строків позовної давності

Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення періоду, за який має бути стягнута з відповідача на користь позивача недоплачена стипендія з урахуванням інфляційних втрат, встановлено, що позивач заявив вимоги в межах строку позовної давності виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 ст.261 ЦК України передбачено, що у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2, 01.10.1993р.народження, досяг повноліття 01.10.2011р., тому до позовних вимог за період з вересня 2010р. по жовтень 2011р. строк позовної давності на підставі ч.4 ст.261 ЦК України не застосовується.

З пояснень позивача викладених в позовній заяві вбачається, що він дізнався про недоплату стипендії після закінчення навчання та звернення до закладу із запитом про надання довідки про виплачені йому стипендії, яка датована 02.02.2018р. (а.с. №11-12), а тому, саме з цього часу повинен починатись перебіг позовної давності по пред'явленню позову, будь-яких належних доказів на спростування даних обставин відповідачем суду надано не було.

З урахуванням викладеного вважаю з а можливе задовольнити вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі та стягнути з Дніпровського державного аграрно-економічного університету заборгованість по невиплаченій стипендії за період з вересня 2010р. по квітень 2015р. включно.

Оскільки відповідачем не спростовувалися надані позивачем докази щодо розміру нарахованої та виплаченої стипендії, при розрахунку суми заборгованості слід керуватися довідкою наданою позивачем, яка містять інформацію щодо предмета спору.

Згідно до довідки про розмір доходів №42 від 02.02.2018р. за період з вересня 2010р. по червень 2015р. (включно) ОСОБА_2 була нарахована стипендія в сумі 14793,98 грн. (а.с .№ 11-12).

Розміри прожиткового мінімуму відповідно до Закону України Про Державний бюджет для працездатних осіб змінювалися наступним чином: з липня 2010р. - 888 грн., з жовтня 2010р. - 907 грн., з грудня 2011р. - 922 грн.; з січня 2011р. - 941 грн, з квітня - 960 грн, з жовтня - 985 грн., з грудня - 1004 грн; з січня 2012р.- 1073 грн, з квітня 2012р. - 1094 грн., з липня 2012р. 1102 грн. з жовтня 2012р. - 1118 грн, з грудня 2012р.- 1134 грн; з січня 2013р. 1147 грн., з грудня 2013р. - 1218 грн., з січня 2014р. по серпень 2015р. включно -1218грн.

Таким чином, сума недоплаченої стипендії відповідно до розрахунку позивача, з яким слід погодитися, за період з вересня 2010р. по квітень 2015р. (включно) складає 40859 грн. 77коп. (а.с. № 29-30).

Згідно статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стипендії відносяться до обєктів, що підлягають індексації.

Сума інфляційних втрат відповідно до розрахунку позивача, з яким також слід погодитися, за вказаний період складає 54760 грн.03 коп., втім, заперечення відповідача щодо розрахунку позивача інфляційних втрат, суд оцінює критично, як помилкові.

Таким чином, загальна сума ненарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами складає 95639 грн. 80 коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1% від ціни позову - 957 грн. (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.62 Закону України Про вищу освіту від 01.07.2014р. № 1556-VII, ст. 5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008р. № 345-VI, , Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ч.1 ст. 261, ч.4 ст.261, ч. 5 ст. 267 ЦК України, правовими висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах від 01.06.2016р. №6-929цс16 та 6-1044цс16 та від 13.04.2016р. по справі №6-2981цс16, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Дніпровського державного аграрно-економічного університету (третя особа Міністерство освіти і науки України) про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з Дніпровського державного аграрно-економічного університету на користь ОСОБА_2 суму заборгованості по соціальній стипендії з урахуванням інфляційних втрат за період з вересня 2010р. по квітень 2015р. включно в розмірі 95639 грн. 80 коп. (девяносто пять тисяч шістсот тридцять девять грн.80 коп.)

Стягнути з Дніпровського державного аграрно-економічного університету на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 957 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя: Н.В. Ткаченко