Справа № 757/8757/18-ц
Провадження № 2/761/5189/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Шлапаковій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору іпотеки припиненим та усунення перешкод розпорядження майном шляхом вилучення записів з реєстрів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 25.09.2006 р. між нам та ЗАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, який зареєстрований приватним нотаріусом Котковою О.А. за № 3781962 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек реєстраційний номер 4044770 під номером № 1835. Належне на праві власності позивачу майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 було переданого в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором № 2208 крп-клв від 25.09.2006 р.. Згідно до умов договору іпотеки, кредит позичальнику надавався до 25.09.2009 р. Позивач 29.12.2016 р. звернувся до Печерської філії ПАТ «ПриватБанк» з метою з`ясування питання щодо стану заборгованості за кредитним договором. На запит було повідомлено про відсутність заборгованості у позивача як іпотекодателя перед банком відсутня. Зазначене свідчить про припинення договору іпотеки.13.10.2017 р. та 15.01.2018 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про припинення обтяження і вилучення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек, проте вимога ОСОБА_1 не була задоволена. За таких обставин з огляду на ст.ст. 15,16,316,319, 526,593,598 ЦК України, ст. ст.5, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 43,44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивач просить суд визнати припиненими зобов`язання, що виникли з іпотечного договору, укладеного 25.09.2006 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ;у усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом: вилучення з Державного реєстру іпотек відомостей (запис) за реєстраційним номером обтяження 4044770, зареєстрований 13.11.2006 р. 15:09:05 реєстратором приватний нотаріус Коткова О.А., 01150, АДРЕСА_2 , тип обтяження: договір іпотеки, 1835, 25.09.2006 р., об`єкт обтяження: квартира,двокімнатна житловою площею 29,30 кв.м., загальною площею 45,30 кв.м., адреса АДРЕСА_3 ; іпотеко держатель: Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код14360570, м. Дніпропетровська, Набережна Перемоги 50, Печерська філія ЗАТКБ «ПриватБанк», іпотекодавець ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , інд. код ; строк виконання 25.09.2009 р.; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості (запис) за реєстраційним номером обтяження 378111962, зареєстрований 5.09.2006 р. 19:03:23 з № 3781962 реєстратором приватний нотаріус Коткова О.А., АДРЕСА_2 ; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: договір іпотеки 1835, 25.09.2006 р.. ПН Коткова О.А. ; об`єкт обтяження: квартира, адреса АДРЕСА_3 ; власник ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , інд. код НОМЕР_1 , заявник ПН Коткова О.А .

Позов ОСОБА_1 подано до Печерського районного суду м. Києва 16.02.2018 року.

Ухвалою судді Печерського районом суду м Києва від 19.02.2016 р. матеріали зазначеного позову в порядку ст.ст. 30,31 ЦПК України передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

13.04.2018 р. Шевченківським районним судом м. Києва винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Роз`яснено позивачу, відповідачу право у строк встановлений ч. 7 ст. 279 ЦПК України подати клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, право надати відзив та пояснення на відзив в розумінні ст.ст. 178,180,278 ЦПК України.

У встановлений строк, клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від позивача ОСОБА_1 , представника ПАТ «КБ «ПриватБанк» не надходило.

Відповідач не скористався правом надати відзив на позовну заяву. Будь - які заяви та клопотання від представника відповідача в адресу суду не надходило.

Також, як свідчать матеріали справи, не надходило заяв та клопотань пов`язаних з розглядом справи, доказів тощо від позивача ОСОБА_1

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 5 ст. 278 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши надані докази, надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих позивачем матеріалів, 25 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки за умовами якого позивач передав в іпотеку банку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 25.09.2006 р. за № 2208 корп-клв від 25.09.2006 р., квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з п. 2 договору іпотеки - кредит, надано у вигляді відновлювальної кредитної лінії, на повернення основних та оборотних засобів у розмірі 100 000,00 доларів США , терміном повернення до 25 вересня 2009 року.

Строк дії зобов`язань за договором іпотеки, його сторони визначили у п. 28 Договору - термін дії договору - до повного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, та всім додатковим угодам до нього.

Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О.А. та в день його посвідчення 25.09.2006 р. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до припинення договору іпотеки.

За приписами ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ст. 16 ЦК України, можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Позивач зазначає, що 29.12.2016 р. звернувся до ПАТ «КБ «ПриватБанк» з метою з`ясування питання про стан заборгованості за вказаним кредитним договором, з огляду на термін повернення грошових коштів до 25.09.2009 р., то отримав довідку банку, що не має заборгованості перед банком.

Дана обставина, як вказує позивач, дає підстави для визнання припиненим договору іпотеки та вилучення відомостей про іпотеку з відповідних реєстрів, зважаючи на відсутність відповіді банку на звернення щодо припинення обтяження. Банк безпідставно не вносить відомості до державних реєстрів заборон відчуження та іпотек, а тому його права потребують захисту.

Приписами ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено - відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

При цьому за ст. 44 зазначеного нормативно - правового акту Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Підстави для припинення іпотеки визначені у ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а саме, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Як свідчать надані позивачем докази, ПАТ КБ «ПриватБанк» 29.12.2016 р. надав ОСОБА_1 довідку № 1SSB-4NN4-ITFO-DABI про відсутність у останнього заборгованості перед банком.

Також, позивачем 13.10.2017 р. та 15.01.2018 р. було направлено в адресу Печерської філії у м. Києві ПАТ «КБ «ПриватБанк» листи про припинення обтяжень і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру (копії листів з доказами направлення долучено до матеріалів справи).

Разом з тим, Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 08.02.2018 р. предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 перебуває під забороною на відчуження.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 зазначеної норми процесуального права доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Слід зазначити, що доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України.

В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи н вищенаведене, з огляду на приписи норм матеріального права підставою вважати іпотеку припиненою та як наслідок можливість вилучення відомостей про обтяження нерухомого майна, передбачає виконання зобов`язнань за основним договором - кредитним договором, розірвання зазначеного договору, визнання недійсним тощо.

Позивач посилається на відсутність в нього заборгованості перед банком та строк дії кредитного договору.

Необхідно наголосити, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, проти чого заперечень від ОСОБА_1 не надходило, на підставі наявних матеріалів.

Проте, на думку суду, надана позивачем довідка № 1SSB-4NN4-ITFO-DABI про відсутність у останнього заборгованості перед банком, не може бути покладена в основу рішення, оскільки достовірно не доводить обставини, визначені у ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Дана обставина унеможливлює задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на день їх розгляду.

Розподіляючи чудові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 12,76- 79, 141, 209, 210, 274-279, 354 ЦПК України, ст.ст. 15,16,391 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк`про визнання договору іпотеки припиненим та усунення перешкод розпорядження майном шляхом вилучення записів з реєстрів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: