Справа № 199/8895/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2018 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Руденко В.В., ознайомившись із заявою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, третя особа комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», про витребування майна,-
Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду із заявою про забезпечення позову по вищезазначеній цивільній справі про витребування майна, а саме:
-заборонити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м.Дніпро, вул. Комбрига Петрова, 2/18, РНОКПП НОМЕР_1) та будь-яким іншим особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду спірного нерухомого майна, у звязку з тим, що відповідач може вчинити дії, які утруднять чи унеможливлять реально виконати рішення суду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.1, 2, ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
Ч.3. ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
У відповідності до п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній ст. 151 ЦПК України (в попередній редакції Кодексу), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Ч. 1 ст. 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони (ст. 81 ЦПК України), тому суд не вправі з власної ініціативи збирати докази.
Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу нежитлового приміщення №191, що розташоване за адресою: вул. Радистів, 2 у м. Дніпрі, яка належить на праві власності відповідачу по справі, та у випадку задоволення позовних вимог у повному обсязі, саме це майно підлягає витребуванню в останнього.
Водночас, враховуючи положення п. 5.6.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, суд вважає, що вимога прокурора про накладення арешту на спірне майно є не вмотивованою, і може призвести до безпідставної заборони користуватись майном, що є обмеженням права власності, та може утруднити чи зробити неможливим користування цим майном.
Разом з тим, вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві та іншім особам вчиняти будь які дії щодо відчуження належного відповідачу спірного нерухомого майна, не суперечить вимогам закону, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересам відповідача, а тому підлягає застосуванню.
Тому, суд, керуючись ст. ст.. 149,150, 153,157 ЦПК України, суддя
Заяву Першого заступника прокурора Дніпропетровської області про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», про витребування майна, - задовольнити частково.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання в 15-денний термін з дня її проголошення через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги.

Суддя