Справа № 466/2586/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/1157/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участі: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова у складі судді Невойта П.С. від 10 жовтня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова по справі №466/2586/14-ц від 30 жовтня 2014 року за ново виявленими обставинами,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова по справі №466/2586/14-ц від 30 жовтня 2014 року за ново виявленими обставинами відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала суду прийнята при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції з порушенням вимог п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України (що діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення) при стислому викладенні узагальненої позиції заявника ОСОБА_3 неповно виклав суть доводів заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами. З матеріалів заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами та з документів долучених до неї вбачається, що обставина порушення умова підсудності розгляду справи мала місце на час розгляду справи, але не була відома заявнику, оскільки він не приймав участь в розгляді справи по суті, не був присутнім при проголошенні рішення.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного сду м.Львова від 30 жовтня 2014 року по справі №466/2586/14-ц позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

В апеляційній інстанції сторонами рішення не оскаржувалося.

05.07.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 30 жовтня 2014 року по справі №466/2586/14-ц за нововиявленими обставинами.

Відмовляючи в заяві ОСОБА_3 про перегляд рішення за ново виявленими обставнами суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстав вважати обставини, на які покликається заявник ОСОБА_3 у своїй заяві нововиявленими та такими, які дають підстави для перегляду рішення, у суду немає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Як на нововиявлену обставину заявник посилається на те, що з відповіді на запит з Управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 09.06.2017 року дізнався що Шевченківський районний суд м.Львова не мав права розглядати справу, оскільки місце проживання та реєстрації відповідача ОСОБА_3 відноситься до територіальної підсудності Галицького районного суду м.Львова.

Оскільки він не був присутнім у судових засіданнях, а рішення отримав лише у 2017 році така обставина не була і не могла бути йому відомою на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали ) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У відповідності до ст. 361 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали ) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

- встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з роз'ясненнями п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказана правова норма передбачає, що це мають бути обставини, вони повинні бути істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору, вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов»язки осіб, які беруть участь у справі. При цьому наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій ст. 361 ЦПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Колегія суддів вважає необгрунтованими твердження апелянта про те що порушення вимог щодо підсудності є нововиявленою обставиною, оскільки ця обставина не може вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається та не спростовує висновків суду першої інстанції щодо наявності заборгованості у відповідачів.

Окрім того, варто зазначити, що ОСОБА_2, яка є представником заявника за дорученням (а.с. 91), брала участь в судових засіданнях при винесенні рішення Шевченківським судом м.Львова від 30.10.2014 року, а тому колегія суддів вважає сумнівними твердження апелянта що йому не було відомо про судові засідання та винесене оскаржуване рішення.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 24.07.2018 року

Головуючий:

Судді: