Провадження № 2/752/6702/18
У Х В А Л А

27.11.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

при секретарі Якушко Т.А.,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,

в с т а н о в и в :

в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 10.09.2015 р., укладеного між сторонами у даній справі.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення на підставі виконавчого листа №2/362/1909/16 від 22.01.2018 р., виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області із забороною вчиняти будь-які дії, пов»язані з належним ОСОБА_1 майном.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що на належне їй майно, яке знаходиться за адресою: Житомирська обл., с.Глибочок, вул.Шевченка, 8 накладено арешт, в з»язку з чим воно може бути реалізоване в примусовому порядку в рахунок погашення заборгованості за договором позики, який оскражується на даний час в судовому пордяку, в зв'язку з чим виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення та недопущення порушення прав позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивча не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з»ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо дійсності укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору позики від 10.09.2015 р.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов»язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв»язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №2/362/1909/16 від 22.01.2018 р., виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області та заборонити вчиняти будь-які дії, пов»язані з належним їй майном.

Однак, зазначене позивачем майно не є предметом спору у даній справі.

Позивач не обгрунтовує, в чому полягає не можливість виконання рішення у даній справі в майбутньому у разі невжиття судом заходів забезпечення позову у заявлений спосіб.

Забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб не відповідає характеру спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки забезпечення позову у даний спосіб не є забезпеченням виконання рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м.Києва.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: