КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 361/6281/2015-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Сердинський В.С.

20 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим та п. 3.4 договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №144/10 від 21.03.2008 в розмірі 11 981,67 дол. США (по курсу НБУ 22,073520 грн. станом на 27.07.2015 еквівалент становить 264 477,64 грн.) та 15 070,06 грн., всього 279 547,70 грн.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та просила визнати недійсним п. 3.4. Договору поруки від 21.03.2008 в зв'язку із невідповідністю його чинному законодавству в порядку ст. 203 ЦК України, визнати договір поруки від 21.03.2008 припиненим на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2018 року позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №144/10 від 21.03.2008 в сумі 3 034,53 дол. США та суму комісії в розмірі 3 064,07 грн. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 1 244,40 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2322/2018
В апеляційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позичальник порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредитом.

Зазначає про неможливість стверджувати про всебічність, повноту й об'єктивність експертного дослідження.

Звертає увагу на те, що, виконуючи зобов'язання за кредитним договором, розраховані відповідно до нових вимог, передбачених додатковими договорами, позичальник відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України вчинив дію, яка засвідчує його бажання укласти договір, яка є прийняттям пропозиції.

У судовому засіданні представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити.

ОСОБА_4 та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечували проти апеляційної скарги та просили її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позову.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову не оскаржується, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 березня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №144/10, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 24 570 доларів США в порядку і на умовах, визначеним кредитним договором, на придбання автотранспортного засобу. Строк повернення кредиту до 21 березня 2015 року, зі сплатою за користування коштами 12,5 % річних (т. 1, а. с. 8-21).

02.04.2009 між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №144/10 від 21 березня 2008 року, предметом якого стало внесення змін до п.1.3. кредитного договору та збільшення відсотків з 12,5% до 17,5% (т. 1, а. с. 24-29).

08.10.2015 між ВАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» та ОСОБА_3укладено додатковий договір №4, предметом якого стали зміни до п.1.2. кредитного договору в частині збільшення строку користування коштами до 21.03.2020 (т. 1, а. с. 30-35).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань відповідно до кредитного договору, 21 березня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, який буде діяти до повного виконання зобов'язань за кредитним договором (т. 1, а. с. 22-23).

Банк зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі.

Позичальник порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредитом.

У зв'язку з чим у позичальника виникла заборгованість, яка станом на 14 серпня 2015 року становить 11 981 доларів США 67 центів, що складається з: - заборгованості за кредитом - 10 699,25 доларів США; - відсотків за користування кредитом - 1 282,42 доларів США; (в еквіваленті по курсу НБУ 22,073520 за 1 долар США станом на 27.07.2015 р. заборгованість по тілу кредиту та відсотках становить 264 477,64 грн.; та 15 070,60 грн. - неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту. Загальна заборгованість - 279 547,70 грн.

Враховуючи наведене ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати.

Матеріали справи свідчать, що з метою повного та всебічного розгляду даної справи, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року призначено проведення в справі почеркознавчої експертизи, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (т. 1, а. с. 207).

Згідно висновку експертизи № 2414/17-32/2415/17-33 від 23.03.2018, встановити чи виконані рукописні записи в заявці про надання кредиту від 26.02.2008 не виявляється можливим. В графі «Позичальник» додатку №1 до кредитного договору (сума кредиту 24570,50, річна ставка 12,5%) року виконаний ОСОБА_3 Встановити підпис в графі «Позичальник» в додатковому договорі до кредитного договору №4 від 08.10.2009 до кредитного договору №144/10 ОСОБА_3 не виявляється можливим. Встановити підпис в графі «Позичальник» в додатку №1 до кредитного договору №144/10 (сума кредиту 21033,5, річна ставка 17,5%) ОСОБА_3 не виявляється можливим. Встановити походження розбіжностей почеркових ознак між текстом та зразками почерку ОСОБА_3 експерт не зміг. Щодо виявлених збіжностей почеркових ознак, то вони не утворюють сукупності, що індивідуалізує почерк певної особи, та за наявності вказаних розбіжностей не є достатніми не тільки для категоричного висновку, але навіть для ймовірного позитивного висновку про тотожність (т. 2, а. с. 4-20).

Перевіривши даний висновок експертів, колегія суддів не знаходить в ньому обставин, які б викликали сумніви щодо правильностійого проведення, або наявності таких процесуальних порушень, які б давали можливості дійти до висновку щодо наявності об'єктивних сумнівів щодо його правильності.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, відсутні підстави стверджувати, щопідписи на вищевказаних документах належать ОСОБА_3, як позичальнику.

Разом з тим, відповідачі за первісним позовом в суді першої інстанції позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» визнали частково, враховуючи сплату позичальником тіло кредиту та відсотки по кредитному договору в розмірі 32568,02 доларів США, з загальної суми тіла кредиту та відсотків 35 602,55 доларів США, а також комісії в розмірі 10484,50 грн. з 13549,20 грн. (т. 2, а. с. 58-155 ), не заперечували проти стягнення заборгованості за кредитним договором № 144/10 від 21.03.2008 в сумі 3 034,53 доларів США та суми комісії в розмірі 3 064,07 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення первісних позовних вимог про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення всієї суми заборгованості з урахуванням додаткової угоди та договір, якими було збільшено розмір відповідальністі як відповідача, так і поручителя є необґрунтованими, враховуючи вищевикладене.

Посилання в апеляційній скарзі на необґрунтованість почеркознавчої експертизи внаслідок чого суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач такого не довів при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Також необґрунтованими, на думку колегії суддів, є посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з тим, що дана обставина не знайшла свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо стягнення солідарно з відповідачів судового збору.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Згідно з ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги та скасувати рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення судового збору з відповідачів.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 відноситься до громадян 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до посвідчення.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За наведеного, враховуючи положення вищевказаних норм права та звільнення відповідача від сплати судового збору, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 829,60 грн. відповідно до задоволених первісних позовних вимог.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2018 року в частині стягнення солідарно з відповідачів судового збору скасувати, у зв'язку з чим абзац третій резолютивної частини викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 829,60 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22.11.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова