ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4424/18Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 22-ц/4817/127/18 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та сторін: представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/4424/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, ухвалену суддею Вийванко О.М., повний текст якої складений 25 липня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

у липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, шляхом накладення арешту на будь-яке власне майно, як рухоме, так і нерухоме, належне ОСОБА_3 із забороною його відчуження, де б воно не знаходилось і в якому стані не перебувало.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення зустрічного позову та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання, посилаючись на те, що вона є необґрунтованою і ухвалена не на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, грубо порушивши вимоги процесуального процесу.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнав, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що ОСОБА_3 є власником рухомого та нерухомого майна, однак не надала належних доказів про наявність в останнього даного майна. Заявник обмежилася лише зазначенням, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити вищевказане майно, при цьому не обґрунтувавши необхідності застосування обраного нею заходу забезпечення позову, шляхом накладення арешту на дане майно та забороною на його відчуження. Крім цього, ухвалою суду від 25 липня 2018 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання зустрічного позову та прийняти до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, та повернуто ОСОБА_1 зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується і вважає їх такими, що відповідають обставинам справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як зазначено в частинах 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №6 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається із матеріалів справи, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2018 року було відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку на подання зустрічного позову (а.с. 144), яка залишена без змін Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року (а.с. 222-223).

Крім цього, представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що ними ще не подана повторно позовна заява про поділ майна подружжя.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 було відмовлено у заяві про поновлення строку на подання зустрічного позову та прийняття його до спільного розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, тому, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони, в межах них понесених.

Керуючись ст.ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони, в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 листопад 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи