Провадження № 2/752/2598/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

13.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Савченко Д.Г.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення страхового відшкодування, -

Встановив

В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на свою користь грошові кошти у розмірі 63459,62 грн., з яких: сума страхового відшкодування у розмірі 59673,37 грн., втрати від інфляції - 3786,25 грн., та судовий збір у розмірі 640 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.03.2017 року по вул. Промисловій в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.04.2017 року у справі №369/3649/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_1, була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське» відповідно до полісу №АІ/9672287 від 22.04.2016 року. 04.04.2017 року він повідомив відповідача про настання страхового випадку, а 16.05.2017 року подав до ПрАТ «СТ «Іллічівське» заяву про виплату страхового відшкодування. На час звернення до суду з позовом відповідача свого зобов'язання не виконав, суму страхового відшкодування не виплатив. Просив стягнути з відповідача на свою корись 63459,62 грн., з яких: сума страхового відшкодування у розмірі 59673,37 грн., втрати від інфляції - 3786,25 грн., та судовий збір у розмірі 640 грн.

Ухвалою суду від 22.02.2018 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.06.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні

У встановлений строк відповідач відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову суду не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 31.03.2017 року о 12.30 год. по вул. Промисловій в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_3, перед початком руху не впевнився в безпеці, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.04.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.6).

В силу положень 82 ЦПК наявність вини ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 31.03.2017 р. є доведеною і не підлягає доказуванню.

За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 28.07.2012 року, транспортний засіб «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське» - поліс №АІ/9672287 від 22.04.2016 року, зі страховим лімітом за шкоду заподіяну манй у розмірі 100000 грн.(а.с.9).

Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 16.05.2017 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СТ «Іллічівське» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 3 ст. 34 цього Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до Звіту №3325 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 04.04.2017 року суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, складає 59673,37 грн. (а.с.13-25).

Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування виплачена не була.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Судом встановлено, що позивач керував автомобілем НОМЕР_4, на підставі реєстраційного документа на транспортний засіб, що дозволяє прийти до висновку, що він правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 344/10730/15-ц.

Позивач просить суд стягнути з відповідача втрати від інфляції за весь час прострочення, а саме з 16.05.2017 р. по 30.11.2017 р.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування та втрат від інфляції є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору, підлягають відшкодуванню ПрАТ «СК «Іллічівське» у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд-

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (місцезнаходження 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 38Б, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5, місцепроживання АДРЕСА_1) суму страхового відшкодування у розмірі 63 459 грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 640 грн., а всього 64099 грн. 62 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Суддя