АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Харків

справа № 610/816/18

провадження № 22-ц/790/3610/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Колтунової А.І.,

Кругової С.С.

розглянув в порядку письмового провадження в місті Харкові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлові мережі» на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2018 року, головуючого першої інстанції судді Теслікової І.І. по справі № 646/7452/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлові мережі» (далі - ТОВ «Житлові мережі») звернулось з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути основну суму заборгованості у розмірі 6197,66 грн., 3% річних у загальній сумі 1635,18 грн., пеню у загальній сумі 7812,05 грн., інфляційні втрати у загальній сумі 6614,08 грн., та стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ТОВ « Альянс» 3% річних у розмірі 80,90 грн.

В обґрунтування зазначено, що ОСОБА_2 є власником квартири № 217, що розташована за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.09.2010 року та зареєстрованим правом власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 31577557 від 09.11.2010, машиномісця № 213, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 1761697 від 29.03.2013 року та користувачем машиномісць № 143 та № 144, що підтверджується договорами купівлі-продажу машиномісць від 28.03.2013 р., посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Шудріковим І.О. за реєстровими номерами 156 та 157, а також актами прийому передачі в користування від 28.03.2013 року.

ТОВ «Житлові мережі» є підприємством, яке здійснює функції по експлуатації житлового будинку за адресою м. Харків, провулок Банний, буд.1 на підставі Договору № 01/09-10 від 01.09.2010 року, що укладений з ТОВ «Батріс».

Згідно Договору № 39 про забезпечення та надання житлово-комунальних послуг, послуги з утримання житлового будинку, його споруд та прибудинкової території, здійснює належну експлуатацію житлового будинку та забезпечує відповідні умови користування власним, неподільним та загальним майном власників приміщень у будинку, укладає договори зі спеціалізованими комунальними підприємствами та обслуговуючими організаціями щодо постачання комунальних послуг (послуг з постачання електричної енергії, холодного водопостачання, каналізації, газопостачання на підігрів теплоносіїв для опалення та гарячого водопостачання) у цей житловий будинок.

Згідно п. 2.6. Договорів купівлі-продажу машиномісць від 28.03.2013 р. усі витрати та сплата обов'язкових платежів, пов'язаних з належним утриманням та користуванням машиномісцями - покладено на покупця - ОСОБА_2 Машиномісця № 213, № 143, № 144 знаходяться у цокольному поверсі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто у тому ж самому будинку де розташована і квартира № 217, що належить ОСОБА_2

ОСОБА_2 фактично споживались експлуатаційні та комунальні послуги, і як споживач цих послуг, не заперечувала проти їх надання, тому зобов'язана відшкодувати позивачу витрати по оплаті спожитих послуг, які дорівнюють загальній вартості експлуатаційних та комунальних послуг, спожитих першим відповідачем у квартирі № 217 та машиномісцях, впродовж розрахункового періоду, що розраховується за тарифами, на підставі показань - приладів обліку.

Кількість спожитих власниками житлових приміщень комунальних послуг, визначається Позивачем зокрема, за опалення - по лічильнику витрат газу на судинок. За обслуговування машиномісць встановлено фіксований розмір оплати.

Нарахування позивачем щомісячних платежів першому відповідачу підтверджується рахунками на оплату.

Однак, ОСОБА_2 не здійснював погашення вартості спожитих експлуатаційних та комунальних послуг за період: з 30.04.2017 року по 31.07.2017 року. Станом на 31.07.2017 р. заборгованість ОСОБА_2 відповідно до Договору № 39 про забезпечення та надання житлово-комунальних послуг від 11.06.2011 p., спожито експлуатаційні та комунальні послуги загальна вартість яких, складає 6197,66 грн., що підтверджується відповідним розрахунком вартості фактично отриманих послуг. Також позивачем нараховано 3% річних - за період 11.05.2017 р. по 30.11.2017 р. - 80,90 грн., пеня за період з 11.05.2017 р. по 31.10.2017 р. - 579,06 грн.; інфляційні втрати з травня 2017 р. по вересень 2017 р. - 200,36 грн.

Крім того, 22.07.2016 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС» (далі - ТОВ «Альянс»), укладений договір поруки № 39/П-2 (надалі - договір поруки). Відповідно до договору поруки ТОВ «Альянс» поручається перед позивачем за виконання обов'язку ОСОБА_2 по Договору по сплаті процентів у вигляді 3% річних від простроченої суми щомісячних платежів за Договором у випадку не сплати нею суми заборгованості на вимогу позивача.

Відповідно до пункту 3.1. договору поруки, ТОВ «Альянс» зобов'язався, у разі порушення ОСОБА_2 обов'язку за Договором № 39 про забезпечення та надання житлово-комунальних послуг від 11.06.2011 р., самостійно виконати зазначений обов'язок перед позивачем, стосовно сплати процентів у вигляді 3% процентів річних від суми заборгованості, на підставі письмової вимоги позивача.

У зв'язку з цим 25.10.2017 р. ТОВ « Альянс» було вручено письмову вимогу, яка залишена без відповіді та задоволення.

Окрім того, ОСОБА_2 добровільного не здійснював погашення вартості спожитих експлуатаційних та комунальних послуг починаючи з грудня 2014 р.

З метою примусового стягнення вартості спожитих послуг позивач тричі звертався до суду з позовними заявами до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті експлуатаційні та комунальні послуги. Позовні вимоги були задоволені повністю.

Але, ОСОБА_2 своєчасно не виконує свої грошові зобов'язання по сплаті позивачу заборгованості за спожиті нею послуги на підставі ухвалених судом рішень. Так заборгованість за спожиті послуги, за період з 01.12.2014 р. по 31.07.2015 р. у сумі 9736,81 грн. була погашена ОСОБА_2 тільки 28.02.2017 р., що підтверджується випискою банку від 28.02.2017 р.; заборгованість за спожиті послуги, за період з 01.08.2015 р. по 22.07.2016 р. у сумі 15976,29 грн. була погашена ОСОБА_2 тільки 17.10.2017 р. що підтверджується випискою банку від 17.10.2017 р.; заборгованість за спожиті послуги, за період часу з 11.08.2016 р. по 20.04.2017 року у сумі 32843,63 грн. взагалі до цього часу нею не погашена.

Відповідно до ч.3 ст. 549 та ст. 625 ЦК України позивачем нараховані 3% річних від простроченої суми боргу: за період з 27.08.2015 по 27.02.2017 у сумі 440,96 грн.; за період з 23.07.2016 по 16.10.2017 у сумі 592,22 грн.; за період з 21.04.2017 по 30.11.2017 у сумі 602,00 грн., а разом 1635,18 грн.

Втрати від інфляції: за період з вересня 2015 по лютий 2017 у сумі 1849,07 грн.; за період з серпня 2015 по вересень 2017 у сумі 2894,88 грн.; за період з травня 2017 по вересень 2017 у сумі 1669,77грн., з разом 6413,72 грн.

Пеню, нараховану на суму заборгованості:- за період з 01.11.2016 р. по 26.02.2017 р. у сумі 881,38 грн.; за період з 01.11.2016 р. по 30.04.2017 р. у сумі 2203,42 грн.; за період з 21.04.2017 р. по 20.10.2017 р. у сумі 4148,19 грн., з разом 7232,99 грн.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2018 року позов ТОВ «Житлові мережі» до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлові мережі» заборгованості з 30.04.2017 року по 31.07.2017 року, що становить 6 197,66 грн., 3% річних (за період з 30.04.2017 року по 31.07.2017), що становить 47.00 грн., інфляційні витрати ( за період з 30.04.2017 року по 31.07.2017), що становить 251.27 грн., пеня (30.04.2017 року по 31.07.2017 року), що становить у сумі 394.91 грн. та відповідно договору поруки від 27.07.2016 року п. 5.1 3 % річних від простроченої суми в солідарному порядку 47 грн. (за період з 30.04.2017 року по 31.07.2017).

В частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних у сумі 1588,18 грн., пені у сумі 7417,14 грн., інфляційних витрат у сумі 6362,81 грн. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлові мережі» судовий збір у сумі 1600,00 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Житлові мережі» просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних у загальній сумі 1588,18 грн., пеню у сумі 7417,14 грн., інфляційні витрати у сумі 6362,81 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Посилається на те, що є необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо встановлення періоду, за який стягнуто 3% річних та інфляційні витрати у межах періоду з 30.04.2017 року по 31.07.2017 року та не враховані розрахунки позивача, згідно яких період нарахування становить по сплаті 3% річних за період з 11.05.2017 року по 30.11.2017 року у загальній сумі 80,90 грн., пені за період з11.05.2017 року по 31.10.2017 року у розмірі 579,06 грн., та інфляційних втрат за період з травня 2017 року по вересень 2017 року у розмірі 200,36 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у частині позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки позивачем не надано доказів заборгованості за вищевказані періоди.

Судова колегія не може погодитись з таким висновком.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником квартири № 217, що розташована за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.09.2010 року та зареєстрованим правом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 31577557 від 09.11.2010 року, машино-місця № 213, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 1761697 від 29.03.2013 року, користувачем машино-місць № 143 та № 144, що підтверджується договорами купівлі - продажу машино-місць від 28.03.2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шудріковим І.О. за реєстровим номерами № 156 та № 157 та актами прийому - передачі в користування від 28.03.2013 року.

ОСОБА_2, як власник квартири № 217 та машино-місць №143, № 144 по провулку Банному 1, споживає, а позивач ТОВ «Житлові мережі» надає відповідачеві згідно Договору № 39 про забезпечення та надання житлово-комунальних послуг від 11.07.2011 року, послуги з утримання житлового будинку, його споруд та прибудинкової території, здійснює належну експлуатацію житлового будинку та забезпечує відповідні умови користування власним, неподільним та загальним майном власників приміщень у будинку, укладає договором зі спеціалізованими комунальними підприємствами та обслуговуючими організаціями щодо постачання комунальних послуг (послуг з постачання електричної енергії, холодного водопостачання, каналізації, газопостачання на підігрів теплоносіїв для опалення та гарячого водопостачання) у цей житловий будинок. Обов'язок сплати всіх витрат і обов'язкових платежів згідно п. 2.6 Договорів купівлі - продажу машиномісць з моменту підписання двостороннього акту прийому - передачі у користування покладено на покупця ОСОБА_2

ОСОБА_2 фактично споживались експлуатаційні та комунальні послуги та вона не заперечувала проти їх надання.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» на споживача покладено обов'язок оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно приписів ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою.

Згідно ст. ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк.

З урахуванням ст. ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, на підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Заочними рішеннями Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.11.2015 року, 21.02.2017 року та 31.08.2017 року встановлена заборгованості ОСОБА_2 за експлуатаційні та комунальні послуги, надані ТОВ «Житлові мережі», отже наявність заборгованості не підлягає доказуванню, у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість з ОСОБА_2, судом першої інстанції було невірно розраховано період за який підлягає стягненню пеня та штрафні санкції, виходячи з наступного.

При цьому суд виходив з того, що заборгованість за надані послуги, про стягнення якої просив позивач, утворилась за період з 30.04.2017 року до 31.07.2017 року. За цей період судом були стягнуті нараховані пеня, інфляційні втрати та 3% річних за затримку виконання зобов'язання.

Однак судом не було взято до уваги, що заборгованість відповідача за попередні періоди була встановлена рішеннями суду.

Позивачем надано розрахунок наведених вище грошових сум з урахуванням строків сплати заборгованості відповідачем на виконання рішень суду.

Розрахунок наданий позивачем відповідає вимогам закону та зроблений на підставі доданих до позовної заяви доказів, а тому може бути прийнятий судом.

Висновок суду першої інстанції про те, що рішеннями Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.11.2015 року, 21.02.2017 року, 31.08.2017 року з відповідача були стягнуті пеня, інфляційні втрати та 3% річних за наявні періоди, не можна вважати обґрунтованим.

Позивачем при розрахунку розміру позовних вимог, які розглядаються, було визначено періоди, після тих, за якими стягнуто пеня та штрафні санкції, при цьому враховано час фактичної сплати відповідачем стягнутих сум.

Висновку про задоволення зазначених позовних вимог судова колегія доходить і з урахуванням того, що відповідачем не заявлялось про застосування позовної давності.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних, пені та інфляційних витрат і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНО КПП: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлові мережі» () 3% річних у загальній сумі 1588,18 грн., пеню у сумі 7417,14 грн., інфляційні втрати у сумі 6362,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНО КПП: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлові мережі» () судові витрати у розмірі 2400,00 грн., понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 30.07.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова