Справа №359/4886/15-ц
Провадження № 2/359/135/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарях Айрапетян Л.А, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за участю представника позивача ОСОБА_6, представників відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією цивільну справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (від імені та в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку ОСОБА_9) до ОСОБА_10, третя особа без самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдінг», про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків його недійсності, -

в с т а н о в и в:

04.06.2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь», від імені та в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку ОСОБА_9, звернулося до суду з вимогами визнати недійсним договір купівлі-продажу частини обєкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за № 464 та застосувати до нього наслідки недійсності, витребувати у відповідача 2/5 частини обєкту нерухомого майна та визнати право власності на цю частину за ПАТ «Банк «Київська Русь» (том 1 а.с.1-70).

26.06.2015 року ОСОБА_10 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила виділити належну їй 2/5 частки нерухомого майно в натурі та припинити право спільної часткової власності на нежитлові приміщення по вул. Шевченка, 100 у м. Бориспіль (том 1 а.с.76-111).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_10 задоволено повністю (том 1 а.с.149-152).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.09.2015 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2015 року залишено без змін (том 1 а.с.194-198).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.03.2016 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08.09.2015 року залишено без змін (том 1 а.с.67-69).

Постановою Верховного Суду України від 16.11.2016 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.03.2016 року, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08.09.2015 року та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 2 а.с.126-133).

16.12.2016 року справа повернулася до суду першої інстанції.

Так, звертаючись з позовом ПАТ «Банк «Київська Русь», від імені та в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку ОСОБА_9, зазначило, що між ПАТ «Банк «КИЇВСЬКА РУСЬ» та ОСОБА_10 19.03.2015 року було укладено Договір купівлі-продажу частини обєкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за № 464.

Відповідно до умов даного ОСОБА_12 передав у власність Покупця 2/5 частини нерухомого майна - приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу IV загальною площею 5736,3 кв. м.; котельної та трансформаторної підстанції Б-1 загальною площею 273,7 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.Шевченка,100.

Згідно п.3 даного ОСОБА_12 продаж нерухомого майна було здійснено за 42 507 600,00 грн., в тому числі ПДВ 7 084 600,00 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок Продавця № НОМЕР_1, який знаходиться в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», ПАТ «Банк «Київська Русь» визнано неплатоспроможним.

На підставі даної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 прийнято рішення № 61 про запровадження з 20.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_9

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено строком на 3 місяці з 20 березня 2015 по 19 червня 2015 року включно.

Таким чином, відповідач, маючи на поточному рахунку № 003, який відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти, в сумі, достатній для сплати за нерухоме майно, станом на 19 березня 2015 року був кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь».

Під час укладання вище вказаного договору Головою Правління ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_13, було перевищено повноваження, які надані йому Статутом ПАТ «Банк «Київська Русь» і укладаючи зазначений договір, ОСОБА_10 була обізнаною про зазначені обставини.

26.06.2015 року ОСОБА_10 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила виділити належну їй 2/5 частки нерухомого майно в натурі та припинити право спільної часткової власності на нежитлові приміщення по вул. Шевченка, 100 у м. Бориспіль (том 1 а.с.76-111).

05.06.2018 року представником ОСОБА_10 ОСОБА_7 було подано заяву про залишення зустрічного позову ОСОБА_10 без розгляду (том 4 а.с.119-121).

14.06.2018 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області дану заяву було задоволено та залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_10 (том 4 а.с.130-131).

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу частини обєкту нерухомого майна від 19.03.2015 року та застосувати до нього наслідки недійсності, витребувати у відповідача 2/5 частини обєкту нерухомого майна та визнати право власності на цю частину за ПАТ «Банк «Київська Русь».

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки нікчемність спірного договору купівлі-продажу не було доведено в судовому засіданні.

Представник третьої особи ТОВ «Люкстрейдінг» в судове засідання не зявився. Директором надіслано заяву, в якій останній не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника товариства.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Так, за результатами розгляду даної справи судом було встановлено, що 19 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь», в особі Голови Правління ОСОБА_13 та ОСОБА_10 було укладено Договір купівлі-продажу частини обєкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за № 464.

Відповідно до умов ОСОБА_12 купівлі продажу, ОСОБА_12 передав у власність Покупця 2/5 частини нерухомого майна приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу А-ІV загальною площею 5736,3 кв. м.; котельної та трансформаторної підстанції Б-1, загальною площею 273,7 кв. м. які розташовані за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Шевченка, буд.100.

Згідно п. 3 ОСОБА_12 купівлі продажу, продаж нерухомого майна було здійснено за 42 507 600,00 гривень, в тому числі ПДВ 7 084 600,00 гривень, шляхом перерахування безготівкових коштів.

Станом на момент продажу даного нерухомого майна відповідно до п. 6. ОСОБА_12 його балансова вартість становила 35 423 000 гривень 00 копійок.

Так, відповідно до п. 3 ОСОБА_12 продаж Предмету договору вчинено за 42 507 600 гривень, за домовленістю Сторін.

На підтвердження внесення на рахунок банку коштів в сумі 42 507 600,00 гривень, надані копії відповідного платіжного доручення № 4941 від 19 березня 2015 року.

19 березня 2015 року постановою Правління НБУ № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року; призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь», яка приступає до виконання обовязків 20 березня 2015 року, відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Проте, згідно з наданими сторонами доказами, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» приступає до виконання обовязків 20 березня 2015 року, відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19 березня 2015 року.

Правові засади здійснення оцінки майна врегульовано Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року №2658-III.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення незалежної оцінки майна є обовязковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна або за згодою сторін.

Так, Закон не містить вимог щодо обовязкового проведення оцінки відчужуваного майна юридичними особами приватної форми власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

З приводу заявленого представником ПАТ «Банк «Київська Русь» про врахування правових висновків Верховного Суду слід зазначити наступне.

Так, у поданому клопотанні представник ПАТ «Банк «Київська Русь» просив врахувати висновки Верховного Суду у постанові від 01.02.2018 року по справі № 910/21976/16, та від 30.05.2018 року по справі № 910/23036/16, відповідно до яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб лише виявляє правочини, що вже є нікчемними в силу ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і повідомляє про них, а не визнає чи робить їх нікчемними саме своїми рішеннями. Таким чином, сама по собі нікчемність правочинів, передбачених ч.3 ст.38 даного Закону, абсолютно не залежить від наявності чи відсутності вищевказаного рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не повідомлення Банку, надісланого уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів Банку і виданий наказ чи вказане рішення. Наслідки нікчемності правочину також; наступають для сторін в силу вимог закону. Наказ чи повідомлення Банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків ані у Банку, ані у іншої сторони правочину, віднесеного наказом чи повідомленням до нікчемних. Такі накази та повідомлення є внутрішніми розпорядчими документами Банку як суб'єкта господарювання, що видаються керівниками Банків в межах своїх повноважень.»

Також представник ПАТ «Банк «Київська Русь» зазначив висновок ВСУ від 25.04.2018 року № 910/10371/16, відповідно до якого кредитний договір визнано нікчемним, оскільки відповідач, будучи кредитором позивача, отримав від позивача майнові вимоги за кредитним договором, та, враховуючи віднесення позивача до категорії неплатоспроможних, відповідач отримав переваги щодо задоволення своїх майнових вимог перед іншими кредиторами позивача, які не встановлені для відповідача законодавством чи внутрішніми документами позивача.

Суд вважає, що для врахування даних висновків відсутні підстави, оскільки укладений правочин - Договір купівлі-продажу частини обєкту нерухомого майна, було укладено 19.03.2015 року, в той час як тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено з 20 березня 2015 року.

Позивачем не наведено жодного доказу, які Банком були надані переваги ОСОБА_10 при укладенні та виконання спірного договору купівлі-продажу.

Крім того, висновки, які просить врахувати представник позивача зроблені Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в той час як рішення у справі приймається в рамках цивільного судочинства.

За частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Згідно зі статтею 161 ЦК України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, або інший орган, визначений статутом.

Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства.

Виконавчий орган є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій раді акціонерного товариства та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.

Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) чи одноособовим (директор, генеральний директор).

За статтею 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

За частиною другою статті 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність» виконавчим органом банку, що здійснює поточне управління, є правління банку.

Згідно з пунктом 9 частини пятої статті 40 цього Закону до компетенції правління банку належить вирішення інших питань, повязаних з управлінням поточною діяльністю банку, крім питань, що належать виключно до компетенції загальних зборів учасників банку та ради банку.

За змістом частини третьої статті 37 цього Закону банк зобовязаний створити орган, що здійснює контроль за діяльністю виконавчого органу, захист прав вкладників, інших кредиторів та учасників банку (рада банку, наглядова (спостережна) рада банку).

До виключної компетенції ради банку належить, зокрема, прийняття рішень про вчинення значних правочинів відповідно до законодавства (пункт 26 частини 5 статті 39 цього Закону).

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу частини об'єкта нерухомого майна (2/5 частин нерухомого майна приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу площею 5736,3 кв. м, котельної та трансформаторної підстанції площею 273,7 кв. м), укладеним між ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі голови правління ОСОБА_13 та ОСОБА_10, продаж нерухомого майна було здійснено за ціною 42 507 600,00 гривень, в тому числі ПДВ 7 084 600,00 гривень, шляхом перерахування безготівкових коштів.

Відповідно до пункту 3.1. Статуту ПАТ «Банк «Київська Русь», затвердженого 19.08.2013 року, статутний капітал банку становить 516 080 000,00 гривень (том 1 а.с.53).

До виключної компетенції Загальних зборів зокрема належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 % вартості активів за даними останньої щорічної фінансової звітності Банку (п.п.19 п.7.2. Статуту) (том 1 а.с.56 зворотній бік).

До виключної компетенції Спостережної ради зокрема належить прийняття рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом такого правочину, становить від 10 до 25 % вартості активів за даними останньої щорічної фінансової звітності Банку (п.п.22 п.8.2. Статуту) (том 1 а.с.62 зворотній бік).

Розмір активів ПАТ «Банк «Київська Русь» станом на 01.01.2015 року становив 38 772 238 124,00 (том 2 а.с.187-191).

Отже, голова правління ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_13 мав право укладати вище вказаний договір купівлі-продажу, і, зважаючи на його ціну, обовязкової згоди на його укладення Спостережної ради чи Загальних зборів необхідно не було.

Таким чином, виходячи з того, що судом не встановлено порушень при укладанні договору купівлі-продажу норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», положень інших нормативно правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України, які б давали право визнати його нікчемним, позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (від імені та в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку ОСОБА_9) до ОСОБА_10, третя особа без самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдінг», про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків його недійсності, - відмовити.

Судові витрати щодо сплати судового збору віднести на рахунок державного бюджету, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Виготовлення повного тексту рішення суду здійснено 22.07.2018 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_14