Справа №443/1296/17
Провадження №2/443/357/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої, окрім іншого, входить житловий будинок з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1 За життя мати склала заповіт, згідно якого належне майно заповіла чоловікові - ОСОБА_4(її батьку). За таких обставин зазначену спадщину прийняв ОСОБА_6, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, незважаючи, що своїх спадкових прав не оформив. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшов спірний житловий будинок. За життя померлий заповіту не складав, а тому спадкування відбувалося за законом. Вона як дочка покійного входить до спадкоємців першої черги за законом. Іншим спадкоємцем вказаної черги є її брат та відповідно син померлого - ОСОБА_3 Проте, останній на спадкове майно не претендує. Відтак, вона як єдиний спадкоємець за законом, що виявила бажання прийняти спадщину(житловий будинок), яку фактично прийняла, оскільки на момент її відкриття проживала спільно із спадкодавцем, звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що пропустила законодавчо встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивачки - адвокат ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи у його з позивачкою відсутності, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_3, у віці 69 років, в смт. Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області, померла ОСОБА_5, про що 11 липня 2000 року зроблено відповідний запис за №19 та Новострілищанською селищною радою Жидачівського району Львівської області, від 11 липня 2000 року, видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 /а.с. 10/.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Спадщина відкрилася в цей же день, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин).

Судом встановлено, що спадщина померлої, окрім іншого складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1, який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 травня 1981 року /а.с. 8/.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до статті 534 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 06 квітня 2000 року, вбачається, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не знаходилося і в чім би воно не заключалося і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я по закону буду мати право заповідаю чоловікові ОСОБА_4 ». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 11/.

Окрім того, факт вищевказаного заповіту підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою №784, виданою виконкомом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 23 червня 2016 року. Також з вказаної довідки вбачається, що до дня смерті разом із нею проживав її чоловік - ОСОБА_4, який залишився проживати у спірному будинку /а.с. 12/.

При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 534, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_4, оскільки як спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проте юридично своїх прав не оформляв.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_2, у віці 90 років, в смт. Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області, помер ОСОБА_4, про що 11 лютого 2014 року зроблено відповідний актовий запис №5 та виконкомом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області, від 11 лютого 2014 року, видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 /а.с. 9/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлого складається із спірного житлового будинку з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1, який фактично успадкований останнім після смерті дружини - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, що заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 29 листопада 1970 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, що позивач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_4 (спадкодавця). Відтак, ОСОБА_2 відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Також, дослідженими матеріалами вправи встановлено, що інших живими спадкоємцями вказаної черги є відповідно рідний син спадкодавця - відповідач по справі ОСОБА_3 /а.с. 5/.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Так, з долученої до матеріалів справи, належним чином завіреної та сформованої заяви відповідача - ОСОБА_3, вбачається, що останньому відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та належну йому частку в спадковому майні. Проте, на таку він не претендує та відмовляються від неї, а тому, враховуючи визнання ним позовних вимог, суд приходить до висновку, що вказана відмова на користь позивача.

Також, з долученої до матеріалів справи довідки, виданої виконавчим комітетом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 14 травня 2018 року за №585, вбачається що до дня смерті і на день смерті ОСОБА_3(спадкодавця) разом з ним, без реєстрації, проживала його дочка - ОСОБА_2 (позивач).

Вказані обставини підтвердили суду, наданими письмовими поясненнями, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з яких вбачається, що позивачка дійсно проживала з своїм батьком ОСОБА_4 до дня його смерті спільно, вели спільне господарство.

У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах.

Згідно технічного паспорта від 19 вересня 2016 року(копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий АДРЕСА_1, загальна площа вказаного будинку становить 47,8 кв.м. (житлова - 37,6 кв.м.). Рік забудови - 1920. /а.с. 15-18/.

За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька, як така, що виявила бажання прийняти спадщину, та фактично її прийняла оскільки на момент її відкриття проживала із спадкодавцем та в законодавчо визначений строк не відмовилась від неї та звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

Разом з тим, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №287/02-31 від 26 травня 2017 року, виданої завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що пропустила законодавчо встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини /а.с. 19/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко