справа № 198/313/18
провадження № 2/0198/175/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., позивача ОСОБА_1, представника органу опіки та піклування Юр'ївської селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області Зражевського О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юр'ївка Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, орган опіки та піклування - Юр'ївська селищна рада Юр'ївського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року його донька ОСОБА_3 народила дитину, ОСОБА_4. Однак, через декілька місяців після повернення з пологового будинку відповідачка покинула доньку, не повідомивши про причини такого вчинку. З цього часу вихованням та утриманням дитини займається позивач, при цьому ОСОБА_3 жодного разу не відвідала дитину, не цікавилась її життям та не надавала доньці матеріальної допомоги. На усне попередження ОСОБА_1 про намір позбавити її батьківських прав відносно ОСОБА_4 відповідачка виявила повну байдужість.

На підставі викладеного, з метою захисту прав та законних інтересів дитини позивач змушений звернутись до суду та просить (з урахуванням уточнених позовних вимог) позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши опіку над дитиною та призначивши його опікуном, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

06.06.2018 р. у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

08.08.2018 р. підготовче провадження закрито, вирішено питання про виклик свідків та призначено судовий розгляд цивільної справи.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши, що приблизно наприкінці зими - на початку весни 2017 року його донька ОСОБА_3, яка нетривалий час перед пологами проживала разом з позивачем, поїхала в невідомому напрямку, не повідомивши коли повернеться та не вирішивши питання опіки над малолітньою ОСОБА_4. Вже впродовж 1,5 року позивач як дідусь повністю піклується про дівчинку, самостійно забезпечує її виховання, лікування, розвиток та матеріальне забезпечення. Разом з тим, матір малолітньої без поважних причин жодного разу за вказаний період не відвідала ОСОБА_4, не спілкувалась з нею та не передавала кошти на її утримання. Будь-яких договорів щодо тимчасової опіки над дитиною відповідачка та позивач не укладали, при цьому останній не чинив перешкод у спілкуванні матері з дівчинкою.

Представник третьої особи служби у справах дітей Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засіданні не з'явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник третьої особи органу опіки та піклування - Юр'ївської селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважав необхідним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, за правилами ст. 128 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення на адресу зареєстрованого місця проживання викликів до суду, які повернулись з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» та «відмова отримати» (а.с. 31-34, 44-46, 79-84), причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та ухвалити рішення на підставі наявних доказів.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим виконавчим комітетом Жемчужненської сільради Юр'ївського району Дніпропетровської області 17.10.2016 р. (а.с. 13).

Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 11-12).

За інформацією виконкому Юр'ївської селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак фактично ОСОБА_3 за адресою реєстрації станом на 06.03.2018 р. не мешкає. За вказаною адресою також зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_1 (а.с. 17-23).

Характеристика з місця проживання свідчить про те, що орган місцевого самоврядування не володіє даними про особу ОСОБА_3, оскільки вона не мешкає за адресою реєстрації (а.с. 39).

Сім'я малолітньої ОСОБА_4 не перебувала на обліку в Юр'ївському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Юр'ївської РДА Дніпропетровської області як така, що перебуває в складних життєвих обставинах та потребує сторонньої допомоги, а також дитина не перебувала на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, що ведеться службою у справах дітей Юр'ївської районної державної адміністрації (а.с. 53-54).

Фактично вихованням та утриманням дитини займається дідусь ОСОБА_1, який створив умови для її проживання, розвитку та лікування, про що свідчить інформація з органів місцевого самоврядування та закладу охорони здоров'я (а.с. 21-24).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Норми цієї статті зобов'язують батьків виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до сімейного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до висновків органу опіки та піклування Юр'ївської селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити опікуном над дитиною ОСОБА_1 (а.с. 36-37, 60-61).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3, мати малолітньої дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, вихованням доньки не займається, не турбується про неї, не піклується про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Доказів, які б спростовували такі обставини, або на підтвердження поважності причин невиконання батьківських обов'язків, а також укладення договору з ОСОБА_1 про участь у вихованні дитини, відповідачка не надала.

Натомість допитані як свідки ОСОБА_5 (рідна сестра позивача) та ОСОБА_6 (сусідка позивача) повідомили, що в будинку за місцем проживання малолітньої виключно дідусем забезпечені належні соціально-побутові та матеріальні умови для розвитку та виховання дитини. Крім ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 жодна особа фактично не мешкає вже приблизно 1,5 роки, позивач за власні кошти купує дитячий одяг, взуття, іграшки та продукти харчування, самостійно без будь-якої сторонньої допомоги доглядає за дівчинкою. ОСОБА_7, ОСОБА_3, приблизно з весни 2017 року взагалі самоусунулась від виховання та утримання своєї дитини, за місцем реєстрації не з'являється. Свідки, які постійно спілкуються та бувають в гостях у ОСОБА_1, підтвердили, що за вказаний період мати жодного разу не відвідала ОСОБА_4, не цікавилась станом дівчинки навіть телефоном, не спілкувалась з нею та не передавала кошти на її утримання. При цьому на думку свідків ОСОБА_1 не створювалось жодних перешкод для ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною. Навпаки, дідусь весь час сподівався, що мати повернеться до виконання своїх батьківських обов'язків.

Виходячи з інтересів дитини, з урахуванням того, що відповідачка свідомо тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини без поважних причин, суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини.

Суд також вирішує питання про стягнення з відповідачки аліментів на дитину на підставі ч.ч. 2 та 3 ст. 166 СК України, за якими особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідачка зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свою малолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, не надала. Тому суд вважає, що ОСОБА_3 має можливість надавати утримання дитині.

Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відповідачки. Також суд звертає увагу, що відповідачка є працездатною, не надала суду доказів про наявність у неї непрацездатних чоловіка, батьків та про проведення з неї стягнень на утримання зазначених осіб та двох інших дітей. Відповідачка не скористалась своїм правом на подання до суду заперечень проти позову та доказів, на яких вони ґрунтуються, та не надала суду відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів.

На підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України суд встановлює аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Також суд звертає увагу відповідачки, що за положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Крім того, суд роз'яснює відповідачці норми ст. 169 СК України, за якими мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Враховуючи, що відомості про батька в свідоцтві про народження ОСОБА_4 записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, суд вважає необхідним передати малолітню під опіку ОСОБА_1, який перебуває з нею в родинних відносинах та має можливості виконувати обов'язки опікуна (піклувальника), про що свідчать наявні в матеріалах справи документи (а.с. 62-70).

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не сплачував судовий збір при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави у розмірі 1 409,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження № 06 від 17.10.2016 р., складений виконавчим комітетом Жемчужненської сільради Юр'ївського району Дніпропетровської області).

Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити опікуном над нею та над її майном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, номер РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.05.2018 р. та до досягнення дитиною, ОСОБА_4, повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, номер РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, в дохід держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська буд. 18/5, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2018 року.

Суддя: І.О.Гайдар