Справа № 466/5602/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Губач Х.Б.

за участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою поданою заявником ОСОБА_2 (79058, м.Львів, вул.Замарстинівська, 150/25), заінтересована особа ОСОБА_3 (79058, м.Львів, вул.Замарстинівська, 150/25) про видачу обмежувального припису, -

у с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3, яким: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці реєстрації та спільного проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_3 наближатись до місці реєстрації та місця проживання ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ближче ніж на 100 метрів; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборонити ОСОБА_3 вести листування (поштові листи, електронні листи), телефонні переговори, надсилання СМС та інших повідомлень з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв"язку особисто і через інших осіб.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 покликається на те, що вона уклала шлюб 10.01.2012 року із ОСОБА_3, зареєстрований Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3. У шлюбі народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає із заявницею та перебуває повністю на її утриманні.

ОСОБА_2 зазначає, що 28.04.2018 року зареєстровано кримінальне провадження у зв»язку із її жорстоким побиттям ОСОБА_3

Проте, незважаючи на наявність кримінального провадження ОСОБА_3 погрожує ОСОБА_2 фізичним насильством. У звязку із чим заявник зверталася у відділ у справах дітей ШРА, Шевченківський ВП ГУНП у Львівській області.

Проте, неправомірна поведінка ОСОБА_3 не припинилася, не припинилися також погрози та переслідування з його сторони.

ОСОБА_3 також постійно погрожує ОСОБА_2 по телефону, а також у соцмережах. Крім того, ОСОБА_3 постійно погрожує дочці та зятю потерпілої. Ці дії є систематичними та супроводжуються агресією.

Крім цього, ОСОБА_3 постійно та станом на сьогодні вчиняє відносно ОСОБА_2 економічне домашнє насильство, зокрема протиправно заволодів її майном та не повертає його. Також домашнє насильство виражається і в тому, що ОСОБА_3, заблокував доступ ОСОБА_2 до квартири, яка є її власністю.

У зв»язку із вищенаведеним ОСОБА_2 змушена звернутися до суду, оскільки існує загроза продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав вимоги викладені в заяві, надавши пояснення, аналогічні до викладених у заяві про видачу обмежувального припису та просив таку задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився. Суд вважає за можливе розглянути заяву про видачу обмежувального припису без участі заінтересованої особи.

Заслухавши думку представника заявника та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017р. №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи;

Згідно з п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб , зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10.01.2012 року укладено шлюб, зареєстрований Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3. У шлюбі народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

28 квітня 2018 року зареєстровано кримінальне провадження №0001614 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України. На момент ухвалення рішення справу скеровано до суду.

Проте, незважаючи на наявність кримінального провадження ОСОБА_3 продовжує вчиняти неправомірні дії насильницького характеру відносно ОСОБА_2

Зокрема, після реєстрації кримінального провадження ОСОБА_3 перебуваючи у нетверезому стані зустрів ОСОБА_2 на вулиці, коли вона гуляла з малолітньою донькою та погрожуючи фізичним насильством намагався змусити її проїхати з ним, проте остання зуміла втекти так як на вулиці було людно, та кривдник не наважився реалізувати свої наміри.

У звязку з вказаними неправомірними діями 08.05.2018 року ОСОБА_2 звернулася за захистом у відділ у справах дітей Шевченківської районної адміністрації.

Згідно відповіді Шевченківської районної адміністрації від 30.05.2018 року № 36-2208, вказану заяву невідкладно скеровано у відділ соціальної роботи та у сектор ювенальної превенції Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, для вжиття заходів реагування відповідно до повноважень.

З ОСОБА_3 проведено бесіду з приводу недопустимості вчинення будь яких протиправних дій щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Крім цього рекомендовано ОСОБА_3 утримуватися від спілкування з ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Проте, незважаючи на вищеописані заходи впливу неправомірна поведінка ОСОБА_3 не припинилася, не припинилися також погрози та переслідування з його сторони.

Вподальшому, 21 травня 2018 року, з метою захисту від домашнього насильства ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області з заявою про застосування спеціального заходу щодо протидії домашньому насильству від 21 травня 2018 року, проте вказана заява так і не була розглянута у звязку з відсутністю механізму реагування та штату відповідних працівників.

29 травня 2018 року орієнтовно об 9:30 год. біля ЛНУ ім. І. Франка, ОСОБА_2 знову зустріла ОСОБА_3, який з погрозами накинувся на неї та почав смикати за одяг та за обличчя. Вказаний інцидент відбувся в присутності адвоката ОСОБА_1, який якраз підходив на зустріч з нею та перешкодив продовженню вказаного насильства.

ОСОБА_3 також постійно погрожує ОСОБА_2 по телефону, а також у соцмережах. Крім того ОСОБА_3 постійно погрожує дочці та зятю потерпілої. Ці дії є систематичними та супроводжуються агресією.

Крім цього, ОСОБА_3 постійно та станом на сьогодні вчиняє відносно ОСОБА_2 економічне домашнє насильство, зокрема протиправно заволодів її майном та не повертає його.

Так, 20.06.2018 року ОСОБА_3 будучи позбавленим права керування транспортним засобом, протиправно заволодів автомобілем постраждалої. Тоді ж ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області з повідомленням про вказані обставини з приводу заволодіння ОСОБА_3 автомобілем ОСОБА_5 днз ВС7802НС який є її приватною власністю.

26 червня 2018 року ОСОБА_2 повторно в присутності свідків, звернулася до ОСОБА_3 з проханням повернути їй автомобіль ОСОБА_5 днз ВС7802НС, який є приватною власністю ОСОБА_2, а також з проханням повернути їй одяг та особисті речі, а також речі малолітньої дитини. Проте, ОСОБА_3 відмовився повертати їй вказаний автомобіль, а також погрожуючи їй та свідкам розправою, нецензурно лаючись намагався прогнати їх з квартири.

Тоді ж 26 червня 2018 року у звязку з викладеними вище обставинами ОСОБА_2 було викликано працівників поліції, які прибули на місце за адресою: 79058, АДРЕСА_1 та з метою захисту прав останньої запропонували ОСОБА_3 повернути автомобіль та документи від нього, а також речі, на що той знову відповів що автомобіль та майно повертати не буде.

В подальшому, у вечері 26 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського ВП ГУНП України Львівські області з повідомленням з приводу того, що ОСОБА_3 заволодів та та без її згоди користується користується її майном - автомобілем ОСОБА_5 днз ВС7802НС який є приватною власністю ОСОБА_2. Крім цього, повідомила, що ОСОБА_3, заволодів та користується автомобілем автобусом ОСОБА_6 який є приватною власністю ОСОБА_2, знімає та продає деталі з нього, а кошти використовує на особисті потреби.

Також домашнє насильство виражається і в тому, що ОСОБА_3, заблокував доступ потерпілій до квартири, яка є її власністю.

ОСОБА_2 змушена переховуватися від кривдника та з метою уникнення зустрічей з ним проживати у рідних та близьких.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Зокрема, вироком Залізничного районного суду міста Львова від 14.01.1993 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 143 КК України 1960 року.

Вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 30.01.2001 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118 КК України 1960 року.

Вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 17.04.2006 року року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15 КК України.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 16 жовтня 2015 року в справі № 466/8266/15-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 07 липня 2016 року в справі № 466/4657/16-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 18 липня 2016 року в справі № 466/6201/16-п ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Наведені вище обставини свідчать про схильність ОСОБА_3 до насильницьких дій відносно оточуючих, зокрема жінок, його аморальний спосіб життя, небезпечність для суспільства та вказують на вірогідності продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

У звязку із вищенаведеним слід видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 терміном на шість місяців.

Керуючись ст.ст.141, 294, 350-1 350-8 ЦПК України, суд

вирішив:

заяву подану ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) протягом 6 (шести) місяців:

- перебувати в місці реєстрації та спільного проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1;

- наближатись до місці реєстрації та місця проживання постраждалої особи ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ближче ніж на 100 метрів;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею;

- вести листування (поштові листи, електронні листи), телефонні переговори, надсилання СМС та інших повідомлень з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв"язку особисто і через інших осіб.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Копію рішення направити до Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області для взяття ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) на профілактичний облік.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_7