Справа № 615/1529/17
Провадження № 2/615/115/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Логвінова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України,

треті особи: Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області, Дергачівська місцева прокуратура Харківської області

про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду,

за участю учасників справи та їх представників:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи

Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1Є.) звернувся до Валківського районного суду Харківської області з позовом до Державної казначейської служби України, треті особи: Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області, Дергачівська місцева прокуратура Харківської області, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 666500,00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.09.2011 року Валківським міжрайонним прокурором Харківської області порушено відносно нього кримінальну справу за фактом злісного ухилення від сплати аліментів, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. 17.10.2011 року йому предявлено обвинувачення у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та 30.10.2011 року слідчим Валківського районного відділу ГУ МВС України в Харківській області відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Вироком Валківського районного суду Харківської області від 10.02.2012 року позивача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, який в подальшому був скасований, а справу передано на новий судовий розгляд. Вироком Валківського районного суду Харківської області від 15.10.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та в подальшому, 26.12.2013 року, даний вирок скасовано. Вироком Валківського районного суду Харківської області від 14.04.2014 року позивача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Вирок від 14.04.2014 року скасовано, та в подальшому справу передано на новий судовий розгляд до Нововодолазького районного суду Харківської області. Постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19.02.2015 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у звязку із закінченням строків давності та провадження по справі закрито. Ухвалою апеляційного суду Харківської області зазначену постанову скасовано. 30.01.2017 року справу передано для розгляду до Первомайського міськрайонного суду Харківської області, яким, 17.05.2017 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, направлено прокурору для організації проведення додаткового розслідування. Постановою прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області від 29.09.2017 року закрито кримінальне провадження, у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Позивач зазначає, що у звязку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, незаконного застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та накладення арешту на майно, йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає в тому, що він, впродовж 1997 діб, не міг здійснювати підприємницьку діяльність виїжджаючи за межі населеного пункту, а також за кордон, що призвело до порушення його нормальних життєвих та виробничих зв'язків, негативно вплинуло на його стосунки з оточуючими людьми. Також, незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності була принижена його честь, гідність, завдано непоправної шкоди престижу та ділової репутації. Окрім того, вказує, що увесь час перебування під слідством, а саме до 29.09.2017 року, він відчував моральні переживання, що в свою чергу спричиняло погіршення здоровя.

У зв'язку з тим, що заробітна плата працівників слідчого відділу Національної поліції становить 10000 грн. щомісяця, позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь саме 666500,00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

22.01.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Державної казначейської служби України, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що Державна казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушувало, шкоди не завдало, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших субєктів. Також у відзиві зазначено, що кримінальна справа була порушена у звязку із наявними ознаками складу злочину, при цьому наявність чи відсутність складу злочину в діях позивача могло бути встановлено лише в рамках розслідування кримінальної справи. Застосування під час розслідування кримінальної справи відносно позивача процесуальних заходів відповідало вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Окрім того, відповідач вказує, що позивачем, при визначені розміру моральної шкоди, не враховані положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та відповідно розмір такої моральної шкоди є завищеним. Також у відзиві зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності причинного звязку між шкодою та протиправними діями відповідача та вини останнього в її заподіянні (а.с. 92-95).

02.02.2018 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив Державної казначейської служби України, в якій позивач просить його позов задовольнити та вказує на те, що Державна казначейська служба України є належним відповідачем у даній справі, оскільки стягнення моральної шкоди провадиться з Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Також зазначив, що відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (а.с. 101-102).

20.02.2018 року до суду надійшов відзив (пояснення) від Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області, в якому представник третьої особи вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки кримінальна справа була порушена у звязку із наявними у позивача ознаками складу злочину. При цьому наявність чи відсутність складу злочину в діях позивача могло бути встановлено лише в рамках розслідування кримінальної справи. Позивачем не надано доказів того, що під час досудового розслідування допущені порушення кримінального процесуального законодавства і так само доказів незаконності дій органу досудового розслідування та прокуратури. Крім того, вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди та наявності причинно-наслідкового звязку між шкодою та діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду (а.с. 110-111).

20.02.2018 року представником Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області до суду подано відзив на позовну заяву (пояснення), в яких представник третьої особи вказує на безпідставність позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що йому була завдано моральної шкоди, а також необхідності стягнення на його користь моральної шкоди, що значно перевищує встановлений законом розмір відшкодування моральної шкоди. Також, у відзиві зазначається, що Дергачівська місцева прокуратура Харківської області не погоджується із визначеним позивачем строком перебування останнього під слідством та судом, оскільки 17.05.2017 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області винесено постанову про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування та запобіжний захід, обраний відносно позивача, скасовано. Після чого, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за фактом несплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, при цьому ОСОБА_1 не повідомлялась підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, в межах кримінального провадження, відомості за яким були внесені до ЄРДР після направлення справи на організацію досудового розслідування. Крім того, у відзиві вказано, що діючим законодавством не передбачена компенсація моральної шкоди в залежності від заробітної плати слідчого відділу Національної поліції (а.с. 116-121).

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не зявився. У відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності представника Державної казначейської служби України.

Представник третьої особи Ліквідаційної комісії ГУ МВС України, повідомлений належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не зявився. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що позивач обґрунтовує заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, не надавши належних доказів, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача. Під час досудового слідства у кримінальній справі відносно ОСОБА_1 не допущено порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, усі процесуальні та слідчі дії слідчими проведені згідно чинного законодавства. Позивачем не надано жодних судових рішень, якими встановлено незаконність дій органу досудового розслідування та прокуратури.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 28.09.2011 року Валківським міжрайонним прокурором Харківської області радником юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за фактом злісного ухилення від сплати аліментів, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 7).

Постановою в.о. слідчого СВ Валківського РВ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 06.10.2011 року обрано по відношенню до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була оголошена ОСОБА_1 06.10.2011 року під розписку (а.с. 155-156).

Також в матеріалах справи міститься копія підписки про невиїзд від 06.10.2011 року, згідно якої ОСОБА_1 зобовязується не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора та суду з місця свого проживання (а.с. 157).

Постановою в.о. слідчого СВ Валківського РВ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 17.10.2011 року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого і предявлено йому обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, яку було оголошено ОСОБА_1 та розяснено суть обвинувачення 17.10.2011 року (а.с. 19).

04.11.2011 року Валківським міжрайонним прокурором Харківської області Власенко О.В. затверджено обвинувальний висновок по кримінальній справі № 73110242 по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 20-23).

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 10.02.2012 року (справа №2006/1-252/12) ОСОБА_1 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт. Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишено попередньою підписку про невиїзд (а.с. 24-25).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.05.2012 року вирок Валківського районного суду Харківської області від 10.02.2012 року у відношенні ОСОБА_1 скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду (а.с. 138-139).

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 15.10.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. В силу ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробувальним строком на 2 роки. Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишено попередньою підписку про невиїзд (а.с. 31-33).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26.12.2013 року вирок Валківського районного суду Харківської області від 15.10.2013 року скасовано, справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду (а.с. 37).

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 14.04.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. В силу ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробувальним строком на 1 рік. Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишено попередньою підписку про невиїзд (а.с. 38-40).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.07.2014 року вирок Валківського районного суду Харківської області від 14.04.2014 року відносно ОСОБА_1 скасовано і справу направлено на новий судовий розгляд в іншому складі суду (а.с. 140-141).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.08.2014 року задоволено подання в.о. голови Валківського районного суду Харківської області та кримінальну справу відносно ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, направлено на розгляд з Валківського районного суду Харківської області до Нововодолазького районного суду Харківської області (а.с. 50).

Постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19.02.2015 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у звязку із закінченням строків давності та закрито провадження по справі. Після набрання постановою чинності скасовується наявний у ОСОБА_1 запобіжний захід (а.с. 54).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23.04.2015 року постанову Нововодолазького районного суду Харківської області від 19.02.2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_1 скасовано. Кримінальну справу направлено до Нововодолазького районного суду Харківської області на новий судовий розгляд (а.с. 142-143).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.01.2014 року задоволено подання в.о. голови Нововодолазького районного суду Харківської області та направлено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, до Первомайського міськрайонного суду Харківської області (а.с. 61 зворот - 62).

Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.05.2017 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, направлено прокурору Валківського району Харківської області для організації проведення додаткового розслідування. Міра запобіжного заходу ОСОБА_1 у виді підписки про невиїзд скасована (а.с. 66).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 23.06.2017 року за № 000024 були внесені відомості до ЄРДР за фактом ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_7 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 164 КК України. Також відповідно до витягу, у графі особа, яку повідомлено про підозру значиться ОСОБА_1 (а.с. 137).

Постановою прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 від 29.09.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 23.06.2017 року, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, закрито (а.с. 69).

Доводи зазначені у відзиві відповідача Державної казначейської служби України та поясненнях третіх осіб: Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області, Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, про те, що позивачем не доведені протиправні дії органів досудового слідства під час перебування позивача під слідством та відповідно відсутні підстави для відшкодування шкоди, безпідставні, так як незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, як це визначено ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», завдана шкода відшкодовується державою у повному обсязі.

Також судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача, що Державна казначейська служба жодних прав та інтересів позивача не порушувала, шкоди не завдала, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших субєктів, оскільки у відповідності до положень статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі. Відповідно положень ст. 2 ЦК України, держава Україна є учасником цивільних відносин та має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави і в таких випадках її представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Так само не заслуговують на увагу доводи представника Дергачівської місцевої прокуратури щодо того, що кінцевий строк перебування позивача під слідством є дата ухвалення постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.05.2017 року, якою направлено матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_1 на додаткове розслідування.

Зазначені доводи мотивовані тим, що після надходження матеріалів кримінальної справи до прокуратури, у відповідності до положень Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року, були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, при цьому ОСОБА_1 в межах кримінального провадження, відомості за яким були внесені до ЄРДР, не повідомлялось про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Разом з цим, з ОСОБА_2 з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000249 від 23.06.2017 року, у графі «особа, яку повідомлено про підозру» значиться ОСОБА_1 (а.с. 137).

Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області про те, що діючим законодавством не передбачена компенсація моральної шкоди в залежності від заробітної плати слідчого відділу Національної поліції, що в свою чергу, як це зазначено в поясненнях третьої особи, є окремою підставою для відмови у позові, оскільки, у відповідності до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», питання щодо розміру моральної шкоди вирішується судом з урахуванням обставин справи. Крім того, у даному випадку також слід врахувати закріплене Конституцією України, Цивільним кодексом України та Цивільним процесуальним кодексом України право кожної особи звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у обраний нею спосіб.

Відповідно до ст. 81 ЦПК Украї ни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями частин 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно із п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У зазначених випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Згідно із п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, з відповідними змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рікм» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2018 року становить 3723,00 грн.

Дослідивши процесуальні дії як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що перебіг строку перебування позивача під слідством необхідно рахувати з часу порушення Валківським міжрайонним прокурором Харківської області радником юстиції ОСОБА_4 кримінальної справи відносно останнього, тобто з 28.09.2011 року, оскільки, дана кримінальна справа, згідно постанови про порушення кримінальної справи від 28.09.2011 року, була порушена відносно ОСОБА_1.

Кінцевою датою строку перебування ОСОБА_8 під слідством та судом є день прийняття постанови прокурором Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000249 від 23.06.2017 року, у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто 29.09.2017 року.

Таким чином, період перебування позивача під слідством та судом за який підлягає відшкодуванню моральна шкода слід рахувати з 28.09.2011 року по 29.09.2017 року, що складає 72 місяці 1 день.

Отже, позивач 6 років перебував під слідством і судом, та під час чого до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, моральних переживань, негативно вплинуло на його стосунки з оточуючими людьми.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні на виконання приписів ч. 5 ст. 12 ЦПК України, позивачу судом роз'яснено його право заявити клопотання про призначення судово-психологічної експертизи для встановлення ступеню важкості заподіяння моральної шкоди, висновок якої був би належним та допустимим доказом у справі, роз'яснено наслідки неподання клопотання про проведення експертизи.

Однак, позивачем не заявлено клопотання про призначення судово-психологічної експертизи та в судовому засіданні зазначено, що на його думку справа може бути вирішена на підставі наявних доказів.

Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наведених вище фактів, враховує, що мінімальний розмір моральної шкоди у даному випадку складає 268056,00 грн. (72 місяців х 3723,00 грн. мінімальної заробітної плати на час розгляду справи), приймає до уваги надзвичайно свавільне порушення прав людини, що полягало у шестирічному перебуванні під кримінальним переслідуванням із застосуванням запобіжного заходу, яке завершене закриттям кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, суд враховує пояснення позивача, який зазначив, що протягом усього часу перебування під слідством та судом своєї вини не визнавав. Виходячи з принципу співмірності, суд дійшов висновку, що справедливою сатисфакцією є сплата на користь позивача моральної шкоди у розмірі 300000,00 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області, Дергачівська місцева прокуратура Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп., в якості відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Валківський районний суд Харківської області.

Позивач ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 63002, Харківська область, м. Валки, вул. Коцюбинського, 1; реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1.

Відповідач Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6; .

Третя особа Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Миронесець, 5; .

Третя особа Дергачівська місцева прокуратура Харківської області, місцезнаходження: 62300, Харківська область, м. Дергачі, вул. 1-го Травня, 63.

Повне рішення суду складено 27.07.2018 року.

Суддя (підпис) А.О. Логвінов

Рішення не набрало законної сили, оригінал в матеріалах справи.

Суддя Валківського районного

суду Харківської області ОСОБА_9