АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 липня 2018 року

м. Харків

справа № 638/1413/17

провадження № 22-ц/790/2215/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області

на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю та прийняттям незаконних рішень,-

встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України 496080 гривень на відшкодування моральної шкоди, у порядку ст.1174 ЦК України.

Позовна заява мотивована тим, що з серпня 2013 року в провадженні слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_2 знаходиться кримінальне провадження №0000231 за ч.3 ст.364 КК України. 28.10.2013 року, 05.08.2015 року, 30.09.2015 року, 28.02.2017 року слідчим були винесені постанови про закриття кримінального провадження, які як незаконні були скасовані відповідними ухвалами слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14.07.2015 року, 02.09.2015 року, 08.12.2015 року, 26.04.2017 року. Крім того, постановою від 05.09.2015 року слідчим відмовлено у визнанні позивача потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 23.09.2015 року було скасовано вказану постанову. Пам'ятка про права та обовязки потерпілого відповідачем видана лише 05.08.2016 року. Під час слухання справи по суті остаточного рішення в рамках кримінального провадження слідчим не прийнято. Вказаними незаконними діями відповідача, протиправною бездіяльністю слідчого, який продовжує протягом більше чотирьох років не виконувати вимоги процесуального закону щодо проведення досудового розслідування у розумні строки, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що йому, інваліду 2 групи, для захисту своїх прав необхідно постійно звертатись до суду із заявами про скасування незаконних постанов слідчого. З вини відповідача ОСОБА_1 переніс глибокі моральні страждання, був позбавлений відчуття безпеки, юридичної стабільності, верховенства права, конституційного права на доступ до правосуддя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав.

Представника відповідачів проти позову заперечували.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.02.2018року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, заступник прокурора Харківської області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення у частині задоволення позовних вимог скасувати та постановити в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позову. При цьому посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що наявність шкоди не доведена, винесення ухвал слідчими суддями про скасування постанов про закриття кримінального провадження не свідчать про протиправність дій прокуратури.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду першої інстанції частково не відповідає цим вимогам.

Згідно статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції перевіряє справу в повному обсязі. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Встановлено, що 12.08.2013 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова уповноваженою особою прокуратури Харківської області за заявою ОСОБА_1 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000231 щодо неправомірних дій старшого слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 364 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводилося слідчим прокуратури Харківської області ОСОБА_2, який своїми постановами на протязі жовтня 2013 року лютого 2017 року неодноразово закривав зазначене кримінальне провадження.

Зазначені процесуальні рішення слідчого скасовувались ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова, з підстав невиконання слідчим вимог кримінально процесуального закону.

01.02.2016 року на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова уповноваженою особою прокуратури Харківської області за заявою ОСОБА_1 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 за фактом не виконання ухвали Червонозаводського районного суду Харкова слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_2 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 382 КК України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу), про що зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 22 червня 2017 року у справі №6-501цс17.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

12.08.2013 року ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова було визнано незаконними дії старшого слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 364 КК України. Зобов'язано уповноважену особу прокуратури Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом не виконання ухвали Червонозаводського районного суду Харкова слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_2 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 382 КК України.

За таких обставин посилання ОСОБА_1 щодо бездіяльності прокуратури Харківської області знайшли своє підтвердження.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Проте, враховуючи вищезазначене, положення ст. 1176 ЦК України на правовідносини, які є предметом даного спору не поширюються, а тому посилання на них в мотивувальній частині рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.02. 2018 року слід виключити.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 1176 ЦК України.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 липня 2018 року

Головуючий

ОСОБА_4

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_5