Ухвала

13 липня 2018 року

м. Київ

справа № 175/4908/16-ц

провадження № 61-38241ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2013 року № 785/4211BCL1A у розмірі 43 135,48 грн та за кредитним договором від 01 квітня 2013 року № 484/6845BCL1A у розмірі 7 707,06 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2013 року № 785/4211BCL1A у розмірі 33 394,84 грн, що складається з: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 20 009,48 грн, заборгованості по процентам та комісією у розмірі 6 692,68 грн, пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 6 692,68 грн, та за кредитним договором від 01 квітня 2013 року № 484/6845BCL1A у розмірі 4 682,14 грн, що складається з: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3 077,58 грн, заборгованості по процентам та комісією у розмірі 802,28 грн, пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 802,28 грн, а також судовий збір у розмірі 1 378 грн, а всього стягнуто 38 076,98 грн.

12 червня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить указані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 50 842,54 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга містить посилання заявника на те, що у цій малозначній справі наявні підстави, передбачені підпунктами «а» і «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктами «а» і «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких рішення у малозначній справі може бути предметом касаційного перегляду.

Так у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Посилання заявника на незастосування судами попередніх інстанції правових висновків Верховного Суду України, як на наявність підстави, передбаченої підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд вважає необґрунтованим, оскільки у відповідності до частини другої статті 360-7 ЦПК України 2004 року висновок щодо застосування норм прав, викладений у постанові Верховного Суд України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Зміст оскаржуваних судових рішень не свідчить про те, що суди не врахували правові висновки Верховного Суду України, чи відступили від них.

Посилання заявника на те, що сума стягнутих з відповідача коштів є значною для нього, а справа має виняткове значення, тому наявні підстави, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для перегляду рішень касаційним судом у малозначній справі, Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки загальний розмір стягнення заборгованості за двома кредитними договорами становить 38 076,98 грн, що станом на час подання касаційної скарги є співмірним з розміром 10 мінімальних заробітних плат, проте заявником не надано суду відомостей, про те, що він є непрацездатною особою, чи позбавленим можливості працювати, отримувати дохід та повертати заборгованість за кредитними договорами.

Вищевикладене свідчить про те, що посилання заявника на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, є необґрунтованими.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак