Справа № 152/582/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 липня 2018 року м. Шаргород

Справа №152/582/18

Провадження №2/152/292/18

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини,

встановив:

ОСОБА_5 виклад позицій позивача та відповідача

1. Виклад позиції позивача.

23.04.2018 року ОСОБА_3 звернулася до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, з часу звернення її до суду з позовом і до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 28.12.2019 року, а також судові витрати, понесені нею за надання правової допомоги та явку до суду.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 15.06.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем.

Спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося, тому в серпні 2010 року вона пішла проживати до батьків, залишивши ОСОБА_4 спільно нажите майно.

Рішенням Шаргородського районного суду шлюб між ними було розірвано.

В грудні 2012 року вона та відповідач знову почали проживати разом. Батьки відповідача придбали їй та відповідачу квартиру, у якій вони за власні кошти зробили ремонт та перейшли проживати у жовтні 2014 року.

14.02.2017 року вона та відповідач зареєстрували шлюб вдруге.

Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з нею.

У грудні 2017 року відповідач прогнав її з дітьми із квартири та тривалий час належної участі в утриманні та вихованні дітей не приймав, у звязку з чим вона зверталася із заявою до суду про стягнення з останнього аліментів на утримання дітей.

Окрім того, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому також має право на утримання від відповідача.

Відповідач працездатний, тривалий час працює у Російській Федерації та отримує значні доходи, тому має можливість та повинен утримувати її, так як вона потребує матеріальної допомоги через те, що не працює, а здійснює догляд за дитиною.

Також, вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй витрати на надання професійної правничої допомоги, які, за її попереднім розрахунком, становитимуть понад 1200 грн.

У вступному слові в судовому засіданні 04.07.2018 року та в судовому засіданні 13.07.2018 року позивач ОСОБА_3 підтримала позовну заяву у повному обсязі, просить задовольнити та стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно, а також понесені нею судові витрати. Суду пояснила, що на теперішній час вона перебуває у важкому матеріальному становищі, так як з відповідачем однією сімєю не проживає, хоча шлюб між ними не розірвано, але відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання сімї. Від шлюбу з відповідачем вона має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_6. З відповідача на утримання дітей за судовим наказом на початку 2018 року стягнуто аліменти, але протягом останніх трьох місяців наявна заборгованість по сплаті аліментів. Щоб належним чином утримувати дітей, вона змушена була піти на роботу на посаду менеджера в ТОВ «ОСОБА_8 Трейд». Всі кошти нею витрачаються для того, щоб забезпечити найкращі інтереси неповнолітніх дітей, їх гармонійний розвиток, тоді як на своє утримання їй коштів не вистачає. Вважає, що відповідач, який є працездатним, фізично здоровим, працює та отримує щомісячний стабільний дохід, має змогу сплачувати аліменти на її утримання щомісячно у розмірі 2000 грн.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги ОСОБА_3 У вступному слові та в додаткових поясненнях суду пояснив, що відповідач ОСОБА_4, відповідно до заперечень, отримує заробітну плату в розмірі 10000 грн. З вказаних коштів приблизно 1600 грн. відповідач повинен сплачувати аліментів на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6, проте, допускає заборгованість по аліментах. Позивач ОСОБА_3 має право на утримання з боку відповідача, так як з нею проживає дитина до досягнення трирічного віку. При цьому, ОСОБА_3 має право на утримання від чоловіка, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вважає, що відповідач ОСОБА_4 може надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3 до досягнення сином ОСОБА_9 трирічного віку, оскільки працює в Російській Федерації, що вбачається із трудової книжки та довідки про заробітну плату, має стабільний щомісячний дохід у вигляді заробітної плати. Сплата ним аліментів на утримання дітей не становить половини його доходу, тому відповідач спроможний сплачувати на утримання дружини 2000 грн. При додаванні суми коштів, які сплачуються на утримання дітей та розміру аліментів, які просить позивач стягнути з відповідача на своє утримання, загальний розмір стягуваних коштів з відповідача не перевищуватиме половину його заробітку, тому не зашкодить інтересам відповідача.

Крім того, просить стягнути з відповідача витрати в сумі 1500 грн. на надання позивачу професійної правничої допомоги відповідно до поданих до матеріалів цивільної справи документів.

2. Виклад заперечень відповідача.

У поданій 10.05.2018 року заяві по суті відзиві на позовну заяву (а.с.19-21) відповідач ОСОБА_4 позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини визнав частково, зокрема, не заперечує щодо задоволення позову про стягнення з нього на утримання позивача аліментів в розмірі 500 грн. до досягнення сином ОСОБА_9 трирічного віку до 28.12.2019 року, а в решті позовних вимог ОСОБА_3 просить відмовити.

Відповідач зазначив, що при визначенні розміру аліментів просить врахувати, що судовим наказом Шаргородського районного суду від 23.01.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. З часу видачі судового наказу ним сплачено на користь позивача аліменти на суму 5591 грн.

Крім того, він працює в Російській Федерації, де одержує нестабільний дохід, приблизно 10000 грн. за зміну, з якого оплачує проїзд додому, купує продукти харчування та одяг, розподіляючи кошти на 3-4 місяці, а також сплачує аліменти на утримання дітей.

Тому він вважає, що стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 2000 грн. поставить його та позивача в нерівні умови, проте він згоден сплачувати на утримання дружини аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно.

Відповідно до вимог ст.84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, а тому просить врахувати його можливості щодо надання утримання позивачу.

З приводу витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що позивачем не додано до позовної заяви будь-яких доказів щодо їх понесення. Судові витрати просить розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_2 у вступному слові та в додаткових поясненнях підтримав відзив ОСОБА_4 Суду пояснив, що відповідачеві відомо, що відповідно до ст.84 СК України, останній повинен надавати утримання дружині, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку, незалежно від матеріального становища позивача та того, чи працює остання. Він просить врахувати дохід відповідача, який працює у РФ вахтовим методом по 3-4 місяці, за що отримує заробітну плату за весь період вахти приблизно 10000 грн. При цьому, відповідач несе витрати на сплату податків, проїзди, житло, харчування, сплачує аліменти на утримання дітей, тому посильним для відповідача є розмір аліментів на утримання дружини в сумі 500 грн. щомісячно. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат на надання професійної правничої допомоги, заперечень не має, так як йому вручено копії документів, які підтверджують понесення позивачем судових витрат, але судові витрати просить стягнути в розмірі, що пропорційний задоволеним позовним вимогам.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. Позивач ОСОБА_3 14.05.2018 року подала до суду заяву про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін по справі (а.с.28), а також клопотання про витребування документів (а.с.14).

25.05.2018 року ОСОБА_3 подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника (а.с.39).

06.07.2018 року представником позивача ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_1 подано до суду заяву про надання справи для ознайомлення та зняття копій з документів (а.с.73).

2. 10.05.2018 року відповідач ОСОБА_4 подав заяву по суті відзив на позовну заяву (а.с.19-21).

25.05.2018 року представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_2 подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.35 -38).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали судді від 24.05.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_3 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 14.05.2018 року без повідомлення (виклику) сторін (а.с.13-14).

2. Ухвалою суду від 14.05.2018 року задоволено клопотання ОСОБА_3 щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.31).

3. 14.06.2018 року судом винесено ухвалу, якою задоволено клопотання ОСОБА_3 про витребування документів та зобовязано відповідача ОСОБА_4 подати до суду письмову інформацію (документи) про дохід, отриманий з листопада 2017 року по травень 2018 року та про наявність чи відсутність у нього житла чи частки в житлі, а розгляд справи відкладено на 04.07.2018 року (а.с.49-50).

4. 13.07.2018 року судом винесено ухвалу про задоволення клопотання ОСОБА_3 про приєднання до матеріалів цивільної справи документів та приєднано квитанції про оплату витрат на надання професійної правничої допомоги та розрахунок суми витрат (а.с.80).

5. 17.07.2018 року судом винесено ухвалу про відмову у задоволенні представника відповідача адвоката ОСОБА_2 про приєднання доказів до матеріалів цивільної справи (а.с.83).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Вирішуючи спір суд встановив, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2017 року (а.с.5).

Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком яких в свідоцтвах про народження зазначений відповідач, а матірю позивач, що вбачається із свідоцтв про народження серії 1-АМ №108364 та серії І-АМ №351247 (а.с.6-7).

Діти сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідками виконавчого комітету Пеньківської сільської ради від 17.01.2018 року за №№72, 73 (а.с.9-10).

Сторони однією сімєю не проживають, що не заперечується ними та їх представниками у судовому засіданні.

Згідно із судовим наказом, що виданий Шаргородським районним судом Вінницької області 23.01.2018 року у справі №152/102/18, з відповідача ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до 18.10.2026 року, а з 18.10.2026 року в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання сина ОСОБА_6 та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с.22-23).

Так, станом на 03.05.2018 року наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей по виконавчому провадженні №55884651 за період з 22.01.2018 року по 01.05.2018 року в сумі 748,16 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.24).

Відповідач протягом часу, відколи проживає окремо від сімї, добровільно коштів на утримання дружини не надає, що не заперечується відповідачем у відзиві на позов, а також його представником адвокатом ОСОБА_2 під час судового розгляду справи.

Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 проживає з батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1, в якій має право власності на 1/3 частину квартири, що вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов сімї Пеньківською сільською радою 02.05.2018 року за №444 (а.с.25) та довідки виконкому Пеньківської сільської ради від 27.06.2018 року за №901 (а.с.58).

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 працює електромонтером-лінійником (поштова адреса ТОВ Московська область Російської Федерації, м. Митищі, вул. Віри Волошиної, буд.20, а/с №513), що підтверджується трудовою книжкою останнього серії ТК-І №8535037, виданою 01.04.2008 року (а.с.60-69) та довідкою генерального директора ТОВ від 13.07.2018 року за №81 (а.с.82).

З вказаної вище довідки генерального директора ТОВ від 13.07.2018 року за №81 вбачається, що відповідач з листопада 2017 року по травень 2018 року отримав в ТОВ «СтройЕнергоМонтаж» заробітну плату в сумі 145738 російських рублів, тобто приблизно 20819 російських рублів за кожен місяць (а.с.82), що, відповідно до офіційного курсу НБУ, розміщеному на офіційному веб-порталі НБУ, становить 8328 грн.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, оскільки її доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, а відповідач є фізично здоровим, працездатним, працює та отримує заробітну плату, тому може надавати допомогу на утримання дружини, оскільки ним не надано суду доказів того, що він непрацездатний, або є обмеження, визначені лікарською комісією, щодо неможливості працювати, отримувати дохід та утримувати дружину.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий учасниками справи до заяв по суті позову та відзиву на позов на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками справи у заявах по суті та в судовому засіданні, а також представлені сторонами докази, констатує той факт, що відповідачем не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини тільки в розмірі 500 грн. на місяць, а у іншому випадку це зашкодить інтересам відповідача, оскільки судом встановлено, що його щомісячний дохід складає понад 8000 грн., а сплата ним аліментів на утримання дітей не становить половини його доходу, тому відповідач спроможний сплачувати на утримання дружини аліменти в розмірі мінімальної соціальної гарантії, встановленої державою з 01.07.2018 року, відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», тобто в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, 1777 грн.

Такий розмір аліментів із врахуванням виплат відповідача на утримання дітей за судовим наказом Шаргородського районного суду при підсумку не перевищуватиме половину його заробітку, тому не зашкодить інтересам та матеріальному становищу ОСОБА_4

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини щодо права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про стягнення аліментів.

Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1, 2 ст.75 СК України).

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.4 ст.75 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України).

Утримання одному із подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч.ч.1, 2 ст.77 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст.79 СК України).

VІ. Висновки суду

Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо ухилення відповідача від добровільного надання коштів на її утримання, тоді як відповідно до ч.ч.1, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та не залежно від її матеріального стану, то суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню на суму 1777 грн., так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Суд констатує той факт, що відповідачем не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача.

Навпаки, судом встановлено, що відповідач працездатний, фізично здоровий, працює і отримує дохід.

Отже, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості надавати допомогу на утримання позивача.

Виходячи з аналізу доказів, суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК).

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_3 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Крім того, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ( ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України).

Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем додано до позову договір про надання професійної правничої допомоги від 18.01.2018 року, укладений між нею та адвокатом ОСОБА_1 (а.с.45); копію свідоцтва адвоката ОСОБА_1 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.47); ордер серії ВН №050323 (а.с.46), розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 12.07.2018 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_1 (а.с.78), дві квитанції про оплату позивачем послуг та робіт адвоката ОСОБА_1 при наданні їй професійної правничої допомоги на суму 500 грн. та на суму 1000 грн. (а.с.76, 77).

Таким чином, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на надання правничої допомоги в сумі 1332,75 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки розмір витрат встановлений згідно з умовами угоди про надання професійної правничої допомоги і є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того, витрати на надання професійної правничої допомоги фактично понесені позивачем і документально підтверджені.

Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, повязані із явкою її до суду, оскільки ОСОБА_3 не надала суду відповідних доказів про їх понесення.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст.75, 77, 79, 80, 84 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, працюючого електромонтером-лінійником в ТОВ «СтройЕнерго» (поштова адреса ТОВ Московська область Російської Федерації, м. Митищі, вул. Віри Волошиної, буд.20, а/с №513), на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, вул. Жовтнева, буд.4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 1777 (одній тисячі сімсот сімдесят сім) гривень щомісячно, починаючи з 23.04.2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 28.12.2019 року.

В решті позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, вул. Жовтнева, буд.4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1332 (одна тисяча триста тридцять дві) гривні 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Повне рішення складено та підписано суддею 20.07.2018 року.

Суддя: