Ухвала

22 червня 2018 року

м. Київ

справа № 466/10602/16-ц

провадження № 61-36217ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання незаконним і скасування рішення узгоджувальної комісії з питань вирішення земельних спорів,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2018 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2018 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повна постанова апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2018 року складена 4 квітня 2018 року.

Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду 13 травня 2018 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2017 року та постанови апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2018 року, яке обґрунтоване тим, що копію повного судового рішення суду апеляційної інстанції заявник отримав 16 квітня 2018 року, проте, у зв'язку з лікуванням, не зміг своєчасно звернутися із касаційною скаргою.

Наведені заявником підстави для поновлення строку касаційного оскарження судових рішень не можна визнати поважними, оскільки ним не надано доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, зокрема доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції і перебування на лікуванні.

За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху з наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху надати відповідні докази, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить відстрочити сплату судового збору, посилаючись на те, що є пенсіонером і перебуває у скрутному майновому стані.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на час подання касаційної скарги, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

ОСОБА_1 не підтверджено наявність умов, за яких закон надає суду право відстрочити сплату судового збору. Посилання на скрутний майновий стан, не підтверджені відповідними доказами, не є підставою для відстрочення сплати судового збору, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання касаційної скарги, за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з судових рішень, у позові, поданому у грудні 2016 року, заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання позовної заяви, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, за подання цієї касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 102,40 гривень (1378*0,4)*200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок отримувача: 312 132 077 000 07, ККДБ 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати оригінал відповідного документа.

Оскільки до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірах, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2018 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Невиконання вимог ухвали в зазначений строк у частині надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску касаційного оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог ухвали в частині сплати судового збору скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко