Справа № 750/3131/17 Провадження № 22-ц/795/484/2018 Головуючий у I інстанції - Жук М. І. Доповідач - Харечко Л. К.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.,

секретар - Поклад Д.В.,

учасники справи: позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідач - ОСОБА_2

за участі: представника позивача Рожка С.М., відповідача ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 липня 2017 року у складі судді Жука М.І., повний текст якого складено 10.07.2017 року у м. Чернігові,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 15 154 грн. 69 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 20.08.2012, яка складалась із: заборгованості за кредитом в сумі 311 грн. 04 коп., заборгованості по процентам в сумі 10 445 грн. 81 коп., пені та комісії в сумі 3 200 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна частина) в сумі 697 грн. 84 коп. і судові витрати в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" (АТ КБ «Приватбанк») задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 15 154 грн. 69 коп. заборгованості за кредитом, 1600 грн. 00 коп. судового збору, а всього 16 754 грн. 69 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити, зазначаючи, що суд розглянув справу без її участі, належним чином не повідомивши її про розгляд справи, оскільки її місце проживання відрізняється від зареєстрованого.

Не погоджується відповідач із стягнутою сумою заборгованості, вважаючи її безпідставною, оскільки надані позивачем копія анкети - заяви позичальника, Умови та правила надання банківських послуг та Правила користування банківською картою, довідка про умови кредитування не можуть підтверджувати факт існування боргу, як і розрахунок заборгованості так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом. Зазначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі, тому довідка, витяг та умови та правила не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Крім того, відповідач звертає увагу суду на пропуск позивачем строку позовної давності.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" (АТ КБ «Приватбанк») і ОСОБА_2 20.08.2012 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 500 грн. 00 коп. на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту. За договором кредиту, позичальник зобов'язувалась повернути кредит та відсотки за користування кредитом протягом терміну дії картки.

Факт отримання від ПАТ КБ „ПриватБанк" (АТ КБ «Приватбанк») грошових коштів ОСОБА_2 не заперечується. Відповідною заявою підтверджується, що ОСОБА_2 виразила свою згоду, з тим, що її заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а тому доводи апеляційної скарги про неможливість вважати Умови і Правила складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору є необґрунтованими.

В статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Положеннями пп. 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що карта дійсна до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти включно. закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання Клієнту картки з новим строком дії.

Як свідчать матеріали справи, строк погашення кредиту в повному обсязі Умовами договору визначено останнім днем місяця вказаного на платіжній картці, а згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» строк дії картки НОМЕР_2, виданої ОСОБА_2 був встановлений до березня 2016 року, перевипуск вказаної картки здійснювався в червні 2017 року зі строком дії до травня 2021 року.

Крім того, згідно наданого суду скріншоту (фото) екрану ПК з відділення АТ КБ «Приватбанк» з фотографією ОСОБА_2, створеною 24.06.2017 року, остання, саме 24.06.2017 року зверталася до банку для отримання картки з наступним строком дії до травня 2021 року та отримала її (а. с. 156 - 157).

Тобто, відповідач звертаючись 24 червня 2017 року до банку за отриманням нової картки з наступним строком дії, зокрема, карти НОМЕР_1 зі строком дії до травня 2021 року, фактично продовжила строк погашення кредиту в повному обсязі до останнього дня травня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Враховуючи вказане, відсутні підстави для твердження про пропуск позивачем строку позовної давності.

Вказаний висновок узгоджуються з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові №6-14 цс14 від 19 березня 2014 року, в якій зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач належним чином не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість перед банком в загальній сумі 15 154 грн. 69 коп. , і яку суд і стягнув з останньої, що підтверджується відповідним розрахунком, який не спростований відповідачем, проте, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд помилково стягнув пеню та комісію в сумі 3 200 грн. 00 коп.

Так, цивільно - правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості.

У той самий час умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів.

Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі №6-2387цс15 та підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 січня 2018 у справі №554/2743/14-ц.

Інші доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення відповідача про розгляд справи, заслуговують на увагу в зв'язку з чим заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позову, а саме стягненню з відповідача підлягає 11 954 грн. 69 коп. заборгованості, а в частині стягнення пені та комісії в сумі 3 200 грн. 00 коп. позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 760 грн. 00 коп. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2017 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.08.2012 року в загальній сумі 11 954 (одинадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири грн.) 69 коп., з яких: 311 грн. 04 коп. заборгованості по кредиту, 10 445 грн. 81 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина), 697 грн. 84 коп. штрафу (процентна складова).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в сумі 760 грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 28 липня 2018 року.

Головуючий:Судді: