Справа № 203/751/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування в особі Центральної районної у м.Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, передачу дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що відповідачка є матір?ю малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесено зі слів матері. На даний час ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою, яка є його бабусею, та її чоловіком ОСОБА_6, дитина знаходиться на їхньому утриманні та вихованні Посилаючись на те, що з моменту народження дитини відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов?язків, разом з дитиною на проживає, не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування дитини, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною, позивачка просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, передати дитину бабусі на виховання до вирішення службою у справах дітей питання щодо встановлення опіки над дитиною.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та, посилаючись на викладені в позові підстави, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з?явилась, в матеріалах справи наявна її нотаріально завірена заява про згоду на позбавлення батьківських прав та про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, а також висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

З урахуванням поданої відповідачкою заяви та положень ст.ст.200,211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності останньої з ухваленням рішення у підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що матір?ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Позивачка ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_5

Відповідно до довідки про склад сім?ї ЖБК №81 «Дніпросільмаш» ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 зареєстровані за АДРЕСА_2

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.12.2017 року ОСОБА_4 визнана такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Згідно довідки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує КЗО «Дитячий навчальний заклад (ясла-садок) №226 комбінованого типу» Дніпровської міської ради з 01.08.2017 року. Влаштуванням в ДНЗ та вихованням дитини займаються ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Відповідно до акту від 06.02.2017 року, довідки від 28.08.2017 року, складених головою ЖБК №18 «Дніпросільмаш» ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 01.12.2015 року, вихованням ОСОБА_5 займаються його бабуся ОСОБА_1 та його дідусь ОСОБА_7

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Центральної районної у м.Дніпрі ради за вих.№16/263 від 13.06.2018 року вихованням дитини займається бабуся та дідусь, які забезпечують дитину матеріально та всім необхідним для повноцінного розвитку, а також визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку ОСОБА_4 по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Частиною 1 ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання за без-печується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрун-туватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьків-ських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім'ї якої проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'я-зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосуван-ня судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» розяснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 вказаної вище постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ч.4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що відповідачка з дитиною не проживає, матеріально не допомагає дитині, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться успіхами дитини.

З урахуванням вищенаведеного та ставлення відповідачки до питання виховання та утримання дитини, самоусунення від виконання батьківських обов'язків, не надання матеріальної допомоги на утримання дитини та відсутності обставин, які б свідчили про неможливість цього, суд приходить до виснвоку про наявність передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України підстав для позбавлення відповідачки баткьівських прав.

Про наявність вказаних підстав свідчить зокрема і засвідчена нотаріально заява відповідачки про згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини, яка свідчить про відсутність у останньої намірів виконувати свої батьківські обовязки.

В зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обгрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлгяають задоволенню.

Також враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення ч.4 ст.167 СК України, а також ту обставину, що відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесено на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги позивачки в частині передання їй на виховання дитини до вирішення службою у справах дітей питання щодо встановлення опіки над останньою.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути сплачений останньою судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. за задоволену вимогу про позбавлення баткьівських прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141,150,151,152,164,165,180,181,182,183,191 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.4,5,10,11,12,76-80,141,200,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування в особі Центральної районної у м.Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, передачу дитини - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) батьківських прав відносно її малолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Передати малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, його бабусі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до вирішення органом опіки та піклування в передбаченому законом порядку питання про встановлення опіки над дитиною.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 липня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак