Справа № 525/654/18
Провадження №2/525/251/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2018 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю позивача ОСОБА_1, представника третьої особи Великобагачанської селищної ради ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 громади в особі виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області та Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

06 червня 2018 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 громади в особі виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно-громадський будинок (магазин), що знаходиться в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Шевченка, 56.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він на власній земельній ділянці з кадастровим номером :30:003:0314, яка належить йому на праві власності згідно витягу про реєстрацію права власності №101969517 від 30.10.2017 року та розташована по вулиці Шевченка, 56 в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області реконструював житловий будинок, що був непридатним для житла та збудував на його місці будівлю магазину. До реконструкції житловий будинок також належав йому, ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.06.2015 року; при цьому, земельна ділянка, на якій здійснено будівництво магазину має цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що відповідає призначенню будівлі.

Як зазначає у позові ОСОБА_1, маючи намір зареєструвати новозбудоване майно ним було замовлено технічний паспорт на будівлі, що розташовані за адресою: селище ОСОБА_4 Багачка Полтавської області, вулиця Шевченка, 56. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 01.03.2018 року, за вищевказаною адресою значиться самочинно збудований (не прийнятий в експлуатацію) обєкт магазин «А-1,а,а1,а2,а3,а4» загальною площею 537,4 кв.м; даний технічний паспорт, як вказує позивач, свідчить про те, що будівля магазину, позначена літерами «А-1,а,а1,а2,а3,а4» є обєктом завершеного будівництва. Звернувшись до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області з метою прийняття в експлуатацію вищевказаного обєкта 27.04.2018 року, позивач отримав лист, згідно якого в задоволенні його звернення було відмовлено; при цьому, відмова мотивована тим, що будівництво будівлі магазину здійснювалося без будівельного паспорта чи будь-яких інших дозвільних документів, тобто, будівля підлягає введенню в експлуатацію після визнання права власності на неї в судовому порядку.

Позивач вказує у позові, що згідно Звіту про проведення технічного обстеження №30/18 від 26.04.2018 року, складеного експертом ОСОБА_5, встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації будівлі магазину «А-1,а,а1,а2,а3,а4» загальною площею 537,4 м.кв., що знаходиться в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Шевченка, 56.

Посилаючись на вищевикладені обставини та доводи, лист сектору містобудування, архітектури, ЖКГ та інфраструктури Великобагачанської райдержадміністрації від 30.05.2018 року, а також положення ст.ст.16,331,376 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на самовільно збудований громадський будинок (магазин), позначений літерами «А-1,а,а1,а2,а3,а4», що знаходиться в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Шевченка, 56 (а.с.а.с.2-3).

Ухвалою суду від 12.06.2018 року було відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі і призначено підготовче засідання (а.с.25); цією ж ухвалою суду було зобовязано позивача у справі надати в підготовче засідання оригінали всіх документів, які додані до позовної заяви, а також повний Звіт про проведення технічного обстеження магазину та повний Звіт про оцінку майна.

04.07.2018 року до суду надійшло клопотання третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області №1016-1.16/1411 про проведення розгляду справи у відсутність представника цієї третьої особи; також, в даному клопотанні відповідний Департамент посилається на ряд положень ЦК України, норми Закону України «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів та при ухваленні рішення просить врахувати чинне законодавство України та покладається на розсуд суду (а.с.33).

10.07.2018 року до проведення підготовчого засідання у справі відповідачем у справі ОСОБА_6 комітетом Великобагачанської селищної ради Полтавської області до суду подано лист №1275/02-23 від 06.07.2018 року про те, що даний відповідач визнає позов ОСОБА_1 про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно і просить розглядати справу у відсутність його представника (а.с.34).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.07.2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Великобагачанську селищну раду Полтавської області та в порядку ч.2 ст.198 ЦПК України відкладено підготовче засідання у справі на іншу дату (а.с.а.с.51-52).

10.09.2018 року по справі проведено підготовче засідання і судовий розгляд справи призначено на 02.10.2018 року (а.с.73); позивачем у справі надано для приєднання до матеріалів справи оригінал повного Звіту про проведення технічного обстеження магазину від 26.04.2018 року (а.с.а.с.35-49).

Про день і час судового розгляду справи всі учасники справи повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ЦПК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, своїх поясненнях посилався на обгрунтування заявленого позову і просив його задовольнити в повному обсязі. Також вказав, що спочатку він провів реконструкцію належного йому житлового будинку, збудувавши приміщення магазину на земельній ділянці, цільове призначення якої було змінено раніше і на час реконструкції земельна ділянка вже мала цільове призначення для будівництва і обслуговування будівель торгівлі. Після цього він виготовив технічний паспорт на реконструйоване приміщення магазину, виготовив звіт про проведення технічного обстеження даного обєкту і звернувся до органу ДАБІ з метою прийняття даного магазину в експлуатацію, однак отримав відмову; вказав, що йому було розяснено, що оскільки дана реконструкція здійснена самочинно, то спочатку необхідно отримати судове рішення про визнання права власності на самочинно збудоване приміщення магазину, а потім звертатися до органу ДАБІ для введення обєкту нерухомості в експлуатацію. В ході судового розгляду вказував, що перед початком реконструкції, яка тривала з липня по грудень 2015 року, він не звертався і не отримував документації згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тобто, в нього були відсутні проектна документація на будівництво, містобудівні та технічні умови, завдання на проектування, ним не отримувалися дозволи на виконання підготовчих робіт, декларація про це та про початок виконання будівельних робіт не подавалася; також вказав, що ним не подавалася декларація про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта (приміщення магазину).

Представник третьої особи у справі Великобагачанської селищної ради Полтавської області (як встановлено судом та підтверджено цим представником за довіреністю) ОСОБА_2 вказав про те, що Великобагачанська селищна рада Полтавської області не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на самочинно збудований магазин; також посилався на те, що ОСОБА_1 не звертався до даної селищної ради в межах її компетенції як органу місцевого самоврядування з приводу реконструкції чи будівництва приміщення магазину по вулиці Шевченка, 56 в селищі Велика Багачка Полтавської області; на даний час будь-яких скарг чи звернень з приводу реконструкції даного обєкту нерухомості до селищної ради не надходило.

Відповідач ОСОБА_6 комітет Великобагачанської селищної ради Полтавської області та третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області належним чином сповіщені про день і час проведення судового розгляду справи, відзиву на позов відповідач у справі до суду не подавав.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, пояснення представника третьої особи у справі Великобагачанської селищної ради Полтавської області (як уточнено в судовому засіданні) ОСОБА_2, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, що надані сторонами у справі на засадах змагальності та диспозитивності і давши всім доказам у справі належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 громади в особі виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області та Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно (магазин) задоволенню не підлягають, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що згідно ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101969517 від 30.10.2017 року громадянин ОСОБА_1, житель селища ОСОБА_4 Багачка Полтавської області, вулиця Каштанова, 86 є власником земельної ділянки площею 0,07 га, що розташована по вулиці Шевченка, 56 в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер :30:003:0314, цільове призначення даної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; право власності зареєстроване за ОСОБА_1 22.03.2013 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.9).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.06.2015 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 197,3 кв.м, що розташований по вулиці Шевченка, 56 в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області (а.с.4).

Як вбачається з Технічного паспорту на громадський будинок (магазин), виготовленого станом на 01.03.2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, за адресою: селище ОСОБА_7 Багачка Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Шевченка, 56 знаходиться самочинно збудований (не прийнятий в експлуатацію) обєкт нерухомості-магазин, позначений в характеристиці будинку, господарських будівель та споруд літ. «А-1,а,а1,а2,а3,а4» загальною площею 537,4 кв.м (а.с.а.с.5-8). Як вбачається з розділу характеристика будинку, господарських будівель та споруд даного Технічного паспорту, вищевказаний магазин побудований у 2015 році, інвентарна вартість не зазначена (а.с.8). Також, на даному Технічному паспорті мається відмітка інженера ОСОБА_7 про те, що обєкт в складі будівель: магазин літ. «А-1,а,а1,а2,а3,а4» (загальна площа 537,4 кв.м) не зареєстрований в Департаменті ДАБІ в Полтавській області як обєкт закінченого будівництва (а.с.8 зворот).

Довідкою Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 30.05.2018 року №3403 підтверджується, що будівля магазину «Арсенал» в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Шевченка, 56 знаходиться на земельній ділянці, яка значиться в приватній власності громадянина ОСОБА_1 згідно витягу про реєстрацію права власності 101969517 від 30.10.2017 року з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :30:003:0314; право власності на будівлю магазину не зареєстроване (а.с.13).

Як слідує з листа сектору містобудування, архітектури, житлового-комунального господарства та інфраструктури Великобагачанської райдержадміністрації №02-10/160 від 30.05.2018 року на імя ОСОБА_1, розміщення магазину «А-1,а,а1,а2,а3,а4» по вулиці Шевченка, 56 в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області відповідає вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині місця їх розташування в межах ділянки землекористування; зазначено, що вказана в цьому листі інформація не є документом дозвільного характеру (а.с.14).

Згідно Звіту про проведення технічного обстеження №30/18 від 26.04.2018 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (який має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконання окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури) встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації будівлі магазину «А-1,а,а1,а2,а3,а4» загальною площею 537,4 м.кв., що знаходиться в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Шевченка, 56 (а.с.а.с.35-49). З даного Звіту також вбачається, що даний обєкт нерухомості був реконструйований у період з липня по грудень 2015 року; вогнестійкість обєкта ІІІ згідно з додатком в ДБН В.1.1.-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека обєктів будівництва»); клас наслідків (відповідальність) будівлі СС1 (незначні наслідки); проектна та робоча документація у замовника відсутня, попередні обстеження обєкта не проводилися; на земельній ділянці наявна огорожа (№1).

Те, що вказаний обєкт будівництва був реконструйований в період з липня по грудень 2015 року, а також те, що проектна та робоча документація відсутня, також підтверджено в судовому засіданні позивачем у справі ОСОБА_1.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З листа Департаменту Державної архітектурної-будівельної інспекції у Полтавській області від 27.04.2018 року №1016-1.20/2/173 на імя ОСОБА_1 вбачається, що даний орган розглянув звернення ОСОБА_1 щодо необхідності прийняття в експлуатацію самовільно реконструйованого магазину, що знаходиться по вулиці Шевченка, 56 в сел. Велика Багачка Полтавської області. Зі змісту цього листа вбачається, що вищевказаний орган посилається на норми ч.2 ст.331 ЦК України, ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанову Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року та вказує, що порядком не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів, такі обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них в судовому порядку. За наслідками розгляду вищевказаного звернення, ОСОБА_1 було розяснено положення вищевказаних нормативних актів та положень ст.376 ЦК України (а.с.15).

Згідно з правилами ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. При цьому, законодавцем визначено право (а не обовязок) щодо можливості визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Відповідно до положень ч.ч. 4,5 ст.376 ЦК України, предметом доказування у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є відсутність факту порушення прав інших осіб та істотних порушень будівельних норм і правил при здійсненні самочинної забудови. Із змісту цих норм випливає, що законом встановлена презумпція порушення права інших осіб та наявність істотних порушень будівельних норм при самочинному будівництві, які мають бути спростовані при судовому розгляді в разі визнання права власності на самочинну забудову. Крім того, мають бути зясовані підстави відмови компетентного органу у оформленні права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості, оскільки право на захист цивільного права та право на позов відповідно до приписів ст.15 ЦК України виникає лише в разі його порушення.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). ОСОБА_7 договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. ОСОБА_7 право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як розяснив Верховний Суд у своїй постанові від 21.03.2018 року, положення ч.2 ст.331 ЦК України слід розуміти у системному звязку з положеннями ст.182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі обєкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Крім того, відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий обєкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Як пояснив в судовому засіданні позивач у справі ОСОБА_1, перед початком реконструкції приміщення (у липні 2015 року) він не звертався до відповідних органів і не отримував документації відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво не розроблялася, містобудівні та технічні умови не отримувалися, декларація про виконання підготовчих робіт та про початок виконання таких робіт не подавалася; після закінчення робіт (у грудні 2015 року) він не подавав декларації про прийняття обєкту в експлуатацію до органу ДАБІ.

Відповідно до п.8 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції від 16.05.2015 року, що діяла станом на липень 2015 року), містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки це документи, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверхні та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до обєктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. Згідно п.11 цієї статті, проектна документація це затверджені текстові і графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, обємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси обєктів будівництва. Вимоги містобудівної документації є обовязковими для виконання всіма субєктами містобудування (ст.5 даного Закону).

За змістом частин 2,4 та 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції від 16.05.2015 року, що діяла станом на липень 2015 року), субєкти містобудування зобовязані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва обєктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Також, у відповідності до вимог ч.1 ст.29 вищевказаного Закону, основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. Згідно частини другої цієї статті, фізична особа, яка подала виконавчому органові, зокрема, відповідної ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває, зокрема, у власності такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування обєкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі (ч.3 цієї статті). Завдання на проектування обєктів будівництва складається і затверджується замовником за погодженням із проектувальником; воно визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень субєкта будівництва, його основних параметрів та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень (частини 9,10 цієї статті).

Положення ч.1 ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначають, що проектна документація на будівництво обєктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотримання вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Стаття ст.32 даного Закону визначає категорії складності обєктів будівництва. Відповідно до ч.1 цієї статті, усі обєкти будівництва поділяються на І,ІІ,ІІІ,IV і V категорії складності. Категорія складності обєкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого обєкта будівництва (ч.2 цієї статті). У відповідності до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства України «Про визначення категорії складності обєктів будівництва», клас наслідків (відповідальності) будівлі або споруди визначається відповідно до п.5.1 чинного ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ»; також встановлено, що у звязку з цим визначену проектною документацією категорію складності обєктів будівництва необхідно перевіряти з урахуванням класу наслідків (відповідальності), при цьому, запропонована така схема урахуванням класу наслідків (відповідальності): СС-1,СС-2,СС-3; зокрема, класу наслідків СС-1 відповідають І та ІІ категорія складності.

З відомостей, що містяться у розділі 2 Звіту про проведення технічного обстеження №30/18 від 26.04.2018 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 вбачається, що клас наслідків (відповідальності) приміщення магазину, позначеного літ. «А-1,а,а1,а2,а3,а4», що знаходиться в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Шевченка, 56 - СС-1 (незначні наслідки), тобто, вказаний обєкт будівництва відноситься до І та ІІ категорії складності згідно ст.32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції від 16.05.2015 року, що діяла станом на липень 2015 року), замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робот щодо обєктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорії складності.

Після набуття права на земельну ділянку замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, державними стандартами і правилами, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю (ч.1 ст.35 даного Закону). Підготовчі роботи з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень замовник здійснює на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання підготовчих робіт; виконання вищевказаних підготовчих робіт без зареєстрованої декларації або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється (ч.2 цієї статті).

Як визначено ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах, що належать до І-ІІІ категорій складності, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

У відповідності до вимог ч.1 ст.39 даного Закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції від 28.05.2015 року, яка діяла на липень 2015 року), приміщення магазину, позначеного в технічному паспорті літ. «А-1,а,а1,а2,а3,а4», що знаходиться в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Шевченка, 56 відноситься до обєктів архітектурної діяльності. Норми ст.4 даного Закону визначають комплекс робіт, повязаних із створенням обєкта архітектури, зокрема, підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у порядку та випадках, передбачених законодавством, здійснення в необхідних випадках передпроектних робіт, пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту, виконання робочої документації для будівництва, будівництво (нове будівництва, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт), архітектурно-будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміну обєкта містобудування, прийняття спорудженого обєкта в експлуатацію. Також, положення ст.7 даного Закону визначають розроблення та затвердження проекту обєкта архітектури; робоча документація для будівництва визначається положеннями ст.8 цього Закону.

За нормою ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». При цьому, одним із обовязків власників та користувачів обєктів архітектури є отримання в установленому законодавством порядку документів дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, повязаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом обєкта архітектури (ст.28 даного Закону).

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним. Про це також вказується і п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва).

Також, як розяснено в п.11 даної Постанови Пленуму, відповідно до пункту 4 статті 26, статті 27 Закону №3038-VI право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт. При цьому, необхідно звертати увагу на те, що відповідно до статті 32 Закону віднесення будівництва до категорії складності об'єктів будівництва здійснюється проектною організацією і замовником; від зазначеної категорії залежить склад дозвільної документації (статті 26-31 зазначеного Закону), необхідної для початку будівництва.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.03.2018 року щодо застосування вищевказаної норми ЦК України вказав про необхідність врахування наявності в особи, що здійснила самочинне будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості.

З огляду на вищевикладені та проаналізовані положення Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про архітектурну діяльність», розяснення, що викладені в п.4 та п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), враховуючи пояснення позивача у справі встановлено, що при початку виконання будівельних робіт у липні 2015 року позивач у справі не вживав заходи щодо отримання відповідної дозвільної документації, яка передбачена Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо будівлі класу наслідків (відповідальності) СС-1 (яка відповідає І та ІІ категорії складності), проектна документація на будівництво не розроблялася, містобудівні та технічні умови не отримувалися, також ним не отримувалися дозволи на виконання підготовчих робіт, декларація про це та про початок виконання будівельних робіт не подавалася; після закінчення будівельних робіт (у грудні 2015 року) він не подавав декларації про прийняття обєкту в експлуатацію до органу ДАБІ.

З огляду на вищевстановлені обставини, наявність у позивача у справі Звіту про проведення технічного обстеження магазину, затвердженого 26.04.2018 року та листа сектору містобудування, архітектури, житлового-комунального господарства та інфраструктури Великобагачанської райдержадміністрації №02-10/160 від 30.05.2018 року про те, що розміщення магазину «А-1,а,а1,а2,а3,а4» по вулиці Шевченка, 56 в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області відповідає вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині місця їх розташування в межах ділянки землекористування, не змінює того, що позивач при початку будівельних робот щодо даного обєкту нерухомості не отримував (не виготовляв) у встановленому законодавством порядку проектної документації на будівництво, містобудівних та технічних умов, також ним не отримувалися дозволи на виконання підготовчих робіт, декларація про це та про початок виконання будівельних робіт у встановленому законодавством порядку не подавалися. Також, позивачем у справі після закінчення будівельних робіт не подавалася декларація про прийняття обєкту (класом відповідальності СС-1) в експлуатацію до органу ДАБІ згідно ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року.

В той же час, з огляду на характер правовідносин, який є предметом розгляду даної цивільної справи, суд не може погодитися зі змістом листа Департаменту ДАБІ у Полтавській області від 27.04.2018 року №1016-1.20/2/173 на імя ОСОБА_1 в частині розяснення, яке викладене у пятому абзаці вищевказаного листа (його мотивувальної частини) (а.с.15). Як вказує в цьому абзаці вищезазначений Департамент, Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих обєктів, тому, як вважає цей Департамент, такі обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів затверджений постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8.09.2015 року №750. Як чітко і обєктивно зрозуміло вказано в п.1 вищевказаного Порядку, цей Порядок визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів.

За загальним правилом (п.3 даного Порядку), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації.

В той же час, пунктом 10 Порядку чітко встановлено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта. Також, даним пунктом Порядку визначено умови, порядок та етапи здійснення відповідних дій щодо самочинно збудованого обєкту нерухомості.

Тобто, згідно буквального тлумачення, у цьому пункті вказується лише про умову, тобто про випадок визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду, а не про безумовну обовязковість прийняття в експлуатацію самочинно збудованого обєкта виключно після визнання права власності на нього в судовому порядку (як вважає Департамент ДАБІ у Полтавській області у листі від 27.04.2018 року). Також, в цьому листі Департамент сам посилається на ч.5 ст.376 ЦК України, проте в цій частині статті законодавцем визначається як право (а не обовязок) суду визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Верховний Суд у своїй постанові від 19.09.2018 року чітко розяснив, що суд не може заміняти собою органи державної влади, що уповноважені на здійснення оформлення права власності на нерухоме майно. Отже, таким тлумаченням законодавства, зокрема, порядкуприйняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, уповноважений орган ДАБІ намагається перекласти на суд нібито безумовну необхідність визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості, оскільки на думку даного органу лише після цього такий обєкт підлягатиме прийняттю в експлуатацію, що суперечить положенням та умовам, які детально та «поза розумним сумнівом» викладені в п.10 вищевказаного Порядку. Також слід відмітити, що в цілому сам лист ДАБІ у Полтавській області від 27.04.2018 року №1016-1.20/2/173 є малоінформативним з точки зору звернення відповідного громадянина до даного державного органу з приводу необхідності прийняття в експлуатацію самовільно реконструйованого магазину, оскільки по суті зміст листа зводиться в основному до цитування ряду статей ЦК України та ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вказується, що нібито даний орган не має повноважень тлумачити законодавство. Однак, даний уповноважений орган зобовязаний виконувати діюче законодавство України і логічним, при зверненні особи з відповідним питання (з приводу необхідності прийняття в експлуатацію самовільно реконструйованого магазину), є вказувати особі про порядок її дій у конкретному випадку та ситуації, а не зазначати, зокрема, про відсутність компетенції на тлумачення законодавства.

Що стосується листа відповідача у справі ОСОБА_6 комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 06.07.2018 року №1275/02-23 про визнання позову ОСОБА_1 (а.с.34), то суд зазначає, що визнання відповідачем позову не є безумовною підставою для задоволення позову, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи та всі докази в їх сукупності (ч.1 ст.213,ст.229 ЦПК України), надати належну правову оцінку наявним у справі доказам (ст.89 ЦПК України) та ухвалити судове рішення згідно положень ЦПК України (ст.ст.259,263,264,265 ЦПК України), а не виходити виключно з факту визнання позову відповідачем.

Отже, виходячи з сукупності вище встановлених обставин, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 громади в особі виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області та Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно не вбачається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4,26,29,30,31,34-36,39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст.1,2,4,7,8,28 Закону України «Про архітектурну діяльність», Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8.09.2015 р. №750, ст.ст.15,331,376 ЦК України, ст.ст. ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,259,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 громади в особі виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області та Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно громадський будинок (магазин), позначений в характеристиці будинку, господарських будівель та споруд у Технічному паспорті на громадський будинок (магазин) від 01.03.2018 року літерами «А-1,а,а1,а2,а3,а4», що розташований в селищі Велика Багачка по вулиці Шевченка, 56 Великобагачанського району Полтавської області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. ОСОБА_7 в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання селище ОСОБА_8, вулиця Каштанова, 86 Полтавської області; відповідач ОСОБА_3 громада в особі виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, юридична адреса: селище ОСОБА_8, вул. Каштанова, 20 Полтавської області; третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, адреса: м. Полтава, вул. Гоголя, 25; третя особа Великобагачанська селищна рада Полтавської області, юридична адреса: селище ОСОБА_8, вул. Каштанова, 20 Полтавської області; представник третьої особи Великобагачанської селищної ради Полтавської області ОСОБА_2, адреса місця роботи сел. Велика Багачка, вул. Каштанова, 20 Полтавської області.

Повний текст рішення складений 10.10.2018 року.

Суддя В.В.Хоролець