Справа № 583/2519/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Горлач В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих коштів у вигляді соціальної допомоги в розмірі 9493,79 грн.,

за участю представника позивача Сенченко Н.М.

відповідачки ОСОБА_1

та її представника ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

03.07.2018 року Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради звернулося з позовом до відповідачки про повернення коштів, надміру виплачених за призначеною державною соціальною допомогою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2013 року відповідачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Охтирської міської ради. В травні 2013 року, при зверненні з заявою про отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям на дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачка подала декларацію про доходи та майновий стан від 23.05.2013 року, в якій вказала доходи сім'ї у вигляді лише допомоги УСЗН, житлових приміщень сім'я не має. З травня 2013 року відповідачці було призначено допомогу за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 гривень щомісячно та допомогу на дітей одиноким матерям з урахуванням доходів в розмірі 434,79 грн. щомісячно. В липні 2013 року відповідачці було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням доходу в розмірі 1718,04 грн. щомісячно та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям за період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року. Відповідачка отримувала соціальну допомогу до квітня 2018 року. При перевірці інформації про відсутність у власності сім'ї житлових приміщень було з'ясовано, що у власності відповідачки перебуває квартира. Відповідачка подала до управління договір купівлі-продажу квартири від 25.01.2013 року за ціною 48000,00 грн., саме тоді стало відомо про подання відповідачкою недостовірної інформації при зверненні до управління, що призвело до неправомірного отримання нею державних коштів. 04.05.2018 року відповідачці було вручено повідомлення про необхідність повернення коштів з зазначенням реквізитів. Однак, на даний час в добровільному порядку не повернула їх. Тому позивач звернувся з даним позовом, яким просить стягнути з відповідачки вказану суму в розмірі 9493,79 грн., а також судовий збір.

Представник Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні 11.09.2018 року та 9.10.2018 року позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що в дійсності при поданні документів у 2013 році не мала наміру приховати отримані доходи, а не вказала в декларацію відомості про отримані доходи від продажу квартири, так як не знала, що про це необхідно було зазначати, а відповідальні особи в управлінні їй про це не роз'яснили. Про те, що квартира після продажу залишилася зареєстрована в держреєстрі за нею, вона не знала, вважала, що вона обліковується за покупцем, дізналася про це після проведеної перевірки. Вважає, що управління пропустило строк звернення до суду з вказаним позовом, а також вона не мала ніякого умислу щодо приховування цих доходів, так як не вказала ці доходи через свою необізнаність, крім того, вона не має можливості повернути ці кошти, оскільки, як одинока мати має на утриманні двох малолітніх дітей, знаходиться в декретній відпустці по догляду за меншою дитиною. Просила в позові відмовити.

01.08.2018 року у відзиві представник відповідачки зазначила, що твердження позивача, що дізнався про подання відповідачкою недостовірної інформації 23.04.2018 року та не мав можливості виявити вказане порушення раніше є безпідставним, оскільки зазначено, що доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отримали з жовтня 2015 року. А в підтвердження того, що відповідачка не має у власності житлових приміщень, є договір купівлі-продажу квартири від 25.01.2013 року. В зв'язку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності просить відмовити у задоволенні позову.

12.07.2018 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання на 11.09.2018 року.

Протокольною ухвалою суду від 11.09.2018 року за клопотанням представника позивача судове засідання було відкладено на 01.10.2018 року.

1.10.2018 року справу відкладено на 9.10.2018 року у зв'язку з викликом сторін.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 23.05.2013 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради із заявою, згідно затвердженої форми про призначення їй державної допомоги сім'ям з дітьми, а саме допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомоги при народженні дитини та допомоги на дітей одиноким матерям (а.с.6).

Як вбачається з вищевказаної заяви, ОСОБА_1 власноручно зазначила, що у разі зміни обставин, які впливають на виплату допомоги, зобов'язується повідомити Управління у десятиденний термін.

Разом з заявою відповідачка подала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 23.05.2013 року, згідно якої зазначила, що житлових приміщень немає, в розділі доходи зазначила допомогу УСЗН (а.с.7).

Згідно рішення Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 27.05.2013 року, ОСОБА_1 на період з 01.05.2013 року по 31.10.2013 року; з 01.11.2013 року по 30.11.2013 року; з 01.12.2013 року 03.05.2019 року призначено допомогу одинокій матері, та з 01.05.2013 року по 31.10.2013 року допомога одиноким матерям з урахуванням доходів (а.с.8).

05.07.2013 року відповідачка звернулася до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради із заявою, згідно затвердженої форми, про призначення їй державної допомоги сім'ям з дітьми, а саме допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (а.с.9).

Разом з заявою відповідачка подала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 05.07.2013 року, згідно якої зазначила, що житлових приміщень немає, в розділі доходи зазначила допомогу УСЗН (а.с.10).

Рішенням Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 09.07.2013 року ОСОБА_1 на період з 01.07.2013 року по 30.10.2013 року; з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року призначено допомогу по догляду за дитиною до трьох років, також призначена допомога малозабезпеченій сім'ї (а.с.11).

При перевірці інформації про відсутність у власності відповідачки житлових приміщень було з'ясовано, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.06.2018 року ОСОБА_1 належить на праві власності квартира за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12).

Оскільки відомості, задекларовані відповідачкою, суперечать даним Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачці було запропоновано працівниками управління надати документи на житлове приміщення. В зв'язку з чим ОСОБА_1 повідомила про продаж вказаної квартири та надала копію договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 25.01.2013 року за ціною 48000 грн. (а.с.13-14).

Як зазначає представник позивача в суду, того ж дня 23.04.2018 року було встановлено, що відповідачка подала недостовірну інформацію при зверненні до управління 23.05.2013 року та 05.07.2013 року, а саме: нею не було задекларовано дохід від продажу квартири в сумі 48000 грн., що призвело до неправомірного отримання нею державних коштів (а.с.7, 10). Кожна з допомог в період з травня по грудень 2013 року призначалася з урахуванням розміру інших допомог, тому перерахунок однієї допомоги впливає на розмір іншої.

Згідно розрахунку сума надмірно виплаченої допомоги складає: державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку 4739,24 грн., державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям - 859,14 грн., державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у сумі 3895,41 грн. (а.с.15).

ОСОБА_1 повідомлена про повернення надмірно виплаченої допомоги в розмірі 9493,79 грн. в установленому законом порядку, про що в справі мається копія повідомлення № 55 від 4.05.2018 року (а.с.16).

На вказану вимогу управління відповідачка подала письмову заяву від 04.05.2018 року, якою просила дозволити повертати заборгованість рівними частинами щомісячно до 25 числа кожного місяця протягом року, до 25 грудня 2019 року (а.с.16-17).

Відповідно до положень ст.12, ст. 13, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Згідно зі ст. 5 цього Закону, розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та пункту 17 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має один з батьків дитини, усиновлювачі, опікун, дідусь, бабуся або інший родич, який фактично здійснює догляд за дитиною.

Такий вид допомоги призначається з дня звернення за її призначенням, але не раніше ніж з дня, що настає після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами для непрацюючих осіб та осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, а для працюючих осіб - з дня настання відпустки по догляду за дитиною по день її закінчення. Днем звернення за призначенням цієї допомоги вважається день прийняття органом праці та соціального захисту населення відповідної заяви з усіма необхідними документами (п.18 Порядку).

Пунктом 19 Порядку передбачено, що виплата допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога, після закінчення зазначеного строку не підтвердила право на призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачується у мінімальному розмірі, відповідно до пункту 22 Порядку, - 130 грн.

У пункті 20 Порядку зазначено, що для одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку органом праці та соціального захисту населення подаються, зокрема, такі документи: заява матері (батька), що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копія свідоцтва про народження дитини; копія або витяг наказу (розпорядження) роботодавця про надання відпустки; копія трудової книжки матері (батька) та інші документи.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та пункту 22 Порядку, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01.01.2010 року - 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень, і надається на кожну дитину незалежно від кількості народжених у сім'ї дітей, по догляду за якими надається допомога.

Для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, подається у встановленому порядку довідка про склад сім'ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї).

Розмір допомоги, яка надається з урахуванням доходів сім'ї, може бути перерахований з місяця подання отримувачем допомоги заяви до закінчення строку її призначення.

Покриття витрат на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок коштів державного бюджету у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Пунктом 43 Порядку передбачено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви.

У разі, коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган праці та соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково (п.44 Порядку).

Про призначення державної соціальної допомоги сім'ям з дітьми чи про відмову у її призначення приймається рішення органом, що призначає і виплачує цю допомогу (п.43 Порядку).

Пунктом 48 Порядку передбачено, що органи, які призначають і виплачують державну допомогу сім'ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги.

Статтею 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та пунктом 49 Порядку передбачено, що особи, яким виплачується державна допомога з дітьми, зобов'язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім'ї, підвищення середньомісячного сукупного доходу сім'ї тощо).

Суми державної допомоги сім'ям з дітьми , виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно із законом.

Відповідно до п. 5.19 Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року №486/202/524/455/3370, до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять доходи від продажу об'єктів нерухомого майна та транспортних засобів (за виключенням сум, які були використані на лікування або подолання наслідків надзвичайної ситуації у розмірі не менше 10 прожиткових мінімумів на одну особу з розрахунку на місяць, за умови документального підтвердження).

Таким чином, дохід від відчуження відповідачкою квартири в розмірі 48000,00 грн. входить до сукупного доходу сім'ї і від нього залежить право на призначення державної соціальної допомоги і її розмір.

З огляду на викладене, доводи у відзиві про те, що відповідачка не має у власності житлових приміщень не заслуговує на увагу, так як на розмір соціальної допомоги впливає не факт наявності житлових приміщень, а дохід від його відчуження.

Разом з тим суд зазначає, що позивачем не доведено в установленому законом порядку і тих обставин, що відповідачка при подачі документів мала намір приховати обставини, які впливали на призначення і виплату допомоги. Відповідачка в суді пояснила, що була вагітною на той час, коли продала квартиру і стверджує, що не мала умислу приховати отримані доходи, вважала, що все вказала в декларації правильно, з боку працівників управління зауважень не було.

Щодо твердження у відзиві про пропуск позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Тлумачення частини першої статті 261 ЦК України дозволяє стверджувати, що початок перебігу позовної давності пов'язується з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов'язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне прав правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Наведеними вище положеннями пунктів 43, 44, 48, 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин підтверджується той факт, що позивач, як орган, який приймає рішення про призначення та виплату названого виду державної допомоги, наділений повноваженнями перевірити подані особою, яка звернулася за призначенням допомоги, документи та вказану у них інформацію на достовірність та повноту, а тому, отримавши у травня 2013 року від відповідачки заяву про призначення їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, позивач мав можливість та повинен був в силу своїх повноважень перевірити подану відповідачкою інформацію про доходи та майновий стан особи, яка звернулася за призначенням вказаних видів державної допомоги, а отже, позивач мав можливість та міг дізнатися про порушене право та про особу, яка його порушила в межах строків позовної давності.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. № 136 був затверджений Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, відповідно до якого з метою здійснення верифікації та моніторингу на запит Мінфіну розпорядники бюджетних коштів, Національний банк, Пенсійний фонд України, фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування, підприємства, установи і організації, банки та інші фінансові установи незалежно від форми власності подають інформацію, в тому числі персональні дані, про відкриті рахунки (поточні, кредитні, депозитні тощо), операції, залишок коштів на рахунках. У разі нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, призначених на сім'ю або домогосподарство, інформація подається щодо кожного члена сім'ї або домогосподарства. Верифікація та моніторинг державних виплат здійснюються структурним підрозділом Мінфіну. У процесі верифікації та моніторингу для визначення відповідності даних, що використовуються під час призначення (продовження), нарахування або здійснення державних виплат, здійснюється їх порівняння з даними, отриманими з офіційних джерел інформації, аналітичних та статистичних матеріалів, розроблених скорингових моделей та затверджених в установленому порядку методик визначення показників за непрямими ознаками. У разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено),нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів. Розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

Згідно п.3 Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 р. №1091 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1098) головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор: перевіряють достовірність та повноту інформації про доходи і майновий стан осіб, які входять до складу сім'ї, що звертається за призначенням державної соціальної допомоги, проводять вибіркові перевірки особових справ одержувачів державної соціальної допомоги за рішенням керівника відповідного органу соціального захисту населення або його заступника; складають акти за підсумками перевірки з висновками щодо правильності призначення державної соціальної допомоги .

Про порушення свого права, як вказує позивач дізнався при перевірці інформації про відсутність у власності сім'ї житлових приміщень, тобто в момент виявлення у власності позивачки квартири з витягу від 13.06.2018 року.

При цьому позивач не надав суду належних переконливих доказів щодо поважності причин пропуску позовної давності та не заявляв клопотання про поновлення строку позовної давності, так як вважав, що не пропустив такого строку. Однак, суд з цим не може погодитися, так як сама представник позивача в судовому засіданні підтвердила, що доступ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради має з жовтня 2015 року, що свідчить про те, що позивач мав можливість і повинен був перевірити достовірність поданої відповідачкою інформації для нарахування державної допомоги. Однак, з 2013 року цього не було зроблено, як не було також зроблено і в 2015 році з часу отримання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Лише 13.06.2018 року позивачем було виявлено вказані порушення, після чого управління звернулося до суду з вказаним позовом, тобто поза межами строку позовної давності.

Доводи представника позивача про те, що це право працівників управління, а не обов'язок перевіряти достовірність наданої інформації для отримання допомоги суд не бере до уваги, оскільки, такі доводи не ґрунтуються на приписах закону, про що судом зазначено вище.

Представником відповідача заявлено письмово у відзиві на позов про застосування позовної давності.

Суд вважає, що з огляду на викладене заява представника відповідача про застосування строку позовної давності є обґрунтованою, а тому відповідно до положень ст.267 ЦК України маються законні підстави для відмови в позові.

Додана до позову копія заяви відповідачки, в якій вона погодилася повернути кошти та просила дозволити їй повертати рівними частинами протягом року не може вважатися в даному випадку належним доказом з вищевикладених підстав.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих коштів у вигляді соціальної допомоги в розмірі 9493,79 грн. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко