Справа № 310/5469/18
2/310/2326/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши, що вона є власником будинку №140 по вул. Центральній (Леніна) в с. Азовському (Луначарському) Бердянського району Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2004 року. Вказала, що вищевказаною адресою крім неї зареєстровані чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час в спірному будинку проживає лише вона та її чоловік, ОСОБА_3 З 2006 року відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки виїхала до Австралії, де вийшла заміж за громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_5 Бартона, та отримала громадянство Австралії. Особисті речі та будь яке інше майно відповідача в даному будинку відсутні. За всі роки не проживання відповідач жодного разу не приймала участі в утриманні вказаного будинку, не сплачувала комунальні послуги та не надавала кошти для сплати комунальних послуг, не здійснювала поточний або капітальний ремонт. Дана обставина негативно впливає на сімейний бюджет та витрати родини на сплату комунальних послуг. Підкреслила, що реєстрація відповідача утруднює реалізацію прав позивача стосовно розпорядження своїм майном та право на отримання субсидії (відшкодування витрат на оплату комунальних послуг), тому є потреба зняти її з реєстрації в даному будинку. Просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Азовське, вул. Центральна, 140.

Позивач та її представник у судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги визнала.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2004 року (а.с. 6) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2004 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Азовське (Луначарське), вул. Центральна (Леніна), буд. 140.

Згідно інформаційної довідки Азовської сільської ради (а.с. 22) ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 знайшов своє підтвердження факт непроживання відповідачів у спірному житловому приміщенні і порушення ними прав ОСОБА_10, які передбачені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні нею цих прав.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сімї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини. які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідач подала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги ОСОБА_1, тому за ч. 1 ст. 82 ЦПК України не проживання за вищевказаною адресою більше року не підлягає доказуванню.

За таких обставин ОСОБА_2 слід вважати такою, що втратила право користування житловим будинком №140 по вул. Центральна в с. Азовському Бердянського району Запорізької області.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ним на оплату судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 82, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, 150 ЖК України та ст. 15, 16, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (місце реєстрації: вул. Центральна, буд. 140, с. Азовське, Бердянський район, Запорізька область), такою, що втратила право користування житловим будинком №140 по вул. Центральній в с. Азовському Бердянського району Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 30 серпня 2018 року.

Суддя