Справа №461/5339/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

27 вересня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря Кузьми Д.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 за захистом своїх прав. Позовні вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками квартири 24 на проспекті Чорновола, 23, у місті Львові. В 2007 році ОСОБА_2 прописала свого чоловіка, ОСОБА_4, в квартирі, співвласником якої вона є, а саме в квартирі 24 на проспекті Чорновола, 23, у місті Львові. При цьому останній не проживає в квартирі та не знімається з реєстрації. Просять суд усунути перешкоди у здійснення права власності, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивачі в судове засідання не прибули. До суду надійшла їх заява про слухання справи без їх участі, підтримання у повному обсязі позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою позивачів, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками квартири 24 на проспекті Чорновола, 23, у місті Львові на підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова про визнання мирової угоди від 26.07.2010 року.

Згідно з даними, що містяться в довідці ЛКП «Центральне» від 18.07.2018 року № 4663, в квартирі 24 на проспекті Чорновола, 23, у місті Львові зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4.

21.03.2018 року комісією ЛКП «Центральне» був складений акт про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в квартирі 24 на проспекті Чорновола, 23, у місті Львові, проте в житловому приміщенні не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачі є співвласниками житлового приміщення на підставі рішення суду. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідач в жилому приміщенні не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачам перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 24 в буд. № 23 на пр. Чорновола у м. Львові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 16, 319, 321 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 24 в будинку № 23 на пр. Чорновола у місті Львові.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Р. Юрків