Справа № 450/3344/18 Провадження № 2/450/1869/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі JMBLYV98WEJ000416, чорного кольору та визнати за нею право власності на 1/2 чатину автомобіля НОМЕР_2, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі Y6LJN81VPCL210747, чорного кольору.

В обґрунтування позову покликається на те, що 06 жовтня 1991 р. Між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІI-СГ № 494597 від 06.10.1991 року. В даний час позивачем подано позов про розірвання шлюбу. Під час шлюбу подружжя набули у власність: автомобіль НОМЕР_4 та автомобіль НОМЕР_5. Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу вказані автомобілі були зареєстровані на відповідача. Оскільки автомобілі є неподільною річчю, а відповідач відмовляється у добровільному порядку сплатити позивачу компенсацію половини вартості автомобілів, то при вирішенні питання про поділ цього майна між подружжям за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину кожного автомобіля.

29.10.2018 року провадження у справі відкрито.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Відповідач та представник відповідача в підготовче судове засідання не з'явилися, однак подано заяву, в якій сторона відповідача позов визнає у повному обсязі, просить розглдя справи проводити у їх відсутності.

Відповідно до ч. 34 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серія ІI-СГ № 494597 від 06.10.1991 року, вбачається, що 06.10.1991 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ513690 вбачається, що 26.12.2013 року ОСОБА_2 набув у власність автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі JMBLYV98WEJ000416, чорного кольору.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 838514 вбачається, що 11.06.2013 року ОСОБА_2 набув у власність автомобіль марки «HYNDAI TUCSON» 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі Y6LJN81VPCL210747, чорного кольору.

Так, судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі ОСОБА_2 набув у спільну сумісну власність подружжя автомобіль НОМЕР_6 та автомобіль НОМЕР_7.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Способи та порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України і що сутність такого поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна вимога про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя шляхом виділу по ? частці кожному із подружжя відповідає вказаним вище нормам закону, враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 41, 55 Конституції України, ст. 364 ЦК України, ст. 57, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 158, 200, 223, 280, 282, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_8, право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі JMBLYV98WEJ000416, чорного кольору.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_8, право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_2, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі Y6LJN81VPCL210747, чорного кольору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05.12.2018 року.

СуддяОСОБА_3