Справа № 359/5861/17 Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/2927/18 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 33 26.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Голуб С.А.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Рітейл» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Рітейл», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивований тим, що йому належить на праві власності легковий автомобіль марки «Renault fluence 1.50», реєстраційний номер НОМЕР_1, який має дизельний двигун.

Вказував, що 16 червня 2017 року близько 18 години на автозаправній станції відповідача ТОВ «ОККО-Рітейл», розташованій по вул.Харківське шосе 1-г у с.Щасливе Бориспільського району Київської області, працівники АЗС помилково заправили його автомобіль замість дизельного пального бензином Пульс А-95. Від'їхавши на кілька кілометрів від АЗС автомобіль заглох. В результаті огляду автомобіля у сервісному центрі «RENAULT» встановлна несправність однієї із форсунок двигуна, на заміну якої він витратив 27110,99 грн., які має відшкодувати відповідач.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдано моральної шкоди, бо він зазнав душевних страждань, було порушено його нормальний спосіб життя, він їздив на громадському транспорті, що викликало незручності, докладав додаткових зусиль для захисту своїх прав. Розмір завданої моральної шкоди оцінив у 10000 грн. Оскільки відповідач відмовляється добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну його працівниками, просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 27110, 99 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто із ТОВ «ОККО-Рітейл» на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 20000 грн. та судові витрати 344,89 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ «ОККО-Рітейл» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на недоведеність обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Скарга мотивована тим, що суд прийшов до хибних висновків про наявність вини у діях працівників АЗС, не врахувавши процес заправки автомобіля, який був знятий відеокамерами і відео оглянуте судом. Дане відео спростовує доводи позивача про наявність вини відповдіача, бо оператор АЗС двічі перепитував яке паливо заправляти і позивач двічі підтвердив що бензин. Крім того, висновки суду про те, що на кришці паливного бака автомобіля позивача було написано дизель, а тому молодший оператор мав це врахувати при заправці не грунтуються на вимогах нормативних актів.

Рішення в частині відмови у відшкодуванні моральнної шкоди не оскаржується і не є предметом перегляду.

Позивач ОСОБА_2 отримав копію ухвали про відкриття провадження із копією апеляційної скарги, що стверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення, відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

В суді апеляційної представник ТОВ «ОККО-Рітейл» подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області як незаконне.

Представник позивача ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Треті особи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явивися, причин неявки не повідомив, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «Renault fluence 1.50», реєстраційний номер НОМЕР_1, який має двигун, що працює на дизельному пальному, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2

Також судом встановлено, що 16 червня 2017 року близько 17 години 29 хв. на автозаправній станції відповідача ТОВ «ОККО-Рітейл», розташованій по вул.Харківське шосе 1-г у с.Щасливе Бориспільського району Київської області, автомобіль позивача був заправлений бензином Пульс А-95, що підтверджується копією касового чека № 0097 від 16 червня 2017 року.

Внаслідок заправки бензином замість дизельного пального двигун належного позивачу автомобіля був пошкоджений і він витратив на його ремонт кошти в розмірі 27110,99 грн., що стверджується копією наряду-замовлення № МП009582 від 27 червня 2017 року та копією квитанції № ПН2163640 від 27 червня 2017 року.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов частково, суд обгрунтовував свої висновки тим, що шкода завдана позивачу внаслідок винних дій відповідача, зокрема пошкодження двигуна виникло внаслідок дій заправника, який не звернув увагу на напис «Diesel» на кришці паливного баку автомобіля позивача та помилково заправив бак бензином А-95 Pulls.

При цьому суд вважав, що заподіянню шкоди сприяла груба необережність самого позивача, бо із дослідженого судом відеозапису вбачається, що касир АЗС двічі повідомляла позивача про те, що його автомобіль заправлявся бензином А-95 Pulls, однак позивач не звернув увагу на це та не заперечив проти того, щоб його автомобіль був заправлений бензином, а не дизелем. На думку суду ці обставини дають підстави для зменшення розміру матеріальної шкоди до 20000 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не відповідають матеріалам справи та не грунтуються на вимогах закону.

Спірні правовідносини регулюються ст.1166 ЦК України, згідно ч.1 якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом вказаної норми шкода, заподіяна майну і особі громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи у заподіянні шкоди (п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Отже, особа, яка вимагає відшкодування збитків із деліктних зобов'язань, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст.1166 ЦК України).

Покладаючи на відповідача обов'язок відшкодування завданої позивачу шкоди, суд не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутні докази неправомірності поведінки правцівників відповідача та докази їх вини.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилається на те, що вийшовши з машини, він сказав оператору заправити автомобіль дизельним пальним.

Однак, третя особа у справі ОСОБА_4, оператор АЗС, не підтвердив даний факт і пояснив, що він не пам'ятає обставин заправки автомобіля позивача, проти позову заперечив.

Третя особа ОСОБА_3, яка працює на посаді касира АЗС, пояснила, що вона пам'ятає як двічі по гучномовцю повідомляла позивача, що його автомобіль заправляється бензином А-95, і позивач не висловив ні заперечень, ні зауважень з цього приводу, розрахувавшись на касі. Це ж підтвердив адміністратор АЗС третя особа у справі - ОСОБА_5

Окрім того, заперечуючи проти позову, відповідач подав до суду у якості доказу відеозапис із АЗС, який відображає процес заправки автомобіля, який неодноразово оглядався судом першої інстанції і з якого вбачається, що після зупинки автомобіля біля заправного терміналу, із нього вийшов позивач і щось сказав оператору, який дістав заправний пристрій і обійшовши автомобіль з іншого боку вставив його у бак. При цьому на відео чітко видно, що позивач підійшов до терміналу, подивився на нього і погодившись із типом пального пішов до касового залу АЗС для оплати.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується записом з камери відеоспостереження, оператор АЗС двічі перед початком заправки та після увімкнення відпуску палива озвучила позивачу повідомлення про те, що його автомобіль заправляється бензином А-95, на що позивач не висловив заперечень.

Наведене у свою чергу свідчить про відсутність вини у діях позивача.

Судом першої інстанції також не встановлено у рішенні тих обставин, що позивач повідомив оператора про заправку дизельним пальним, а той помилково заправив бензин.

Водночас, колегія суддів вважає безпідставними висновки суду про те, що винними діями оператора є факт його неуважності і незвернення уваги на напис «Diesel» на кришці паливного баку автомобіля позивача.

Таке суперечить Правилам роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженої постановю КМ України № 1442 від 20 грудня 1997 року, згідно яких оператор АЗС не зобов'язаний знати технічні характеристики автомобілів та звертати увагу на написи, в тому числі на кришці бака. Відповідно до п.12 Правил усі працівники АЗС та спеціалізованих магазинів повинні виконувати умови утримання території АЗС і приміщень магазинів у належному санітарному стані, дотримуватися правил пожежної та екологічної безпеки, правил користування засобами вимірювальної техніки, вимог нормативно-правових актів до охорони праці, продажу нафтопродуктів, супутніх товарів, а також торговельного обслуговування споживачів.

Вказані порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог та наданих доказів, колегія суддів прийшла до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до приписів ч.2 ст.1166 ЦК України відповідач довів що шкоди позивачу завдано не з його вини, а відтак підстави для покладення на нього вдіповідальності за завдану шкоду відсутні.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Рітейл» задоволити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Рітейл», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: