Справа № 285/2539/18
провадження у справі № 2/0285/1085/18
04 жовтня 2018 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої судді Заполовської Т.Г.,
за секретаря судового засідання Музики Н.Ю.,
за участі: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новограді-Волинському справу
за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ :
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача кошти в сумі 518 484,11 грн., з яких: 386 640 грн., сплачених позивачем за попереднім договором купівлі-продажу квартири; штраф в розмірі 1% від суми одержаних коштів 3866,40 грн., 23 532,08 грн. 3% річних, 104 445,63 грн. інфляційних втрат та судові витрати.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 02 листопада 2015 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири № 49, розташованої на 7 поверсі 1 секції, загальною площею згідно проектної документації 35,80 кв.м. у будинку, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Гетьманська, 3, 5, 7. Відповідно до п. 2.1. Попереднього договору сторони зобовязуються в майбутньому, в обумовлений п. 4.3 цього договору строк, укласти договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку, який будується на земельній ділянці, що належить Продавцю на праві приватної власності. Відповідно до п. 4.3 попереднього договору сторони беруть на себе обовязок укласти Основний договір протягом 3 (трьох) місяців після отримання Продавцем сертифікату відповідності закінченого будівництвом обєкта чи іншого документа, що підтверджує введення житлового будинку в експлуатацію. Згідно п. 5.1.1 попереднього договору Продавець зобовязаний здати житловий будинок в експлуатацію не пізніше IІ кварталу 2016 року. Відповідно до п. 3.1. попереднього договору сторони домовились, що загальна вартість квартири, за яку вона буде продана Покупцю згідно Основного договору, розраховується виходячи з вартості 1 кв.м. Загальна вартість квартири становить 386 640 грн. ОСОБА_1 у повному обсязі виконав свої зобовязання за попереднім договором, передавши відповідачу грошові кошти в розмірі 386 640 грн., що становить 100% вартості квартири. Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_3 з приводу виконання ним вимог за попереднім договором щодо укладення основного договору купівлі-продажу квартири, однак відповідач ухиляється від укладення основного договору. Повернути ОСОБА_1 сплачені кошти за попереднім договором відповідач також відмовився. У звязку з неналежним виконанням умов договору позивач просить стягнути з відповідача штраф, передбачений умовами попереднього договору та відповідно до положень ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати з вказаної суми.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. Також звернули увагу суду, що у липні 2018 року відповідач отримав письмову вимогу про повернення зазначених коштів, однак насьогодні позивач не отримав жодної копійки з вказаної суми.
Відповідач в судове засідання не прибув, у встановлений строк не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні.
Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 06.08.2018 року. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання призначене на 06.09.2018 року. За клопотанням відповідача (а.с. 81) у звязку з його відрядженням розгляд справи відкладено на 04.10.2018 року.
07.08.2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 08.08.2018 року задоволена та накладений арешт на земельну ділянку, що належить ОСОБА_3, загальною площею 0,1001 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Гетьманська, 7.
25.09.2018 року до суду надійшла заява про залучення до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог та виступають на стороні позивача, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Протокольною ухвалою суду в судовому засіданні 04.10.2018 року заява залишена без розгляду, оскільки остання подана з порушенням процесуальних строків, встановлених ст. 52 ЦПК України, тобто після першого судового засідання.
Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 02 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири № 49, розташованої на 7 поверсі 1 секції, загальною площею згідно проектної документації 35,80 кв.м. у будинку, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Гетьманська, 3, 5, 7, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8Є (а.с. 7-12).
Відповідно до п. 2.1. Попереднього договору сторони зобовязуються, в майбутньому в обумовлений п. 4.3 цього договору строк, укласти договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку, який будується на земельній ділянці, що належить Продавцю на праві приватної власності.
Відповідно до п. 4.3 попереднього договору сторони беруть на себе обовязок укласти Основний договір протягом 3 (трьох) місяців після отримання Продавцем сертифікату відповідності закінченого будівництвом обєкта чи іншого документа, що підтверджує введення житлового будинку в експлуатацію.
Згідно п. 5.1.1 попереднього договору Продавець зобовязаний здати житловий будинок в експлуатацію не пізніше I кварталу 2016 року.
Відповідно до п.п. 3.1., 3.2 попереднього договору сторони домовились, що загальна вартість квартири, за яку вона буде продана Покупцю згідно Основного договору, розраховується виходячи з вартості 1 кв.м. Загальна вартість квартири становить 386 640 грн. До підписання попереднього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження наміру виконати свої зобовязання з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платоспроможності, Покупець передав, а представник Продавця отримав грошові кошти в розмірі 386 640 грн.
Відповідно до п. 6.4 попереднього договору купівлі-продажу у разі односторонньої відмови Продавця від укладення Основного договору, неподання ним документів, необхідних для нотаріального посвідчення основного договору, неприбуття його до нотаріуса для укладення основного договору, та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не може бути укладений з вини Продавця, Продавець крім повернення Покупцю одержаних коштів, зазначених в п. 3 цього договору, сплачує Покупцю штраф в розмірі 1% від суми одержаних коштів протягом 3 (трьох) банківських днів.
20.07.2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення сплачених за попереднім договором коштів та штрафу в розмірі 1% від суми коштів, сплачених за квартиру відповідно до п. 6.4 попереднього договору, протягом трьох днів з моменту отримання вимоги. Також вимагав сплатити 3% річних від вказаної суми та інфляційні втрати (а.с. 61-65).
Вказану вимогу ОСОБА_3 отримав 25.07.2018 року (а.с. 65), однак на момент розгляду справи, як повідомив позивач в судовому засіданні, кошти не повернув ні повністю, ні частково.
Судом встановлено, що на момент розгляду справи квартира не збудована, будинок не введено в експлуатацію, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17-24).
За змістом статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Відповідно до положень п.п. 4.1, 4.3, 8.1 Попереднього договору, житловий будинок мав бути введений в експлуатацію до 01.04.2016 року та відповідач мав укласти основний договір протягом трьох місяців, але не пізніше ІІ-го кварталу 2016 року.
Отже, оскільки основний договір між сторонами не було укладено до 01.07.2016 року, то зобовязання за попереднім договором між сторонами припинились.
Відповідно ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом та повертається у тому розмірі у якому вона була надана.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, яке б мало випливати із договору (основного договору), укладеного сторонами.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки основний договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані позивачем відповідачу грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню позивачу у повному обсязі 386 640 грн.
Також оскільки відповідач у визначений попереднім договором строк своїх зобовязань не виконав, будинок не збудовано та не введено в експлуатацію, а тому з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню штраф в розмірі 1% від суми одержаних ним коштів згідно п. 6.4 попереднього договору, що становить 3866,40 грн.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про сплату 3% річних та інфляційних втрат відповідно до положень ст. 625 ЦК України, то суд частково погоджується з такими вимогами.
Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобовязання.
Аналізуючи положення попереднього договору, укладеного між сторонами, суд приходить до висновку, що зобовязальні відносини сторін не були грошовими. Продавець ОСОБА_3 згідно умов вищевказаного договору мав зобовязання, визначені у підрозділі 5.1. Йдеться лише про обовязок здати житловий будинок у експлуатацію, не погіршувати технічного стану квартири, укласти основний договір, тобто вчинити певні дії чи утриматись від їх вчинення. У відповідача згідно попереднього договору відсутній обовязок повернути отримані кошти за договором у випадку припинення зобовязання.
Тому суд приходить до висновку, що обовязок повернути аванс у відповідача виник з дня отримання відповідної вимоги ОСОБА_1, а через три дні, тобто з 29.07.2018 року грошове зобовязання стало прострочене і у позивача виникло право на застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України.
Тобто, за період з 29.07.2018 року по 04.10.2018 року (день постановлення рішення) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 2278,85 грн. та інфляційні втрати у розмірі 16 098,94 грн. від суми 390 506,40 грн. (386 640+3866,40).
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пропорційно задоволених вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Тому необхідно стягнути 1% від суми 408 884,19 грн. та 352,40 грн. судового збору за подану заяву про забезпечення позову (а.с. 40).
Керуючись статтями 4, 10, 76-82, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4441,24 грн.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Дата складення повного судового рішення 09.10.2018 року.
Головуюча Т.Г. Заполовська