Справа № 308/2302/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 03 жовтня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 09 жовтня 2018 року.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 50000.00 [Доларів США] на термін до 13.03.2015 р., а Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № МКМОGА00000021.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2014 року має заборгованість 175555,60 [Долар США], яка складається з наступного: 49443,30 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 35705,52 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1068,14 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 80963,74 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. А також штрафи відповідно до договору: 15.86 [Долар США] штраф (фіксована частка); 8359,04 [Долар США] штраф (процентна складова).

Представником позивача подано до суду клопотання від 02.09.2015 року про уточнення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № МКМОGА00000021, оскільки Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 26.04.2010 року було винесено рішення по справі №2-8245/2010 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТзОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто ОСОБА_1 суму боргу яка складала 51015,57 [Долар США]., з яких: 47580,65 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 958,91 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 15,49 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 32,77 [Долар США] - штраф (фіксована частина) ; 2427,75 [Долар США] - штраф процентна 118625,65 [Долар США]. Враховуючи, що винесення рішення про стягнення заборгованості не зупиняє нарахування відсотків по кредиту, штрафів, комісії та неустойки, оскільки кредитний договір між сторонами не розірваний та продовжує діяти, позивач вважає за необхідне зменшити позовні вимоги, а саме від заявленої суми позовних вимог 175555,60 [Долар США], відняти задоволену рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2010 року по справі №2-8245/2010 суму боргу яка складала 51015,57 [Долар США]., в результаті чого сума заборгованості відповідача станом на 01.09.2015 року складає 140047,76 [Долар США], за кредитним договором № МКМОСА00000021 від 14.03.2008 року, в тому числі: 1862,65 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 37962, 16 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1170,60 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 101495,59 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 15.86 [Долар США] - штраф (фіксована частіша), 7002,39 [Долар США] - штраф (процентна складова), та стягнути з Відповідача судові витрати.

За таких обставин, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № МКМОGА00000021 в розмірі147066,01 дол.США, що за курсом 21,8 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.09.2015 року складає 3206039,01 грн..

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2015 року, ОСОБА_2 в даній справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника Ужгородського міськрайонного суду від 02.05.2018 №223 матеріали справи № 308/2302/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягали повторному автоматизованому розподілу, у звязку із неможливістю суддею Лемак О.В. виконання повноважень судді, що зумовлено довготривалим лікуванням. Головуючим суддею у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визначено суддю Фазикош О.В.

Представником відповідача було подано заперечення проти позовних вимог, згідно яких просив відмовити повністю у задоволенні позовної заяви.

Представником позивача було подано письмові пояснення на заперечення проти позовних вимог представника відповідача.

Представник позивача в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3Ю в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача ОСОБА_1.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 14.03.2008 року уклали кредитний договір № МКМОGА00000021.

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 50000,00 [Доларів США] на споживчі цілі на термін до 13.03.2015 р., та а також 4252,50 дол СШАна сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених договором, а Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до 8 розділу договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № МКМОGА00000021. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобовязання за вказаним Договором не виконав.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Судом встановлено, що у звязку із неналежним виконанням Позичальником взятих на себе зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за його користування та винагороди, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 26.04.2010 року було винесено рішення по справі №2-8245/2010 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТзОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 389048 гривень та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТзОВ «Українське фінансове агентство «Верус» суму боргу у розмірі 200 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2010 року залишено без змін.

Вказане судове рішення набрало законної сили, а тому встановлені ним обставини у відповідності до ч.2 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З клопотання позивача про уточнення позовних вимог від 02.09.2015 року (а.с.36) слідує, що сума заборгованості, яка стягнута з відповідача за судовим рішенням складається з наступного: 51015,57 [Долар США]., з яких: з яких: 47580,65 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 958,91 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 15,49 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 32,77 [Долар США] - штраф (фіксована частина) ; 2427,75 [Долар США] - штраф процентна 118625,65 [Долар США].

Зі змісту клопотання позивача про уточнення позовних вимог слідує, що уточненні позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Позивач вказує, що враховуючи те, що винесення рішення про стягнення із Відповідача заборгованості не зупиняє нарахування відсотків по кредиту, штрафів, комісії та неустойки, оскільки Кредитний договір не розірваний між сторонами та продовжує діяти по сьогоднішній день.

З огляду на вищенаведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» вважав за необхідне зменшити позовні вимоги, а саме: від зазначеної суми позовних вимог 175555,60 Доларів США необхідно відняти задоволену (рішенням по справі №2-8245/2010 від 26.04.2010 року) суму боргу у розмірі 51015,57 грн., в результаті чого сума заборгованості станом на 01.09.2015 складає 140047,76 Доларів США, в тому числі: 1862,65 Дол. США заборгованість по кредиту (страхові платежі по іпотеці); 37962,16 Дол. США заборгованість по відсотках; 1170,60 Дол. США заборгованість по комісії; 101495,59 Дол. США заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до Договору: 15,86 Дол. США штраф (фіксована частина); 7002,39 Дол. США штраф (процентна складова).

Таким чином, в клопотанні про уточнення позовних вимог позивач вказує загальну суму заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № МКМОGА00000021 від 14.03.2008 року, яка становить - 147066.01 (сто сорок сім тисяч шістдесят шість) Доларів США 01 цент, що за курсом 21.8 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.09.2015 року складає 3 206 039.01 грн. (три мільйони двісті шість тисяч тридцять девять гривень. 01 коп).

При цьому, частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. ОСОБА_3 і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ці висновки узгоджуються з позицією ОСОБА_4 Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Разом з тим, позивачем обраний неправильний спосіб захисту своїх порушених прав відповідно до статті 16 ЦК України, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2010 року по справі №2-8245/2010 з відповідача вже була стягнута в повному обсязі достроково заборгованості за кредитним договором, а саме за тілом кредиту і заборгованість за відсотками за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом, та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення відсотків, комісії та пені однак таких вимог банк не заявляв. При цьому, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного доводи ПАТ КБ «Приватбанк» про те, що банк мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом є необґрунтованими.

За таких обставин, оскільки у позивача відсутнє право повторно стягувати проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, а при наявності судового рішення про стягнення цих сум, вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, банк не заявляв, то у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Щодо вимог позивача про стягнення штрафів відповідно до умов договору, а саме: 15,86 дол.США штраф (фіксована частина); 5931,28 дол.США штраф (процентна частина), суд зазначає наступне:

Пунктом 5.3 Кредитного договору визначено, що при порушенні Позичальником будь-якого грошового зобов'язання за Договором понад 30 календарних днів, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 (двісті пятдесят) грн., плюс 5 % від суми невиконаного зобовязання. Проте, позивачем нараховано штраф (процентна частина), в тому числі, й на пеню, що є неприпустимим, оскільки за змістом статті 549 ЦК України штраф та пеня є різновидом неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Отже, позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (порушення позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В той же час, згідно правової позиції Верховного суду України від 21.10.2015 року у справі за № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 258, 265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5