Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/319/18
Провадження № 2/506/210/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2018 смт.Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Криворучка П.В.,

при участі секретаря судового засідання Паламарчук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт.Окни, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнянської сільської ради Окнянського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Окнянська районна державна адміністрація Одеської області, про встановлення факту належності трудової книжки та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року позивачка звернулась в суд із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 07.02.2005р. померла її мати ОСОБА_2, яка на момент смерті, разом з позивачкою, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

За твердженням позивачки, вона таким чином, як спадкоємиця першої черги, фактично прийняла спадщину матері, але вже після її смерті дізналась, що незважаючи на те, що мати з 1965р. по 2000р. була членом колгоспу ім.Дзержинського, її не внесли до списку осіб членів КСП ім.Дзержинського, які набувають право на земельну частку (пай), відповідно, вона не отримала сертифікат на земельну частку (пай).

На переконання позивачки, її мати - ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай), як член КСП ім.Дзержинського, у звязку з тим, що на момент отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю, тобто державний акт серії ОД-15 №0013, згідно даних Відділу у Окнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, КСП ім.Дзержинського отримало 25.12.1995р., вона була членом зазначеного КСП.

Доказом того, що ОСОБА_2, на момент отримання державного акта на право колективної власності на землю, була членом вказаного КСП, як зазначила позивачка, є копія трудової книжки, що міститься у матеріалах пенсійної справи, але у трудовій книжці у графі «по-батькові» вказано «Леонідівна» замість «Леонтіївна», а тому, пославшись на ст.2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001р., ст.ст.1261, 1268 Цивільного кодексу України та п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» і п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», позивачка просила поновити строк позовної давності, оскільки про порушене право матері їй стало відомо лише нещодавно, встановити факт належності трудової книжки її матері, та визнати право на отримання земельної ділянки частки (паю), розміром 6,20 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім.Дзержинського Чорнянської сільської ради Окнянського району Одеської області, в порядку спадкування за законом, після смерті її матері - ОСОБА_2.

Учасники справи в судове засідання не зявились, надавши, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.223 ЦПК України. При цьому, позивачка наполягала на своїх вимогах, відповідач позов визнав, а треті особи жодних заперечень проти позовних вимог не висловили, що дає підстави суду на прийняття рішення про задоволення позову, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. /ар.сп.34, 46-55, 65, 78/

Всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, якими вони обґрунтовують свої вимоги чи заперечення, а також проаналізувавши нормативно-правові акти, які регулюють вказані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного:

згідно довідки від 24.01.2018р. №95, виданої Чорнянською сільською радою, Окнянського району Одеської області, позивачка дійсно проживала і спільно вела господарство разом зі своєю матірю ОСОБА_2, по день смерті останньої, тобто, 07.02.2005р.; /ар.сп. 14 /

відповіддю від 02.05.2018р. №173, на запит адвоката, Чорнянська сільська рада, Окнянського району Одеської області, повідомила про те, що ОСОБА_3, 29.07.1947р. народження, дійсно була зареєстрована і проживала на території Чорнянської сільської ради з 1965 по 2005 роки, що підтверджується записами із по господарської книги, і що ОСОБА_3, 29.07.1947р. народження, та ОСОБА_2, 29.07.1947р. народження, є дійсно однією і тією ж особою; /ар.сп. 25-26 /

із паспорту позивачки КМ 529837 від 01.02.2008р., виданого Красноокнянським РВ ГУМВС України в Одеській області, свідоцтва про смерть серії І-ЖД №411519, виданого Чорнянською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0952925 від 19.06.1965р., виданого Чорнянською сільською радою Котовського району Одеської області, та свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №057064, виданого Чорнянською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, видно, що матірю позивачки є ОСОБА_2; /ар.сп. 8-13 /

із фотокопії трудової книжки колгоспника, форми №58, заповненої 03.11.1984р. в колгоспі ім.Дзержинського Чорнянської сільради Красноокнянського району Одеської області, та наданої Подільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на запит адвоката, вбачається, що ОСОБА_3, 29.07.1947р. народження, в період з 1965р. по 1996р. працювала у вказаному господарстві, в якості нормовиці, доярки та повара; /ар.сп. 16-17 /

згідно листа Відділу в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №29-15-0.330-1904/114-17 від 15.12.2017р., на адвокатський запит, державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-15 №0013, яка рахується за колективним сільськогосподарським підприємством КСП ім.Дзержинського, зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності 25.12.1995р., і на даний час у Відділі відсутній; /ар.сп. 18 /

листами від 04.10.2017р. №1224/01-23/1026 та від 24.10.2017р. №1345/01-21/1112, Окнянська районна державна адміністрація Одеської області, на адвокатські запити, повідомила про неможливість підтвердження факту прийняття, у 1965 році, в члени колгоспу-КСП імені Дзержинського села Чорна Красноокнянського району Одеської області ОСОБА_2 (Леонідівни), тому що документи на державне зберігання не надійшли, та у звязку з тим, що у 2000 році була реорганізація зазначеного КСП в СВК «Хлібороб», і є відомості про виключення з членів вказаного КСП ОСОБА_2 ОСОБА_4 (з доданням копії протоколу загальних зборів членів КСП імені Дзержинського від 15.03.2000р. №2). Також у списку осіб-членів КСП імені Дзержинського, що набувають право на земельну частку (пай),ОСОБА_2 (Леонідівни) не виявлено; /ар.сп. 19-23 /

із листа від 07.08.2018р. №1469/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), надісланих Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, на запит суду, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2, яка померла 07.02.2005р., не відкривалась; /ар.сп. 71-72 /

прийняття позивачкою вказаної спадщини ніким не оспорене і не оспорюється;

ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру;

ст.55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом;

ч.10 ст.5 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. було встановлено, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства;

п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини;

ч.2 ст.116 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність;

згідно ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом;

відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення;

ч.1 ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово;

ч.1 ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки;

згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного Кодексу, тобто шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї;

відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину;

ч.3 ст.1 та п.3 ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай);

згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними;

ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки дослідженими судом доказами встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб;

п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що невнесення особи до спику, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, не може позбавити її права на земельну частку;

відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», з урахуванням того, що згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001р., сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, позов, на переконання суду, підлягає задоволенню, виходячи з того, що хоча з часу виникнення спірних правовідносин минув тривалий час (більше 20 років), однак на момент отримання зазначеним сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю спадкодавець була його членом, про що позивачці стало відомо лише нещодавно, а тому за нею слід визнати право на отримання земельної частки (паю), яке належало, нині покійній, матері, з поновленням строку позовної давності на звернення до суду.

Виходячи з того, що Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963р. та Земельний кодекс від 18.12.1990р., які втратили чинність, передбачали такі форми власності як «приватна», «колективна» та «державна», а нині діючі законодавчі акти колективної форми власності не передбачають, а тому позивачці слід виділити земельну ділянку із земель державної власності, розташованих на території Чорнянської сільської ради Окнянського району Одеської області, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім.Дзержинського с.Чорна Красноокнянського (Окнянського) району Одеської області, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серія ОД-15 №0013 від 25.12.1995р.

Окрім того, вимога, про встановлення факту належності трудової книжки матері позивачки, нині покійній, слід також задовольнити, оскільки дослідженими судом доказами зазначений факт повністю доведений, так як, на погляд суду, розбіжності в написані по-батькові спадкодавиці, повязані зі співзвучністю імен «Леонтій» та «Леонід».

На думку суду, саме таке рішення буде відповідати ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, щодо справедливого розгляду справи та захисту прав громадянина.

Крім того, суд вважає за необхідне розяснити позивачці про її обовязок, відповідно до ст.182 ЦК України, зареєструвати право власності на вказану спадщину, в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

На підставі ст.5 ч.10 Земельного кодексу України від 18.12.1990р., ст.ст.81 ч.1 п.«г», 116 ч.2 Земельного кодексу України від 25.10.2001р., ст.ст.1 ч.3, 2 ч.2 п.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.27 ч.1 п.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст.1217, 1225 ч.1, 1258 ч.1, 1261, 1268 ч.3, 1296 ч.ч.1,3 Цивільного кодексу України, та керуючись ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.55 Конституції України, ст.ст.12, 13, 78, 81, 206 ч.4, 211 ч.3, 223, 259, 263 265 ЦПК України, п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, поновивши строк позовної давності для звернення до суду.

Встановити факт належності трудової книжки колгоспника колгоспу-КСП імені Дзержинського Чорнянської сільської ради, Красноокнянського району Одеської області, оформленої 03.11.1984р. на імя ОСОБА_3, 29.07.1947р. народження, матері позивачки ОСОБА_2, 29.07.1947р. народження.

Визнати за ОСОБА_1, 25.05.1965р. народження, (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1), зареєстрованою та проживаючою в ІНФОРМАЦІЯ_1, право на отримання земельної ділянки частки (паю), розміром 6,20 умовних кадастрових гектарів, із земель колишнього КСП ім.Дзержинського Чорнянської сільської ради, Окнянського району Одеської області, в порядку спадкування за законом, після смерті матері, ОСОБА_2, померлої 07.02.2005р.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

ГоловуючийОСОБА_5