Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 425/1519/17

провадження № 61-932 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району на заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2017 року у складі судді Романовського Є. О., та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 29 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Дронської І. О., Карташова О. Ю., Яреська А. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району (далі - УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому району) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 17 липня 2015 року їй продовжено виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як уповноваженому представнику сім'ї, на період з 17 липня 2015 року по

14 січня 2016 року за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2

м. Запоріжжя.

За результатами проведення верифікації інформації отриманої від фізичних осіб під час призначення, нарахування та/або виплати усіх видів соціальної допомоги, Міністерством фінансів України через Департамент соціального захисту населення встановлено, що ОСОБА_1 у період отримання грошової допомоги, з 21 серпня 2015 року по 26 жовтня 2015 року, була відсутня за місцем її фактичного проживання 66 днів, про що не повідомила УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому району.

Пунктом 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, встановлено, що уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомити уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу.

Посилаючись на те, що за період відсутності за місцем отримання допомоги, ОСОБА_1 були надміру виплачені грошові кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, оплату житлово-комунальних послуг, у тому числі і грошова допомога на члена сім'ї - пенсіонера ОСОБА_2 на загальну суму

4 191 грн 48 коп., і у добровільному порядку відповідач їх не повертає, позивач просив стягнути зазначену суму в судовому порядку.

Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області

від 10 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обмеження термінів перебування на тимчасово окупованій території України були встановлені Законом України від 24 грудня 2015 року № 924-V-III «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який набув чинності з 13 січня 2016 року та не має зворотної сили. Таким чином, у період з 21 серпня 2015 року по 26 жовтня 2015 року не існувало обмежень перебування на тимчасово окупованій території України, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 4 191 грн 48 коп., як надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 29 листопада 2017 року апеляційну скаргу УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому районі відхилено, заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області

від 10 серпня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції обгрунтована тим, що суд першої інстанції повно і всесторонньо з'ясував обставини справи та визначив закон, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Обмеження щодо термінів перебування на тимчасово окупованій території України були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який набув чинності з 13 січня 2016 року, і не має зворотної дії.

У грудні 2017 року УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому району звернулося з касаційною скаргою, у якій просило скасувати заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 29 листопада 2017 року, та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суди попередніх інстанцій не урахували, що відповідач не виконала вимоги частини третьої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до якої у випадку зміни фактичного проживання внутрішньо переміщена особа повідомляє про це у найближчий територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) протягом 10 днів. ОСОБА_1 надала управлінню недостовірну інформацію щодо місця свого перебування у

м. Запоріжжі, оскільки фактично мешкала за покинутим місцем проживання на непідконтрольній українській владі території у період з 21 серпня 2015 року по 26 жовтня 2015 року. А тому виплачена їй за вказаний період щомісячна адресна грошова допомога, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, оплату житлово-комунальних послуг, підлягає поверненню до державного бюджету. Посилаючись на наведене, заявник вважав висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову, помилковими.

14 лютого 2018 року матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційної скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1

Згідно з довідками від 18 листопада 2014 року № № НОМЕР_1, НОМЕР_2 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданих УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому району, ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 перемістилися з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) та проживають за адресою:

АДРЕСА_1,

17 липня 2015 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах

ОСОБА_2 звернулась до УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому районі для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому району про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 25 липня

2015 року ОСОБА_1 на сім'ю призначено допомогу на період з 17 липня

2015 року по 16 січня 2016 року у розмірі 1 833 грн 00 коп.

З акту проведення перевірки цільового використання коштів заявниками в період призначення їм щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01 грудня 2016 року, складеного УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому району, убачається, що ОСОБА_1 була відсутня 66 днів за місцем її фактичного перебування у період з 21 серпня 2015 року по 26 жовтня 2015 року.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума надміру виплаченої ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги, за період з 21 серпня

2015 року по 26 жовтня 2015 року, становить 4 191 грн 48 коп.

За змістом частини першої статті першої Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець, або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного або техногенного характеру.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня

2014 року № 505 (далі - Порядок № 505).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку № 505 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно абзацу першого пункту 5 Порядку № 505 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд, з урахуванням положень статті 400 ЦПК України, бере до уваги підстави заявлених УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому району позовних вимог, які заявник обгрунтовував тим, що за наслідками проведеної перевірки цільового використання ОСОБА_1 коштів адресної грошової допомоги встановлено, що у період з 21 серпня 2015 року по 26 жовтня 2015 року, вона була відсутня за тимчасовим місцем проживання тривалістю 66 днів, про що управління не повідомила, а тому просило стягнути надміру виплачену їй грошову допомогу у розмірі 4 191 грн 48 коп. з підстав, передбачених пунктом 11 Порядку № 505.

Підстави та порядок повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до пункту 11 Порядку № 505, згідно з яким, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Аналізуючи наведені норми, Верховний Суд дійшов висновку, що наведений у пункті 11 Порядку № 505 перелік підстав, за яких допускається стягнення надміру виплачених коштів, є вичерпним. Інших підстав, за яких можливе таке стягнення, Порядком № 505 не передбачено.

Суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про те, що у період її відсутності за адресою тимчасового перебування з 21 серпня

2015 року по 26 жовтні 2016 року, нормативно-правовими актами не були передбачені будь-які обмеження щодо строку відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем тимчасового перебування.

Такі обмеження були введені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24 грудня 2015 року № 924-V-III, який набрав чинності 13 січня 2016 року, який відповідно до статті 5 ЦК Українине має зворотної дії.

Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли законного та обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог УПНЗ Запорізької міської ради по Хортицькому району.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, оскільки суди відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року належним чином оцінили зібрані у справі докази та правильно застосували норми матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що оскаржувані судові рішення є законними та обгрунтованими, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району залишити без задоволення.

Заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик