Справа № 159/3364/18
Провадження № 2/159/1009/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3, яка продовжує навчання,

встановив:

10.07.18 р. позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти (кошти) на утримання спільної дочки сторін - ОСОБА_3, 17.07.2 000 р. н., яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 888 грн. 50 коп. щомісячно, до закінчення досягнення дочкою віку 23 р.. Зазначає, що шлюб між сторонами було укладено та розірвано 15.11.06 р.. За час шлюбу у сторін народилась дитина дочка ОСОБА_3. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 24.03.14 р. було збільшено розмір аліментів, стягуваних з відповідача на її користь на утримання вказаної вище дочки до повноліття останньої. З 01.09.17 р. дочка навчається за спеціальністю «транспортні технології» на факультеті транспортних та інформаційних технологій Національного транспортного університету за денною формою навчання у зв»язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги відповідача як батька. Покликаючись на ст. 199 СК України, Закон України «Про державний бюджет України на 2018 рік», зазначає, що відповідач відмовляється добровільно надавати таку допомогу, а їй самостійно забезпечити дочку усім необхідним для нормального прожиття важко. Відповідач має тимчасові заробітки, виїздить за кордон для заробітків, тому має достатньо фінансової можливості для надання такої допомоги дочці. Просить позов задовольнити.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Та обставина, що сторони є батьками ОСОБА_3, 17.07.2 000 р. н., стверджується копією свідоцтва про народження останньої серії I - ЕГ № 058359, виданого 26.07.2 000 р. Ковельським міськвідділом рагсу Волинської області.

Суд враховує, що із копії вказаного вище свідоцтва слідує, що дочка сторін - ОСОБА_3, 17.07.2 000 р. н., - лише 17.07.18 р. досягла повноліття, а розглядуваний позов про стягнення аліментів на утримання дочки сторін як повнолітньої, яка продовжує навчання, позивачем було подано ще до настання такої обставини, тобто, до досягнення дочкою повноліття, а саме: 10.07.18 р..

Та обставина, що дочка сторін - ОСОБА_3, 17.07.2 000 р. н., - навчається у вказаному позивачем навчальному закладі на зазначених нею вище умовах, позивачем доведена шляхом надання копії довідки № 1 692 від 15.05.18 р., з місця навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що позивачем не доведено суду тієї обставини, що вона має доход, що є недостатнім для надання утримання дочці сторін, яка продовжує навчання; що доходу не має сама дочка, яка продовжує навчання, що несталий доход має відповідач.

Позивачем не надано суду також даних щодо стану здоров»я вказаних вище осіб.

Крім того, оскільки з 17.07.18 р. дочка сторін досягла повноліття, вона набула права самостійно звертатись з розглядуваним позовом до суду.

Позивач же не надала суду доказів того, що звернутись із розглядуваним позовом до суду в інтересах дочки вона уповноважена останньою після 17.07.18 р..

Позивач також не надала суду доказів того, що повнолітня дочка сторін проживає разом з позивачем.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У пункті 20 постанови Пл. ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз»яснено, що обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов»язує обов»язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем позов подано передчасно, тобто, до досягнення дитиною сторін - дочкою ОСОБА_4, повноліття, тому положення ст. 199 СК України застосуванню не підлягають; навіть з врахуванням того, що 17.07.18 р. дочка сторін досягла повноліття, позивачем не доведено суду того, що дочка сторін, яка продовжує навчання, дійсно, проживає разом з нею; або уповноважила її на звернення до суду з розглядуваним позовом після досягнення повноліття; що дочка сторін потребує матеріальної допомоги, а відповідач має сталий доход і може надавати таку допомогу; не надано також доказів про стан здоров»я та майновий стан кожної із сторін, їх спільної дочки, що свідчило б про підставність вимог позивача.

А тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити, так як їх підставність позивачем не доведена у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами з врахуванням такої засади здійснення цивільного судочинства як змагальність сторін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 141, 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 183, 182, 199, 200, 181 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1, прож. за адресою: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Володимирська, 105/92.

Відповідач ОСОБА_2, 03.07.77 р. н., проживає за адресою: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Володимирська, 98/6.

Головуючий:ОСОБА_5