Провадження №6/235/136/18
Справа №235/3148/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.

представника позивача (стягувача) по справі ОСОБА_1

представника заявника (відповідача по справі) ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 7 цивільну справу за заявою ОСОБА_3 центральної районної лікарні про відстрочення виконання рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся представник відповідача ОСОБА_3 центральної районної лікарні з заявою про відстрочення виконання рішення. Заява обґрунтована тим, що постановою Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 центральної районної лікарні про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2017 року та додаткове рішення від 27 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволені частково.

Визнано незаконним наказ в.о. головного лікаря ОСОБА_3 центральної районної лікарні № 01-05/179 від 12 червня 2017 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» про застосування до завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі ОСОБА_3 центральної районної лікарні ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано незаконним наказ в.о. головного лікаря ОСОБА_3 центральної районної лікарні № 01-05/195 від 03 липня 2017 року «Про звільнення з посади» з 03 липня 2017 року завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі ОСОБА_3 центральної районної лікарні ОСОБА_4

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі ОСОБА_3 центральної районної лікарні з 04 липня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 центральної районної лікарніна користь ОСОБА_4:

1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 липня 2017 року по 14 травня 2018 року у розмірі 105 652 грн. 96 коп., та зобовязано ОСОБА_3 центральну районну лікарню при виплаті ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу утримати з цієї суми податки та інші обовязкові платежі;

2) моральну шкоду в сумі 1000 грн.;

3) судовий збір в сумі 3456 грн.

на користь держави судовий збір в сумі 2794 грн.

В частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 9737 грн. допущено негайне виконання судового рішення.

Постановою старшого державного виконавця від 04.06.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище судового рішення, на підставі виконавчого листа № 235/705/18 виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 30.05.2018 року та, цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 центральної районної лікарні виконавчий збір у розмір 11010 грн. 90 коп. (виконавче провадження № 56521655).

Відповідно до п. 2.2 Статуту ОСОБА_3 ЦРЛ, затвердженого рішенням міської ради від 12.12.2017 року № 7/47-8, лікарня є неприбутковою установою, має статус бюджетної установи, що також підтверджується рішенням Красноармійської ОДПІ № 336/12-02 від 28.12.2016 року.

Згідно з п. 6.3 Статуту лікарня фінансується з обласного та місцевого бюджетів, а також з інших джерел, передбачених цим пунктом, а згідно з п. 6.7 Статуту фонд заробітної плати визначає оплату праці за посадовими окладами з надбавками і доплатами згідно нормативних документів про оплату та систему стимулювання праці за високі показники в роботі в межах кошторисів та бюджетних кошторисів.

Через те, що кошторисом ОСОБА_3 центральної районної лікарні на 2018 рік витрати (кошти), які підлягають виплаті за вищевказаним судовим рішенням не передбачені, лікарня звернулася до в.о. ОСОБА_3 міського голови з заявою про виділення коштів з місцевого бюджету для виконання вищевказаного судового рішення.

Отже, оскільки виконання рішення залежить від вирішення питання про виділення коштів міською радою, то зазначене вказує на наявність обставин, що роблять неможливим його виконання у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом положень ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення, а відповідно до ч. 3 цієї статті підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Заявник просить суд відстрочити виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року у цивільній справі № 235/3148/17 в частині стягнення з ОСОБА_3 центральної районної лікарні на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04 липня 2017 року по 14 травня 2018 року у розмірі 105 652 грн. 96 коп., зобовязання ОСОБА_3 центральної районної лікарні при виплаті ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу утримати з цієї суми податки та інші обовязкові платежі, стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн., судового збору в сумі 3456 грн. та на користь держави судового збору в сумі 2794 грн., до вирішення питання про виділення коштів з місцевого бюджету ОСОБА_3 міською радою для виконання рішення в цій частині, але не більше одного року з дня ухвалення постанови, тобто, до 14.05.2019 року.

Ухвалою суду від 15.06.2018 року заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання на 2.07.2018 року.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та просив задовольнити, представник позивача (стягувача) по справі ОСОБА_1 проти надання розстрочки заперечував та просив відмовити у її задоволенні.

Державний виконавець Пужас І.В. в судовому засіданні пояснила, що у її провадженні перебуває дане виконавче провадження. З метою виконання рішення суду було накладено арешт на рахунки боржника, які перебувають у АТ КТ «Приватбанк», але кошти на цих рахунках відсутні. У лікарні є рахунки у державному казначействі, але державний виконавець позбавлений можливості звертати стягнення на кошти, які перебувають на цих рахунках.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що учасники справи повідомлені належним чином, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Частинами 3, 4, 5статті 435 ЦПК України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 центральної районної лікарні про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2017 року та додаткове рішення від 27 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволені частково (а.с.24-64 т.4).

Визнано незаконним наказ в.о. головного лікаря ОСОБА_3 центральної районної лікарні № 01-05/179 від 12 червня 2017 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» про застосування до завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі ОСОБА_3 центральної районної лікарні ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано незаконним наказ в.о. головного лікаря ОСОБА_3 центральної районної лікарні № 01-05/195 від 03 липня 2017 року «Про звільнення з посади» з 03 липня 2017 року завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі ОСОБА_3 центральної районної лікарні ОСОБА_4

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі ОСОБА_3 центральної районної лікарні з 04 липня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 центральної районної лікарніна користь ОСОБА_4:

1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 липня 2017 року по 14 травня 2018 року у розмірі 105 652 грн. 96 коп., та зобовязано ОСОБА_3 центральну районну лікарню при виплаті ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу утримати з цієї суми податки та інші обовязкові платежі;

2) моральну шкоду в сумі 1000 грн.;

3) судовий збір в сумі 3456 грн.

на користь держави судовий збір в сумі 2794 грн.

В частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 9737 грн. допущено негайне виконання судового рішення.

У розділі 1 Статуту ОСОБА_3 центральної районної лікарні, який затверджено рішенням міської ради 12.12.2017р. № 7/47-8, передбачено, що лікарня є лікувально-профілактичним закладом охорони здоровя, що надає населенню вторинну медичну допомогу, підзвітна та підконтрольна ОСОБА_3 міській раді та департаменту охорони здоровя обласної державної адміністрації.

ОСОБА_3 ЦРЛ є юридичною особою, є неприбутковою установою, має статус бюджетної установи, має право укладати угоди в межах асигнувань, передбачених у кошторисі, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обовязки, бути особою, яка бере участь у справі, що розглядається в судах України, про це зазначено у розділі 2 Статуту.

Розділ 6 Статуту регулює питання щодо майна та фінансово-господарської діяльності ОСОБА_3 ЦРЛ, У п. 6.3 Статут зазначено, що ЦРЛ фінансується з обласного та місцевого бюджетів, а також:

-надходження від надання платних послуг населенню згідно діючого законодавства та одержання добровільних пожертвувань від хворих;

-кошти, одержані по домовленості від підприємств, організацій, установ, сільськогосподарських підприємств за проведення профілактичних оглядів працівників;

-добровільні внески підприємств, організацій, установ, благодійних фондів, кооперативів, спонсорів, меценатів та громадян у вигляді грошових коштів і матеріальних цінностей;

-кошти, одержані від здачі в оренду приміщень;

-інші джерела, не забороні законодавством.

Використання коштів здійснюється згідно з кошторисом доходів і видатків бюджетної установи (п. 6.5).

Відповідно до п. 6.7 Статуту фонд заробітної плати визначає оплату праці за посадовими окладами з надбавками і доплатами згідно нормативних документів про оплату та систему стимулювання праці за високі показники в роботі в межах кошторисів та бюджетних призначень.

Відповідно до рішення Красноармійської ОДПІ № 336/12-02 від 28.12.2016 рокуПокровська ЦРЛ є неприбутковою установою, має статус бюджетної установи (а.с.95 т.4).

Постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.06.2018 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 235/705/18 виданого 30.05.2018 року в частині стягнення сум. Стягнуто з боржника ОСОБА_3 ЦРЛ виконавчий збір в сумі 11010,90 гривень (а.с.96 т.4).

Кошторис на 2018 рік ОСОБА_3 ЦРЛ затверджено секретарем Покровської міської ради та зареєстровано в Управлінні Державної казначейської служби у м. Покровськ 22.01.2018р. (а.с.98-108 т.4). В даному кошторисі відсутній розділ, який передбачає виплати за судовими рішеннями.

12.06.2018 року в.о. головного лікаря ОСОБА_3 ЦРЛ звернувся з заявою про виділення коштів з міського бюджету для виконання судового рішення до в.о. ОСОБА_3 міського голови. В даній заяві зазначено, що оскільки кошторисом ОСОБА_3 ЦРЛ на 2018 рік витрати, які підлягають виплаті за судовим рішенням не передбачені, просять виділити відповідні кошти з місцевого бюджету (а.с.109-11 0 т.4).

Відповідно до статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування»міська рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесії ради скликаються міським головою. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал.

Таким чином, відповідач повинен вчинити всі передбачені законом дії для вирішення питання про виділення коштів на найближчій сесії міської ради.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст.6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ч. 1ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обовязковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржникомвчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокремаЗаконом України «Про виконавче провадження».

Європейський Суд з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України» за заявою № 40450/04 15 жовтня 2009 року наголосив, що у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції.

Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшло своє відображення в рішеннях у справах «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України» та інші.

Частина 7 статті 435 ЦПК України передбачає, що про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Суд вважає безпідставною вимогою про надання відстрочки до 14.05.2019 року, оскільки питання про виділення коштів з місцевого бюджету ОСОБА_3 міською радою для виконання рішення повинне бути вирішене на найближчій сесії міської ради, а сторони виконавчого провадження повинні бути в цьому зацікавлені.

Суд враховує, що боржником є бюджетна установа, якій для виконання рішення суду потрібно вчинити певні дії, а саме отримати відповідні кошти з місцевого бюджету, тому суд погоджується з тим, що ця обставина ускладнює виконання рішення суду, проте не робить це неможливим.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відстрочення виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 18, 260, 261, 354, 355, 435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 центральної районної лікарні про відстрочення виконання рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом 15 днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя