15.11.2018 Єдиний унікальний номер 205/4620/18
Провадження №2/205/2482/18
15 листопада 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Сербена О.Ю.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВБК Центр» про стягнення заборгованості за договором поруки,-
Позивач 04 березня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом, в якому уточнивши свої вимоги та посилаючись на викладені обставини просить суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за договором поруки №16/08-17 від 04.08.2017 року в сумі 546 873,58 грн., з якої: основний борг 430 628,58 грн., проценти за прострочення повернення позики 88 145,00 грн., інфляція 28 100,00 грн.
Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України.
Позивач в особі свого представника діючого за довіреністю ОСОБА_2, в судове засідання не зявився. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився. Про причини своєї неявки не повідомляв. Відзиву на позов не надсилав. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Третя особа ТОВ «ВБК Центр» в особі свого представника в судове засідання не зявився. Про причини своєї неявки не повідомляв. Належність повідомлення про день, час та місце судового розгляду підтверджується поштовим повідомленням із відміткою про вручення адресату.
У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
За правилом, встановленим ст. 509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Відповідно до ст. 1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до ст. 1055 ЦПК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що 04 серпня 2017 року між ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» та ТОВ «ВБК Центр» укладено договір позики №15/08-17 року, відповідно до умов якого позивач передав у власність ТОВ «ВБК Центр» грошові кошти в сумі 1 000 000,00 грн., строком користування до 04.10.2017 року (а.с.6).
В забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним договором позики, 04 серпня 2017 року між ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №16/08-17, відповідно до умов якого поручитель зобовязався відповідати перед ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» за виконання ТОВ «ВБК Центр» своїх зобовязань, що випливають із договору позики (а.с.5)
Позивач свої зобовязання за договором позики виконав грошові кошти надав, про що свідчить виписка по банківським рахункам (а.с.10).
Згідно до ст.. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно розрахунку, позичальником повернуто грошові кошти за договором позики в загальній сумі 660 000,00 грн. (а.с.7).
Однак, в порушення умов договору позики, позичальник свої зобовязання не виконує, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року стягнута із ТОВ «ВБК Центр» в сумі 700 000,00 грн., проценти за прострочення повернення позики в сумі 88 145,00 грн., інфляційні нарахування в сумі 28 100,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 12 243,68 грн. (а.с.19-25).
В ході примусового виконання вказаного рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року, із ТОВ «ВБК Центр» стягнуто на користь позивача заборгованість в загальній сумі 229 371,42 грн. (а.с.83,84,85).
Позивач звертався до ОСОБА_1 із вимогою про сплату заборгованості за договором позики №16/08-17 від 04.08.2017 року (а.с.16-17,18).
Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст.. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання.
Згідно зі ст.. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
В п.2.1. договору поруки зазначено, що відповідальність поручителя перед позикодавцем включає: зобовязання повернути після спливу строку позики суми позики; зобовязання відшкодувати позикодавцю шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобовязання; зобовязання сплатити позикодавцю пеню за несвоєчасне виконання позичальником грошового зобовязання; зобовязання сплатити позикодавцю проценти згідно п.2.3 договору позики у разі прострочення позичальником виконання основного зобовязання.
Згідно п.2.2. договору поруки основне зобовязання у разі прострочення його виконання підлягає виконанню поручителем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Згідно статті 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, за власним переконанням суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку із чим, із відповідача слід стягнути на корить позивача заборгованість за договором поруки № 16/08-17 від 04.08.2017 року в сумі 546 873,58 грн. (пятсот сорок шість тисяч вісімсот сімдесят три грн.. 58 коп.), з якої: основний борг 430 628,58 грн., проценти за прострочення повернення позики 88 145,00 грн., інфляція 28 100,00 грн.
Крім того згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 11 643,68 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 272, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВБК Центр» про стягнення заборгованості за договором поруки, задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення складено 04 січня 2019 року.

Суддя В. С. Шавула