Єдиний унікальний номер 233/4900/17 Номер провадження 22-ц/775/1032/2018
Головуючий у 1 інстанції: Мартиненко В.С. Єдиний унікальний номер 233/4900/17
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1032/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

відповідача ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу №233/4900/17 за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року (суддя Мартиненко В.С.)

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом.

Посилалась на те, що 09 лютого 2017 року вона уклала з відповідачем договір - індивідуальне замовлення, за яким вона замовила, а відповідач прийняв на себе зобов'язання виготовити та встановити кухонні меблі за індивідуальним проектом за адресою: АДРЕСА_1. У день укладення договору вона сплатила передплату в сумі 15 000 грн., а 24 березня 2017 року сплатила залишок суми 25 500 грн., всього 40 500 грн.. 24 березня 207 року представниками відповідача були доставлені та змонтовані кухонні меблі. Після їх монтажу вона виявила грубі недоліки виготовленої продукції, а саме не закривались кутові дверцята, на раніше обумовлене проектом місце не встановлювався холодильник, також інші недоліки. 23 травня 2017 року та 31 липня 2017 року вона письмово зверталась до відповідача із претензіями, у яких просила усунути недоліки, однак, вказані претензії не задоволені. При цьому акт виконаних робіт між сторонами не підписаний, виконані відповідачем роботи по виготовленню меблевих конструкцій нею не прийняті.

Для підтвердження невідповідності виготовлених відповідачем кухонних конструкцій вона звернулась до Донецького НДІ судових експертиз за проведенням товарознавчого експертного дослідження, за висновком якого меблеві вироби не відповідають вимогам ДСТУ 4414:2005 та ДСТУ ГОСТ 16371:2016, встановлені істотні недоліки, які унеможливлюють користування меблями. Так, меблі не відповідають ескізу проекту; наявні люзи між шафою та дверцями з обох боків на навісній шафі, наявне пошкодження поверхні задньої стінки у вигляді подряпин; невідповідність розгорнення дверців навісної шафи; дверцята навісної шафи коротші на 2 мм, відхилення геометричної форми дверців відповідно до шафи, максимальне значення 3 мм.; на навісній шафі з розорними дверцями зі скляною вставкою пластмасові кріплення для скла мають тріщини, рамочна частина для скла з внутрішньої сторони має покриття білого кольору, що псує зовнішній вигляд за показниками естетичності, а також встановлені інші суттєві недоліки. Просила розірвати договір індивідуального замовлення від 09 лютого 2017 року, укладений між нею та відповідачем щодо виготовлення та встановлення кухонних меблів, стягнути з відповідача на її користь кошти, сплачені за договором в сумі 40 500 грн., зобов'язати її повернути відповідачеві меблі після отримання (або одночасно) грошових коштів.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, розірвано договір індивідуального замовлення меблів «Кухня» від 09 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1; стягнуто з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування сплачених за договором коштів грошову суму у розмірі 40 500 гривень; зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 прийняти товар у споживача ОСОБА_3 і задовольнити її вимоги з відшкодування сплачених нею за договором коштів. Стягнуто з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 12 798, 40 гривень та на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у їх задоволенні у повному обсязі. Посилається на незаконність рішення в частині задоволення позову через неправильну оцінку доказів та неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин. Так, судом вірно було встановлено, що 09.02.2017 року між ним та позивачкою був укладений договір індивідуального замовлення меблів «Кухня», на виконання якого ним був розроблений ескіз, погоджений з позивачкою. В заказі умови монтажу кухні зазначені не були. Сторонами було погоджено, що монтаж (навішування меблів) буде здійснено найманим позивачкою працівником. Після прибуття складових частин меблі були зібрані окремими елементами його працівником ОСОБА_4, який керувався ескізом кухні, та обмотані захисною плівкою. Окремими елементами вони були доставлені в квартиру за адресою позивачки. Меблі прийняв найнятий позивачкою робітник, який їх оглянув, а згодом додому повернулась позивачка, яка також оглянула меблі. Спірний меблевий гарнітур був доставлений до помешкання позивачки у комплектності, що відповідає проекту. Умовою договору не було встановлено його обов'язку навішувати та збирати меблі. Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він доставив меблі в квартиру позивачки окремими шафами. В квартирі позивачки знаходився чоловік на ім'я ОСОБА_5, який пояснив, що саме він буде збирати меблі в єдине ціле та навіщувати на стіну та який цікавився у свідка, у якій послідовності їх слід збирати. У претензії ОСОБА_3 до нього від 23.05.207 року вона зазначила, що спірні кухонні меблі збирали її знайомий ОСОБА_5 та його, відповідача, працівник ОСОБА_4 та що вона після зборки меблів здійснювала пересування шаф. Позивачкою не надано доказів того, що її меблі складались та навішувались майстром із складання корпусних меблів. Судом досліджено письмовий доказ - інструкцію по збиранню кухонної системи, яка надається заводом - виробником меблів, а також «гарантійні зобов'язання» виробника, в яких зазначено, що меблі повинен складати майстер зі складання корпусних меблів, а у разі самостійного складання та монтажу меблів гарантії виробника не діють, а рекламації, що виникли внаслідок неправильної зборки самостійно покупцем, усуваються за рахунок покупця. Встановивши, що позивачка самостійно, без залучення фахівця по збору корпусних меблів, здійснила зборку та монтаж меблів у себе в квартирі, потім робила їх часткову розбору та перестановку, порушила інструкції по збиранню меблів, умови експлуатації та умови гарантійного зобов'язання заводу - виробника, суд не дав належної оцінки діям позивачки відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює обов'язок споживача перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними у документації на товар, у разі необхідності роз'яснення умов та правил використання товару - звернутися за роз'ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції, користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) у експлуатаційній документації.

Суд також не дав оцінку наступним обставинам, встановленим в судовому засіданні: позивачка зібрала кухонні меблі 24 березня 2017 року, про що зазначила у листі до нього від 17.07.2017 року. На цей час будь - яких нарікань, незгоди з якістю та комплектністю кухонних меблів не заявляла, а навпаки, була задоволена товаром, про що особисто говорила йому та через чотири дні після повної зборки кухонних меблів замовила у нього спальні меблі на суму 14 600 грн. та внесла попередню оплату в сумі 3 000 грн.. Лише через два місяці у травні вона почала писати про те, що кухонні меблі не підійшли їй за розмірами та габаритами. 16.05.2017 року позивачка надала йому заяву про те, що у зв'язку із невиконанням заказу кухні у встановлені строки вона просить доставити їй додому спальню без повної оплати, а тільки після її огляду вдома вона складе акт приймання - передачі та виплатить йому решту коштів за ці меблі. Після того, як він відмовив позивачці у безкоштовній передачі спальних меблів вона почала висловлювати незадоволення з приводу якості кухонних меблів. Тільки 23 травня 2017 року позивачка передала йому претензію, у якій підтвердила про те, що кухонні меблі збирались її майстром ОСОБА_5 та вимагала протягом 7 днів усунути недоліки кухні, як він зрозумів з претензії - двері кутової шафи заважали холодильнику та фасад кутової шафи не закриває шафу (дірка 6 см.). Він відповів, щоб позивачка конкретизувала недоліки. Поясненнями свідка ОСОБА_6 підтверджено, що вона була присутня в квартирі позивачки під час того, як чоловік позивачки із майстром ОСОБА_5 знімали з установленого місця шафи, переставляли їх, ставили їх на нові місця, знов переставляли. Ці пояснення узгоджуються із поясненнями свідка ОСОБА_4, який сфотографував повністю зібрані кухонні меблі, а також висновком експерта, який зафіксував частково демонтовану кухню, відсутність певних складових меблів, які були у позивачки станом на 05.04.2017 року та знаходження елементів кухні у нових місцях, яку не передбачені ескізом.

В судовому рішенні описані встановлені недоліки спірних меблів без врахування того, що позивачкою був порушений порядок збору меблів та вони зібрані не відповідно до ескізу. Навісна шафа сушка має внутрішній короб для приховування водопровідної труби, але цей короб ні проектом ні ескізом не передбачений та заводом не виготовлявся, позивачка самостійно здійснила вказану зміну в шафі та замінила сторону, в яку відкриваються дверцята. Недоліки щодо по різному навішаних фасадів, відходження задньої стінки від каркасу шафи, не прилягання фасаду до корпусу шафи, повернення шухляд, оснащених доводчиком, самовільно у початкове положення, нещільного прилягання дверцят, наявності люзів між шухлядами не є істотними у розумінні п.12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», виникли з вини покупця, у зв'язку із збиранням меблів не спеціалістом та у зв'язку із розбиранням меблів та переставлянням їх у місця, не передбачені ескізом та усуваються шляхом регулювання доводчиків та механізмів дверцят. Посилання суду у рішенні на ДСТУ 4414:2005 незаконне, оскільки відповідно до ст. 23 Закону України «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов'язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами. Національний орган стандартизації забезпечує розміщення на офіційному веб-сайті текстів національних стандартів та кодексів усталеної практики, обов'язковість застосування яких установлена нормативно-правовими актами, не пізніше ніж через 30 календарних днів з дня офіційного опублікування таких актів з безоплатним доступом до зазначених національних стандартів та кодексів усталеної практики. До теперішнього часу нормативними актами не встановлено, що ДСТУ 4414:2005 є обов'язковим у застосуванні, а Національний орган стандартизації не розмістив на офіційному веб-сайті текстів національних стандартів зазначеного ДСТУ, як такого, обов'язковість застосування якого установлена нормативно - правовими актами. Як зазначено в інструкції з експлуатації меблів завод - виробник спірних меблів VIP-MASTER не застосував ДСТУ 4414:2005 при виробництві. Також судом неправомірно стягнуто з нього судові витрати, понесені позивачкою на надання професійної правничої допомоги. Договір нею був укладений з адвокатським бюро «Павленко та партнери», тому саме цій юридичні особі, а не адвокату повинна бути сплачена вартість адвокатських послуг, крім того вартість послуг у договорі не визначена.

В засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, представник позивачки адвокат ОСОБА_2 проти скарги заперечувала та просила рішення залишити без змін.

Позивачка в засідання апеляційного суду не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення їй поштового відправлення - судової повістки 29.06.2018 року.

Згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та представника позивачки адвоката ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 09.02.2017 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір індивідуального замовлення меблів «Кухня». Договором обумовлені параметри: кухня згідно проекту; корпус Vip Master - білий; фасад DiPortes - Болонья, колір фасаду 0428 супер мат мілк; стільниця Luxe Form - S501 камінь гріджио бежевий, 4 м, 38 мм; цоколь ДСП - білий; додатково фурнітура Blum, ящик Тандембокс плюс - 2шт., петлі з доводчиком - 6 комплектів. Строк виготовлення 4-6 робочих тижнів. Доставка та монтаж меблів можливі тільки після 100 % оплати замовлення. Ціна кухні, з урахуванням знижки 5% склала 40 500 грн.,доставка - 0 грн., передплата 15 000 грн., залишок 25 500 грн. (а.с.8).

При укладенні договору виготовлено та узгоджено проект із зазначенням розмірів меблів (а.с.9).

Позивачка зазначила, що в день укладення договору сплатила передплату 15 000 грн., 24 травня 2017 року сплатила 25 500 грн., про що зроблена відмітка на тексті договору, вказані обставини відповідачем не заперечуються.

23 травня 2017 року позивачка звернулась із письмовою претензією до відповідача, у якій зазначила, що через помилку в проекті, складену працівниками ПП «ОСОБА_1» кухня не підходила за розмірами. Меблі встановлював її робочий ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (робочий ПП «ОСОБА_1») в присутності самого ОСОБА_1. Їй зателефонував ОСОБА_5, щоб вона терміново прийшла, вона прийшла з роботи і всі разом вони зрозуміли, що при замірах кухні були допущені помилки. Вона погодилась на пропозицію ОСОБА_1 ставити фальшпанель, але через те, що труба знову заважала необхідно знову все зсувати. З'ясувалось, що при відкриванні кутової шафи холодильник не встановлюється, а фасад кутової шафи не закриває шафу (діра 6 см.). Наполягала на усуненні недоліків протягом 7 календарних днів (а.с.10).

Відповідач визнав, що 23 травня 2017 року позивачка передала йому вказану претензію та пояснив, що попросив конкретизувати недоліки (а. с. 48-50).

З приводу неналежного виконання умов договору з виготовлення кухонних меблів позивачка зверталась у Слов'янську місцеву прокуратуру, Слов'янський відділ поліції, Головне управління Держпраці в Донецькій області, звідки отримала відповіді з рекомендаціями звернення до суду.

У позовній заяві у даній справі позивачка посилалась на те, що після монтажу меблів побачила грубі недоліки виготовленої продукції, зокрема, не закривались кутові дверцята, на раніше обумовлене проектом місце не встановлювався холодильник , за висновком товарознавчого експертного дослідження меблеві випроби не відповідають вимогам ДСТУ 441462005 та ДСТУ ГОСТ 16371:2016.

У запереченні на позов відповідач посилався на те, що у листі індивідуального замовлення така послуга, як монтаж кухні передбачена не була, на цьому наполягала замовниця, пославшись на те, що у неї є свій кваліфікований майстер, якому вона довіряє та який повинен був встановити меблі в її квартирі. Замовлення ним було виконано в обумовлений строк, після чого 23 травня 2017 року позивачка здійснила остаточний розрахунок та в цей же день меблі у повній комплектації із інструкціями по зборці були доставлені в квартиру замовниці. На цьому виконання його зобов'язань було завершено. Меблі збирались та регулювались знайомим позивачки ОСОБА_5, про що позивачка вказує у претензії. Його працівник ОСОБА_4 не допомагав у збиранні меблів, оскільки не було угоди про надання такої послуги. Як зазначає позивачка у листі від 17.07.2017 року меблі були повністю зібрані 24 березня 2017 року. На цей час позивачка не висловлювала будь - яких нарікань з приводу якості та комплектації кухонних меблів, навпаки, була задоволена його роботою та замовила у нього 28.03.2017 року спальні меблі на суму 14 600 грн. та внесла попередню плату 3 000 грн.. На початку квітня 2017 року позивачка зателефонувала йому та попросила, щоб його меблевий майстер ОСОБА_4 зайшов до неї в квартиру та проконсультував її майстра ОСОБА_5, у якого виникли питання щодо регулювання меблевих дверей. 05 квітня 2017 року ОСОБА_4 прийшов в квартиру позивачки, де побачив повністю зібрані кухонні меблі, які сфотографував на телефон, та відповів на питання ОСОБА_5. В середині квітня 2017 року позивачка зателефонувала йому, пояснила, що вона бажає здійснити перестановку меблевих комплектуючих, розташувавши їх по іншому, ніж було зазначено в проекті та попросила прислати для консультації його дизайнера. Його дружина ОСОБА_6 прийшла в обумовлений час у квартиру позивачки та побачила, що чоловік позивачки та майстер ОСОБА_5 здійснили перестановку частини меблів кухні, а частину меблів вони переставляли в її присутності. На початку травня 2017 року позивачка повідомила його про те, що вона бажає ще більше змінити зовнішній вид своєї кухні, встановивши нові меблеві секції. Оскільки він був зацікавлений у позивачці, як у покупцеві наступного товару - спальних меблів він замовив та самостійно оплатив ці товари в сумі 3 450 грн.. 15 травня 2017 року він відправив позивачці вказане замовлення перевізником «Делівері», однак, вона в останню мить почала вимагати від нього оплати приїзду, від'їзду та монтажу кухні ОСОБА_5 в сумі 1 600 -1 700 грн. та відмовилась приймати відправлення. Також позивачка додатково замовила нові ручки до кухні на 2 000 грн., від отримання яких потім відмовилась. Він також виконав нове замовлення (спальні меблі), про що телефоном повідомив позивачку 25.04.2017 року, однак, вона відмовилась здійснювати оплату. 16 травня 2017 року ОСОБА_3 надала йому заяву про те, що у зв'язку з невиконанням замовлення кухні у встановлені строки вона просить доставити їй спальні меблі без оплати і тільки після огляду їх вдома вона складе акт приймання - передачі та виплатить йому решту коштів за ці меблі, тобто станом на 16 травня 2017 року позивачка була незадоволена лише строками виконання ним замовлення кухонних меблів, про їх неналежну якість не вказувала. Після відмови позивачці у безкоштовній передачі спальних меблів вона почала висловлювати невдоволення з приводу якості кухонних меблів, 23 травня 2017 року передала йому претензію, у якій просила усунути недоліки, як він зрозумів - дверка кутової шафи заважала холодильнику та фасад кутової шафи не закриває шафу (діра 6 см.). Він відповів, щоб позивачка конкретизувала недоліки. Вважає, що виконав свої зобов'язання за договором.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходив із того, що при виконанні робіт зі складання проекту меблів кухні та зборці меблевих виробів є істотні недоліки, які роблять недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, та виникли з вини виконавця, їх усунення потребує понад 14 календарних днів та роблять товар суттєво іншим ніж передбачено договором. Відповідач не усунув вищевказані недоліки у встановлений строк, в зв'язку з чим позивач спробувала самостійно їх усунути. Відповідачем залишилось не доведеним, що вказані недоліки можуть бути усуненні в строк до 14 календарних днів, а також щодо того, що регулювання дверцят відповідно до інструкції зі збирання меблів могло б належним чином виправити недоліки щодо наявності зазорів між дверцятами меблів. Тому суд на підставі ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання договору.

З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові наслідки порушення зобов'язання визначенні в ст.611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ч.4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року

№ 1023-XII з наступними змінами (далі Закон № 1023-XII) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Споживачі зобов'язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз'яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз'ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації.

Частиною 1 статті 6 вказаного Закону визначено, що продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону № 1023-XII у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно з ч.14 Закону № 1023-XII вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Частиною 3 ст.10 Закону № 1023-XII визначено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Відповідно до п.4 ст.10 вказаного Закону за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Пунктом 15 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

У п.12 ст.1 Закону визначено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з наведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

На підтвердження позовних вимог позивачка посилалась на висновок товарознавчого експертного дослідження від 26.06.2017 року, згідно з яким представлені на дослідження меблеві вироби, які знаходяться у приміщенні кухні АДРЕСА_1, поставлених згідно індивідуальному замовленню та ескізу не відповідають вимогам ДСТУ 4414:2005 та ДСТУ ГОСТ 16371:2016. Якісний стан представлених на дослідження меблевих виробів описаний у дослідницькій частині висновку. У мотивувальній частині дослідження зазначено, що частина досліджуваного майна знаходиться у приміщенні квартир на кухні, тоді як маються вироби, що знаходяться у холі біля входу до квартири. Також у мотивувальній частині викладено 25 пунктів з описанням меблевих виробів (23 пункти, після яких викладені пункти з повторною нумерацією 21,22, що відрізняються від попередньо викладених пунктів 21,22).

Суд не взяв до уваги наступні висновки експерта, а саме: у п. 1 експертного висновку щодо меблевого виробу - мийка, оскільки зі світлини від 05.04.2017 року, наданої відповідачем, вбачається, що мийка була доставлена позивачу та мала форму відповідно до ескізу; у п. 2 - щодо розміру навісної кутової шафи, оскільки при допиті експерта було виявлено, що ширина вказаного меблевого виробу була заміряна в інший спосіб ніж вказано на ескізі, враховуючи дві сторони кута; у п. 4 - щодо відсутності меблевого виробу, оскільки зі світлини вбачається, що вказаний меблевий виріб було доставлено позивачу, але не надано на огляд експерту; у п. 7 - щодо відсутності покриття білого кольору під склом - оскільки судом не встановлено чи було це обумовлено при здійсненні замовлення; у п. 9 - щодо відсутності шафи навісної з вітриною, оскільки на світлині вказана шафа була наявна; у п. 11, 15 щодо відсутності на належному за ескізом місці посудомийної машини, оскільки зі світлини, наданої відповідачем, вбачається, розташування посудомийної машини та відповідного фасаду відповідно до ескізу; у п. 16 - щодо відсутності меблевого виробу, оскільки зі світлини, наданої відповідачем, він є наявним; у п. 18 - щодо наявності люзу між шафами, оскільки судом було встановлено, що шафи були переміщені позивачем; у п. 19 - щодо наявності скляних дверцят без корпусу, оскільки зі світлини вбачається, що вона була доставлена позивачу в належному стані; у п. 20-21, 25 - щодо навісної шафи, що мала бути над холодильником проте стоїть окремо, та щодо окремо стоячого фасаду, карнизу свідчить про те, що позивачем переміщалися меблі в самовільному порядку, у п. 23, 24 - щодо стільниці та двох частин цоколю свідчить про те, що позивачем меблі перероблялися, оскільки на світлині, наданій відповідачем вказані вироби є непошкодженими. Суд також зазначив, що посилання у експертному висновку про відсутність поличок само по собі не свідчить про те, що вони не були доставлені позивачу, проте не встановлені та на огляд експерту не надані, оскільки з матеріалів справи, показань свідків та самого експертного висновку вбачається, що меблі у позивача зберігаються в різних місцях.

Позивачкою судове рішення не оскаржене, отже вона погодилась із вказаними висновками суду.

За виключенням висновків експертизи, не прийнятих судом до уваги, залишаються висновки щодо:

- відсутності кріплень, дверцят та поличок у п.1;

- щодо наявності люзів у навісній кутовій шафі, відходження задньої накладної стінки цієї шафи від каркасу виробу та наявності подряпини на задній стінці у п.2;

- у п.3 - щодо наявності шафи навісної з розгорною дверкою у лівий бік, у той час, як за ескізом має бути шафа навісна з розгорною дверкою у правий бік, у шафі відсутні полички та вона не відповідає по розмірам ескізу, що, в свою чергу не відповідає вимогам ДСТУ 4414:2005;

- у п.5 - дверцята шафи коротше на 2 мм., відхилення геометричної форми дверки відповідно до шафи, максимальне значення 3 мм., дверка виступає за габаритні розміри шафи в правий бік на 2 мм.;

- у п.6 - "навяна шафа навісна з розгорною дверкою з двома горизонтальними поличками розміщена далі уздовж стіни, після планової витяжки. Невідповідність геометричних форм та розмірів саме цих двох виробів (позиція 5 та позиція 6) знаходяться на видимих поверхнях на рівні ока, що псує зовнішній вигляд по показникам естетичності"

Однак, у позиції 6 (пункті 6) вказано лише про наявність шафи, про невідповідність її геометричної форми та розмірів не зазначено;

- у п.7 - пластмасові кріплення для скла мають тріщини;

- у п.8 - задня стінка шафи навісної складається із трьох частин, з'єднувальні елементи мають меншу довжину та не повністю закривають отвори, задня стінка відходить від каркасу виробу в середній частині, що псує зовнішній вигляд по показникам естетичності;

- у п.10 - у шафі з розгорнутою дверкою задня стінка складається із двох частин, що відходять від каркасу шафи у верхній частині, наявні отвори круглої форми на бокових щитах шафи, призначення яких експертом не встановлено;

- у п. 12 - у шафі напільній з висувною корзиною для пляшок висувна шухляда оснащена доводчиком, фасад не прилягає до корпусу шафи на 3 мм та при докладанні зусиль закривається, без тиску шухляда самовільно повертається у початкове положення;

- у п.13 - шухляда висувна, розташована під вбудованою духовою шафою оснащена доводчиком, фасад не прилягає до корпусу шафи на 1,5 мм - невідповідність умовам ДСТУ 4414:2005;

- у п.14 - шафа напільна з розгорною дверкою та поличкою, дверка нещільно прилягає до каркасу шафи, дверка шафи за габаритами відносно до каркасу менше у верхній частині на 5 мм, у нижній частині на 3 мм.;

- у п.17 - у напільній шафі наявний люз між шухлядами 2 мм.;

- у п.22 - шафа з вітриною 800х1520х300 мм. із розгорними дверками із вставкою зі скла, з трьома горизонтальними поличками - за результатами огляду шафа з вітриною навісна із розгорними дверками із вставкою зі скла 795х520х300 мм., задня частина з цільного листа ДВП, відходить від корпусу шафи, кріплення для поличок та полички відсутні, зазначена шафа зберігається в холі біля квартири вкрита прозорою плівкою;

- у п.25 ( у висновку останній пункт, але пронумерований повторно за №22 ( а.с.168)) за ескізом наявний карниз, що поєднує верхній блок меблів, при проведенні дослідження карниз до огляду не надано.

Суд прийшов до висновку про наявність наступних недоліків кухонних меблів:

- навісна шафа - сушка має справа внутрішній короб для приховування водопровідної труби. Вказана шафа не може переміщуватися верх дном або зліва направо, оскільки зафіксована на вказаній трубі. За ескізом вказана шафа має бути шириною 600 мм, проте з висновку експерта (п. 3), наданого позивачем, вказана шафа є меншою - 495 мм. Дверцята сушки за проектом мають відкриватися в правий бік, проте з висновку експерта вбачається, що вони відкриваються в лівий бік. Те, що дверцята на вказаній шафі зліва направо не переміщувались позивачем, підтверджується знімком №10 висновку експерта, оскільки на іншій боковій поверхні шафи відсутні відповідні отвори для кріплення дверцят;

- шафи навісні розміром 145х915х277 мають по різному навішані фасади та оскільки знаходяться на рівні ока це псує зовнішній вигляд по показникам естетичності, що підтверджується в п. 5,6 експертного висновку та з'ясовано під час допиту експерта;

- шафа навісна 595х917х277 із двома дверцятами, що відкриваються в гору, має задню стінку, яка складається з трьох частин, з'єднувальні елементи яких мають меншу довжину та не повністю закривають отвори та в середній частині відходить від каркасу виробу, що псує зовнішній вигляд по показникам естетичності (п. 8 експертного висновку);

- шафа напільна 496х715х450 з розгорнутими дверцятами має задню стінку, яка складається з двох частин, що відходять від каркасу шафи у верхній частині, та отвори круглої форми на бокових щитах шафи, призначення яких експертним шляхом не встановлено;

- шафа напільна з висувною корзиною для пляшок 145x715x450 оснащена доводчиком, проте фасад не прилягає до корпусу шафи на 3 мм - невідповідність умовам ДСТУ 4414:2005. При докладанні зусиль закривається, без тиску шухляда самовільно повертається у початкове положення (п. 12 експертного висновку);

- шухляда висувна 595x105x40, що розташована під вбудованою духовою шафою, оснащена доводчиком, проте фасад не прилягає до корпусу шафи на 1,5 мм - невідповідність умовам ДСТУ 4414:2005 (п. 13 експертного висновку);

- шафа напільна з розгорною дверкою та поличкою, 145x715x450мм має дверцята, які нещільно прилягають до каркасу шафи, дверцята шафи за габаритами відносно до каркасу менші у верхній частині на 5 мм, у нижній на 3 мм - невідповідність умовам ДСТУ 4414:2005 (п. 14 експертного висновку);

- шафа напільна 600x715x455мм оснащена двома висувними шухлядами з доводчиками, проте між шухлядами наявний люз - 2 мм, що не відповідає вимогам ДСТУ 4414:2005 (п. 17 експертного висновку);

- шафа напільна 800x715x455 має висувні шухляди та дверцята, що розгортаються, проте між ним є люз з лівого боку у верхній частині 6 мм, у нижній 2 мм. Висувні шухляди мають люз відносно дверцят, що розгортаються, з правого боку 2 мм, з лівого боку 2 мм. Між дверцятами, які розгортаються, наявний люз по вертикалі у верхній частині 2 мм, в нижній частині 4 мм, каркас шафи виступає за дверцята у верхній частині праворуч 6 мм, ліворуч 4 мм, що не відповідає вимогам ДСТУ 4414:2005 (п. 18 експертного висновку);

- шафа з вітриною навісна має задню стінку, яка відходить від корпусу шафи, кріплення для поличок відсутні.

У той же час суд зазначив у рішенні про встановлену ним обставину про те, що з світлини від 05.04.2018 року, долученої до матеріалів справи відповідачем, вбачається, що спірний меблевий гарнітур було доставлено до помешкання позивача у комплектності, що відповідає проекту, погодженого з позивачем. Меблі були навішані відповідно до ескізу.

Із наявних у справі копій світлини, наданої відповідачем, дійсно вбачається, що станом на 5 квітня 2017 року кухонні меблі зібрані, їх наявність і комплектність відповідає проекту (а. с. 9, 56, 67, 99).

Задовольняючи позов суд погодився із твердженнями позивачки про те, що меблеві вироби мають істотні недоліки.

Однак, перелічені судом та зазначені у висновку товарознавчого експертного дослідження обставини щодо по різному навішаних фасадів, неприлягання задніх стінок шаф до каркасів шаф, повернення шухляд, оснащених доводчиками, самовільно у початкове положеня, нещільне прилягання дверцят, наявність люзів, тощо, не свідчать про наявність істотних недоліків меблів, у розумінні п.12 ст.1 Закону № 1023-XII.

Дослідження меблів проводилось експертом 02.06.2017 року, на огляд експерту були представлені меблі у зміненому вигляді порівняно з тим, як вони були зібрані станом на 05 квітня 2017 року, що зафіксовано світлиною, зробленою працівником відповідача ОСОБА_4, допитаним судом у якості свідка. Зокрема, із знімків, зроблених експертом, вбачається, що частини меблів переставлялись, перевішувались, розміщені не так, як визначено у проекті та як вони були розміщені 05 квітня 2017 року, частина меблів стоїть у холі біля входу в квартиру.

Залишились непідтвердженими посилання позивачки у позовній заяві на те, що не закривались кутові дверцята, на раніше обумовлене проектом місце не встановлювався холодильник, експертне дослідження таких висновків не містить, інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивачкою не надано.

Товарознавче експертне дослідження не містить висновків щодо наявності істотних недоліків меблів, тобто таких недоліків, які роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виникли з вини виробника (продавця, виконавця), після усунення проявляються знову з незалежних від споживача причин і при цьому взагалі не можуть бути усунуті, або їх усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, або робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

У правовідносинах із споживачем саме на споживача покладається обов'язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Позивачкою не надано доказів наявності істотних недоліків кухонних меблів, внаслідок чого висновок суду про задоволення позову та розірвання договору не відповідає встановленим у справі фактичним обставинам та вимогам матеріального і процесуального права, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позову є обґрунтованими, внаслідок чого рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позові.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачем надано клопотання про стягнення на його користь судових витрат, пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги за виготовлення та подання апеляційної скарги в розмірі 6 167 грн. з наданням акту приймання - передачі виконаної роботи по договору на правову допомогу з адвокатом ОСОБА_7, який містить розрахунок розміру оплати та квитанцію про сплату відповідачем вказаної суми адвокату. Із розрахунку вбачається, що на вивчення рішення суду адвокат витратив 1 годину, на складання апеляційної скарги 6 годин, загальна вартість наданих послуг визначена в сумі 6 167 грн. (7 год.х1762 грн.х0,5) (а.с.40 -44).

Крім того, в суді першої інстанції відповідачем заявлялось клопотання про стягнення судових витрат, пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги адвокатом ОСОБА_7 при розгляді справи в сумі 15 929,60 грн., до клопотання додано розрахунок часу та вартості виконаних адвокатом робіт, акт приймання - передачі виконаної роботи, квитанція про сплату відповідачем адвокату ОСОБА_7 15 929,60 грн. (а. с.192 -195).

Отже, відповідачем підтверджено розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 22 096,60 грн. (6 167 грн. + 15 929,60 грн.).

У зв'язку із скасуванням рішення та ухваленням нового рішення про відмову у позові судові витрати, понесені відповідачем, підлягають стягненню з позивачки на його користь, крім витрат по сплаті судового збору, від якого позивачка звільнена на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є завеликим та не співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та ціною позову, яка становить 40 500 грн..

Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегія суддів вважає, що стягнення з позивачки судових витрат, понесених відповідачем в сумі 22 096,60 грн. у справі з ціною позову 40 500 грн. призведе до порушення принципу пропорційності та не відповідає завданню цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ.

Тому слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача до 4 000 грн..

Згідно з п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 375, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

О.О. Тимченко

Повний текст постанови виготовлено 27 липня 2018 року.

Суддя - доповідач: Н.С. Краснощокова