Справа № 549/673/18
Провадження №6/549/20/18
УХ ВА ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого-судді Глущенко Н.М.

за участю секретаря Міщенко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Чорнухи подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про примусове проникнення до помешкання боржника,-

встановив:

19 грудня 2018 року до суду звернувся приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. про примусове проникнення до помешкання боржника.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження №56474774 з примусового виконання виконавчого листа № 2-392/2010 виданого 15.03.2011 Чорнухинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості у сумі 232166,17 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження №56474774 від 24.05.2018 направлена на адресу боржника, що вказана у виконавчому документі та за адресою боржника рекомендованим листом з повідомленням.

Однак, ОСОБА_2 не бажає виконувати рішення Чорнухинського районного суду та не допускає приватного виконавця до власного помешкання.

У зв'язку з викладеним, приватний виконавець просить вирішити питання про надання дозволу на примусове проникнення до помешкання боржника для примусового виконання виконавчого документа.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. в судове засідання не з'явився надав на адресу суду клопотання про розгляд подання без його участі, подання підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням приватного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. знаходиться виконавче провадження № 56474774 з примусового виконання виконавчого листа № 2-392/2010 виданого 15.03.2011 Чорнухинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості у розмірі 232166 гривень 17 копійок.

В порядку виконання вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2

До подання додано акти приватного виконавця від 14.08.2018, 30.11.2018 які , складені приватним виконавцем за участю понятих.

Разом з тим, як вбачається з наданих виконавцем актів, складеного за результатами відвідування вищевказаних адрес, факт присутності боржника у вказаному жилому приміщенні не виявлено.

Крім цього, доданий до подання акт приватного виконавця від 30.11.2018 містить час здійснення виходу за адресою боржника в робочий час, а саме 12 год. 40 хв., що може бути причиною відсутності боржника у вказаному будинку.

У акті приватного виконавця від 14.08.2018 року часу здійснення виходу за адресою боржника не зазначено, що унеможливлює встановити фактичний час перебування приватного виконавця за адресою боржника ОСОБА_2

Згідно ч.2, ч.3 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов'язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятий зобов'язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій виконавець роз'яснює понятим їхні права і обов'язки, про що зазначається в акті.

У актах приватного виконавця від 14.08.2018 року та 30.11.2018 року зазначено, що вихід здійснено за адресою смт. Чорнухи вул. Комсомольська, 70 Полтавської області з участю понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що свідчать їх підписи на вищевказаних актах. Однак, на відеозаписі, який був долучений додатково до подання приватного виконавця, поняті відсутні, що свідчить про невідповідність відомостей зазначених у акті приватного виконавця від 30.11.2018року, а тому не може бути використано судом як належний доказ.

Як убачається із вказаних актів за результатами відвідування вищевказаної адреси, факт присутності боржника у вказаному жилому приміщенні не виявлено.

Крім того, державним виконавцем не наведено даних на підтвердження того, що у приміщеннях, до якої потрібно здійснити примусове проникнення, знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Також, до клопотання не додано доказів на підтвердження того, що боржнику направлялись будь-які повідомлення про вручення процесуальних документів.

У відповідності до ч.1ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

На підставі наведеного, на переконання суду, що проникнення до житла боржника є крайнім методом виконання рішення суду та може бути застосованим лише за наявності беззаперечних доказів та підстав, що виконавцем вживались усі методи та заходи виконання рішення суду, які не потребують проникнення до житла боржника та що виконання рішення суду можливо виключно за умови проникнення до житла боржника.

В матеріалах справи відсутні належні докази того, що боржник ОСОБА_2 злісно перешкоджала вільному доступу державного виконавця до свого житла, а саме до житлового будинку та земельної ділянки за адресою: смт.Чорнухи вул.Комсомольська,70 Полтавської області .

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Всупереч наведеному приватним виконавцем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що ним застосовувались усі способи та заходи виконання рішення суду, які не потребують проникнення до житла боржника та що виконання рішення суду можливо виключно за умови проникнення до житла боржника, а відтак суд вважає, що подання є передчасним, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючисьст.439 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про примусове проникнення до помешкання боржника відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом п'ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: