УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на майно та заборонити його відчуження, а саме на: чотирьохкімнатну квартиру номер 3, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, будинок № 19, житловою площею 115,9 кв.м., загальною площею 162,8 кв.м., що належить відповідачу на підставі договору дарування від 11.03.2010 року. Посилається на те, що за договором позики від 17.05.2017 року передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 200000 грн. На підтвердження позики при фактичному одержанні вказаної суми, позичальником надана розписка від 17.05.2018 року. До теперішнього часу відповідач свого зобовязання із повернення позичених коштів не виконала, хоча неодноразово обіцяла це зробити, уникає зустрічі, не відповідає на телефонні дзвінки.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до доданої до заяви про забезпечення позову розписки від 17.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 200000,00 грн., та зобовязалась повернути суму позики до 17 травня 2018 року.

З посилань заявника ОСОБА_2 в позовній заяві вбачається, що до цього часу зобовязання з повернення грошових коштів ОСОБА_3 не виконано.

Згідно роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З копії договору дарування від 11.03.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 944, вбачається, що ОСОБА_3 прийняла в дар чотирьохкімнатну квартиру номер 3, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, будинок 19, житловою площею 115,9 кв.м., загальною площею 162,8 кв.м.

Приписами ч. 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з того, що між сторонами дійсно виник спір, заявлений захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони його відчуження.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Накласти арешт та встановити заборону відчуження чотирьохкімнатної квартири номер 3 (три), що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, б. 19, житловою площею 115,9 кв.м., загальною площею 162,8 кв.м., до розгляду справи по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_2, іпн НОМЕР_1, адреса: м. Харків, пр-т. Ново-Баварський, б. 117-а, кв. 118а.

Боржник: ОСОБА_3, іпн НОМЕР_2, адреса: м. Харків, вул. Пушкінська, б. 19, кв. 3.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Ніколаєнко