Справа № 509/5847/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року. смт Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Бочаров А.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, подану одночасно з позовною заявою ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про розподіл спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

13.12.2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про розподіл спільного майна подружжя.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.12.2018 року провадження у справі відкрито.

Одночасно з позовом позивачем подано до суду належним чином оформлену заяву про забезпечення позову, відповідно до якої він просить суд в якості забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок з господарчими спорудами загальною площею 55, Ікв. м. який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, вул. Горіхова, 22, та земельну ділянку площею 0,06 га кадастровий номер :02:003:0387 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, вул. Горіхова, 22.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується серед іншого забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до наданих з приводу такого процесуального питання роз'яснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить вчинити особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно до ч.1 ст.150 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином розглядаючи питання про застосування заходів забезпечення позову суд його вирішує на підставі доказів, які долучені до матеріалів справи, та які оцінюються виключно у контексті необхідних для вирішення питання обставин.

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

Вимоги про обтяження предметів спору сторона позивача обґрунтувала можливістю відповідачки, (а також, у разі несвоєчасної реалізації забезпечення позову будь якої третьої особи) на відчуження спірного майна на користь третіх осіб, та доцільністю тимчасового обмеження титульного власника у розпорядженні спірним майном, оскільки відчуження такого майна на користь інших осіб призведе до вибуття предметів спору з власності сторін, та безпредметності спору, що є неприпустимим, в підсумку може призвести до істотного ускладнення розгляду справи та неможливості захисту права позивача у обраний нею спосіб, ускладнить, а у деяких випадках - унеможливить виконання можливого рішення у справі про задоволення позову.

Отже, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, необхідно встановити, чи належить на час вирішення питання про забезпечення позову таке майно відповідачу.

Суд, зважаючи на відомості про приналежність майна та підстави його набуття, та виходячи з необхідності збереження балансу між обмеженням прав власника такого майна та доцільністю тимчасового його обтяження для забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позову, доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для повного задоволення вимог про забезпечення позову, викладених у заяві про забезпечення позову.

Разом з тим суд роз'яснює відповідачу, що за її заявою суд, у наступному, може змінити або скасувати захід забезпечення позову, у випадку, коли дійде до висновку про обґрунтованість відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст.149-153, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, а саме накласти арешт на житловий будинок з господарчими спорудами загальною площею 55, Ікв. м. який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, вул. Горіхова, 22, та земельну ділянку площею 0,06 га кадастровий номер :02:003:0387 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, вул. Горіхова, 22..

Копію ухвали невідкладно направити для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі у 15-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя А.І.Бочаров