Справа №198/695/18
Провадження № 2-о/0198/18/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09.10.2018 року суддя Юр»ївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1, ознайомившись із заявою ОСОБА_2, заінтересована особа по справі - ОСОБА_3,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

05.10.2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення належності заявнику на праві приватної власності будинку № 69 по вул. Вербова в с. Вербське Юрївського району Дніпропетровської області.

Вивчивши заяву та додані до неї документи приходжу до висновку, що таку слід залишити без руху, оскільки остання не відповідає вимогам статей 175, 177, 318 ЦПК України з наступних підстав:

- так, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення факту володіння громадянином жилим будинком на праві власності.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Між тим, заява ОСОБА_2 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме:

- на порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника ОСОБА_2 та заінтересованої особи ОСОБА_3.

На порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява не містить зазначення щодо наявності у заявника ОСОБА_2 або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

На порушення п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява не містить підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви про встановлення факту належності йому на праві власності житлового будинку № 69 по вул. Вербова в с. Вербське Юрївського району Дніпропетровської області з тих самих підстав.

Суд звертає увагу заявника на те, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і не має можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку.

Разом з тим, в заяві на порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не викладені обставини, якими заявник обґрунтовує заявлені вимоги, а зокрема щодо втрати останнім правовстановлюючих документів на будинок та відсутності можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку.

Окрім того, на порушення вимог ч. 2 ст. 318 ЦПК України до заяви не додані докази на підтвердження втрати правовстановлюючих документів на будинок, а також довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Як зазначалося вище, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил встановлених ЦПК України, згідно яких у відповідності до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, долучені ОСОБА_2 до заяви копії письмових доказів не засвідчені останнім належним чином, оскільки на документах відсутня дата засвідчення таких.

Відтак, ОСОБА_2 до суду слід подати копії письмових доказів, що додані до заяви, які засвідчені належним чином.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, звернувшись до суду 05.10.2018 року ОСОБА_2 долучив до заяви квитанцію про сплату судового збору в розмірі 352, 40 грв. (ас. 2).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України… які звертаються до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. У звязку із цим суд повинен перевірити, щоб квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додається до заяви, містила відомості про те, за яку саме заяву сплачується судовий збір.

Разом з тим, на порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України, заявником не оплачено судовий збір, адже як вбачається з долученої до заяви квитанції № 0.0..1 від 03.10.2018 року, судовий збір сплачено сторонньою особою, а зокрема ОСОБА_3 (ас. 2), при цьому, з квитанції також слідує, що судовий збір сплачується за зверненням до суду саме ОСОБА_3.

Суд зауважує, що виконання обовязку зі сплати судового збору не передбачає його особистого виконання, тобто можлива сплата цього платежу іншою особою (не заявником). Таким чином, де факто судовий збір за звернення до суду може сплачуватися за заявника іншою особою - її представником.

Однак, в матеріалах справи відсутнє будь яке доручення, згідно якого заявник уповноважив ОСОБА_3 на сплату замість нього судового збору.

Зважаючи на викладене, приходжу до переконання, що судовий збір заявником не сплачений.

Відтак, заявнику слід оплатити судовий збір за звернення до суду з заявою, відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у сумі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, про що надати суду відповідну квитанцію оформлену належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наявність в заяві зазначених вище недоліків, суд дійшов висновку про те, що її слід залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 83, 95, 175, 177, 185, 260, 261, 318, 353 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, повідомивши останнього про необхідність усунути вищенаведені в мотивувальній частині ухвали недоліки заяви у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана суддею 09 жовтня 2018 року.

Суддя С. О. Маренич