Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/2088/18 Головуючий у 1 інстанції: Урупа І.В.
Провадження № 22-ц/778/2341/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_3 до субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ОСОБА_4, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ОСОБА_4, третя особа: ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку житлового будинку.

Просив визнати недійсним звіт від 15 листопада 2017 року субєкта господарювання ОСОБА_4 про незалежну оцінку житлового будинку №135, загальною площею 126,9 кв.м., житловою площею 62,70 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул.. Молодіжна, який йому належить.

ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області здійснювати виконавчі дії в рамках виконавчого провадження ВП №50103985, відкритого 11 лютого 2016 року постановою на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 23 листопада 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №16295, зупинити стягнення на підставі вказаного виконавчого напису.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на існування можливості позбавлення його права власності на будинок, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви.

Учасники справи у судове засідання не зявились, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України в редакції, яка діяла на час подачі апеляційної скарги, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки). Аналогічні положення містяться у ст.. ст.. 128, 130 ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 року.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для забезпечення позову у зазначений позивачем спосіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За приписамич. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи. яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник в клопотанні про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ОСОБА_4, третя особа: ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку житлового будинку.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_6 просив заборонити ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області здійснювати виконавчі дії в рамках виконавчого провадження ВП №50103985, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса від 23 листопада 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №16295.

При вирішенні питання про забезпечення позову необхідно враховувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття (гарантувати виконання можливого рішення про задоволення позову).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані ОСОБА_6 заходи забезпечення позову не відповідають позовним вимогам про оскарження висновку про оцінку майна.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_6 з вимогами про оскарження виконавчого напису нотаріуса від 23 листопада 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №16295, в рамках даної справи не звертався, а тому не може бути застосовано забезпечення позову у виді зупинення стягнення.

Також колегія суддів враховує ту обставину, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, позов ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа: ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 23 листопада 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №16295 залишено без задоволення.

За приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання.

Вимоги заборонити ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області здійснювати виконавчі дії в рамках виконавчого провадження ВП №50103985 фактично зводяться до зупинення стягнення за вказаним виконавчим написом, що, як вірно зазначено судом першої інстанції в даному випадку є недопустим.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновку суду щодо відсутності передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не свідчать про неправильне вирішення судом заяви, фактично є черговим повторенням викладених обставин, які зазначалися заявником у заяві про забезпечення позову, які перевірені судом першої інстанції та їм дана належна оцінка. Вказані доводи не доводять неправильність оскаржуваної ухвали суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального закону, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року про відмову в забезпеченні позову у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 30 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: