Справа № 683/828/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 пред'явила позов до Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що фактично належав її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Зазначила, що вже оформила свої спадкові права на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що не може оформити спадкові права через відсутність правовстановлюючого документу на заявлене спадкове майно, в зв'язку з чим їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позов за обставин на їх обґрунтування.

Представник відповідача - Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду аналогічну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Стецьки Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 7 згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Стецьківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 11 травня 2010 року.

Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи № 568/2010, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 03.08.2010 вбачається, що позивачка являється єдиним спадкоємцем до майна померлої. Інших спадкоємців, а також передбачених законом та ст. 1241 ЦК України, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Попередньо оформляла спадкові права на інше спадкове майно.

ОСОБА_2 склала заповіт на ім'я ОСОБА_1 заповіт, посвідчений секретарем Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району 26 листопада 2004 року за р. № 101, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачці.

Даний заповіт (номер у спадковому реєстрі № 39161274) згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 25773394 від 28.12.2010 є чинним.

Як вбачається з довідки Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району за № 547 від 16 грудня 2010 року ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на день смерті був зареєстрована та проживала АДРЕСА_1. В склад його сім'ї входили дочка ОСОБА_1 та члени сім'ї останньої.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 також увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що фактично належав померлій.

За змістом довідки Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 191 від 16 лютого 2018 року право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстроване.

За змістом довідок виконавчого комітету Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району за № 35 від 23 березня 2018 року та за № 1 від 02 січня 2018 року вбачається, що згідно записів погосподарської книги Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району головою двору по АДРЕСА_1 являлась ОСОБА_2

Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори за № 796/02-14 від 22 березня 2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане домоволодіння після смерті ОСОБА_2 в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та реєстрації права власності.

Відповідно до роз'ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Частиною 3 наведеної статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 цієї статті також встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець ОСОБА_2 за свого життя набула право власності на заявлене домоволодіння відповідно до закону.

Приймаючи до уваги те, що позивачка є її спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього за спадкодавцем, а також не може в адміністративному порядку звернутися задля оформлення права власності, так як власник помер, тому права позивачки підлягають захисту, а вищевказані обставини не можуть бути підставою для відмови у захисті права позивачки.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 263-265, 355 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 316, ст. 321, ст. 328, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ч. 1 ст. 1267 , ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ____________