Справа № 372/360/18 Головуючий в суді І інстанції Болобан В.Г.
Провадження № 22ц-824/2453/18 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов Костянтин Юрійович, про визнання недійсними довіреностей, договору купівлі-продажу та визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та присадибна земельна ділянка за цією ж адресою площею 0,2694 га., кадастровий номер: НОМЕР_1, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будинку та господарських будівель і споруд.

У січні 2018 року він дізнався, що від його імені було видано дві довіреності, посвідчені 11 жовтня 2017 року та 28 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Є.А. на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та, що вони, на підставі цих довіреностей відчужили вказану земельну ділянку ОСОБА_3, який у подальшому поділив її на дві окремі ділянки та зареєстрував за собою право власності на них.

Вказує, що він не уповноважував ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продавати належну йому земельну ділянку, ніяких довіреностей на їх ім'я не підписував, наміру продавати цю земельну ділянку та будинок, що на ній розміщений, не мав, і майно вибуло з його власності поза його волею. Просить визнати недійсними довіреності від 11 жовтня 2017 року та від 28 вересня 2017 року на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розпорядження (в тому числі продати) його земельною ділянкою, визнати недійсним договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, укладений 11 жовтня 2017 року від його імені відповідачем ОСОБА_5 з відповідачем ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 5523, а також визнати за ним право власності на новоутворені земельні ділянки площею 0,1321 га та 0,1373 га, за кадастровими номерами: НОМЕР_2

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2018 року позов задоволено, визнано недійсними довіреності від 11 жовтня 2017 року та від 28 вересня 2017 року, якими уповноважено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпоряджатися (в тому числі продати) належну ОСОБА_4 земельну ділянку, загальною площею 0.2694 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 визнано недійсним договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, укладений 11 жовтня 2017 року між ОСОБА_4, від імені якого діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 5523, а також визнано за позивачем право власності на новоутворені земельні ділянки площею 0,1321 га та 0,1373 га з кадастровими номерами НОМЕР_2

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_4 не підписував вказані довіреності та про призначення почеркознавчої експертизи позивач не клопотав, а також не довів, що у нього було відсутнє волевиявлення на відчуження належної йому земельної ділянки, а тому вважає висновок суду про задоволення позову таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача було відсутнє волевиявлення на відчуження належного йому майна, він не підписував оскаржуваних довіреностей і не наділяв відповідачів повноваженнями на вчинення від його імені дій та правочинів і перехід права власності на його земельну ділянку до відповідача ОСОБА_3 перейшло поза його волею, якими уповноважено відповідачів відчужити спірну земельну ділянку.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.09.2016 року за № 839 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2694 га., кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На зазначеній земельній ділянці кадастровий номер: НОМЕР_1, знаходиться житловий будинок з надвірними побудовами, який має адресу: АДРЕСА_1 що також є власністю ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2016 року за № 1140, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колядою О.П.

11 жовтня 2017 року відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки Продавець, передав у власність, а Покупець ОСОБА_3 прийняв у власність земельну ділянку площею 0,2694 га., кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Від імені власника ОСОБА_4 на підставі Довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Є.А. від 11 жовтня 2017 року за реєстраційним №936, діяв ОСОБА_5

Звіт з експертної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, який виготовлено на замовлення власника, від імені власника ОСОБА_4 на підставі довіреності діяв ОСОБА_6 містить фотокопію паспорта власника з фотокарткою іншої особи, іншими реквізитами серією та номером та прізвищем ім'ям та по-батькові датою народження, що є аналогічними даними позивача.

З наданих на виконання вимог ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12.04.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Есталіною Анатоліївною та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу НекриловимКостянтином Юрійовичем, документів, щодо посвідчення довіреностей та договору вбачається, що довіреність від 11 жовтня 2017 року за реєстраційним № 936 та довіреність від 28 вересня 2017 року за реєстраційним № 890 містять підпис не позивача, а сторонньої особи та у справі міститься копія паспорта довірителя з фотокарткою іншої особи, іншими реквізитами серією та номером та прізвищем ім'ям та по-батькові датою народження, що є аналогічними з прізвищем ім'ям та по-батькові датою народження позивача.

До відзиву на апеляційну скаргу, на спростування доводів апелянта щодо відсутності належних доказів того, оскаржувані довіреності підписані не ОСОБА_4, а іншою особою, позивачем було надано висновок експертів КНДІСЕ № 4215/4216/18-2 від 10 серпня 2018 року, в якому зазначено, що підпис та прізвище, ім'я по-батькові на вказаних довіреностях виконано не ОСОБА_4, а іншою особою та висновок експерта ДНСЕКЦ № 19/17-3/1/191-СЕ/18 від 02 серпня 2018 року, в якому вказано, що підписи від імені ОСОБА_4 у графах «підпис» в оригіналі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Є.А. № 936 від 11 жовтня 2017 року, оригіналі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Є.А. № 890 від 28 вересня 2017 року, ймовірно, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою (т.2, а.с.42-59).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Така дія повинна були правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо відсутності у позивача наміру та волевиявлення на відчуження своєї земельної ділянки, оскільки довіреностей на вчинення правочинів щодо неї він не підписував і не видавав, що об'єктивно підтверджується висновками експертів за результатами проведення судово-технічного та почеркознавчого дослідження, надав йому належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що довіреність вчинена без наявності волевиявлення позивача, що є підставою для визнання оскаржуваних довіреностей та договору недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Однак, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_4 права власності на дві новостворені земельні ділянки, які виникли внаслідок поділу земельної ділянки позивача, задоволенню не підлягають, оскільки він відбувся неправомірно всупереч вимогам закону на підставі недійсних правочинів, а внесення змін щодо правового статусу нерухомого майна та права власності на нього належить до компетенції органів державної реєстрації прав на нерухоме майно, а тому рішення суду першої інстанції щодо задоволення цих позовних вимог не ґрунтується на вимогах закону .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, рішення суду у частині задоволення позовних вимог про визнання права власності на новоутворені земельні ділянки необхідно скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, а в іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 369, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2018 року у частині задоволення позовних вимог про визнання права власності на новоутворені земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: