Справа № 462/2969/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач в травні 2018р. звернувся з позовом в суд про стягнення з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 50000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, щопротягом півтора року триває повна бездіяльність слідчих СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які умисно не надавали йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження, що є порушенням прав потерпілого, згідно ст.56 КПК Укрїни, не визнано до тепер потерпілими його матір ОСОБА_7 та доньку ОСОБА_8, не проводиться жодних слідчих дій. Постановою слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 25.11.2017р. закрито кримінальне провадження №0000003 від 13.01.2017р., у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, копію якого йому не надіслано, що є порушенням ч.6 ст.284 КК України. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/554/18 скасовано постанову слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 25.11.2017р. про закриття кримінального провадження №0000003 від 13.01.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим передчасно та без проведення необхідних слідчих дій, тобто фактично без проведення досудового розслідування була винесена оскаржувана постанова. Вбачає, в діях слідчого Юхимика А.П. зловживання владою, службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самих себе всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та його інтересам і містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.Незаконними, протиправними діями слідчих СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну, через повну бездіяльність слідчого, його умисел на закриття кримінального провадження за ніби то відсутністю ознак кримінального правопорушення, що негативно вплинуло на звичний ритм його життя. За наведеного, йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 50000 грн.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 25.05.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій також просить проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представники відповідачів - Державної казначейської служби України та Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області не скористалися своїм правом подати відзиви на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, оглянувши справу №462/554/18, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Частиною 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 08.02.2018 року у справі №462/554/18 скасовано постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 25.11.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000003 від 13.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та матеріали кримінального провадження №0000003 направлено в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що 13.01.2016 року слідчим Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України по факту повідомлення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_9, ОСОБА_10 самовільно розширили балкон до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_1. 25.11.2017 року слідчий Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження №0000003 від 13.01.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Вважає, що при проведенні досудового розслідування слідчим не було належним чином перевірено усі дані, які можуть вказувати на наявність ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, з огляду на наступне. У матеріалах кримінального провадження міститься письмове доручення-повторне про проведення слідчих (розшукових) дій слідчого Лози І.І., якими працівникам ВКП Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області було доручено допитати з приводу даного кримінального правопорушення ОСОБА_10; встановити свідків, очевидців події; за необхідності та за узгодженістю провести інші слідчі (розшукові) дії, передбачені КПК України, спрямовані на встановлення винних осіб з метою притягнення до кримінальної відповідальності. Проте, вищевказані доручення слідчого Лози І.І. залишилися не виконанні. Таким чином, під час досудового слідства не були проведені слідчі (розшукові) дії, проведення яких, на думку самого слідчого, який проводив досудове розслідування, мало значення для встановлення всіх обставин у кримінальному провадженні. За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що, як слідчим Юхимиком А.П., так і слідчим Лозою І.І. не були зібранні всі докази, які мають значення для встановлення всіх обставин у кримінальному провадженні № 0000003 від 13.01.2017 року. Крім того, резолютивна частина оскаржуваної постанови не відповідає нормам кримінально-процесуального законодавства, оскільки чітко не містить відносно кого закрите кримінальне провадження № 0000003 від 13.01.2017 року, а носить неконкретизований, узагальнюючий характер.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У п.10-1 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність" . Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України.

Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду ( підпункт 5 пункту 4 цього Положення ).

У відповідності до п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем не представлено належних доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди в сумі 50000 грн., з врахуванням обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач, внаслідок бездіяльності слідчих Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, та виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди надто велика та підлягає зменшенню, а тому необхідно стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 2500 грн. моральної шкоди.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 89, 264-265 ЦПК України, суддя

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500 /дві тисячі пятсот/ грн.

В решті вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: