Справа № 766/5746/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.07.2018 р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
при секретарі Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів мотивуючи, що шлюб фактично розпався, причина розпаду постійні сварки та скандали, що виникали на цьому ґрунті, втрата почуття любові та взаємоповаги. У звязку з наведеним просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Черепанська». Крім того, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн з моменту предявлення та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., до досягнення дитиною трьох років. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, долею доньки не цікавиться, а дитина часто хворіє, що підтверджується наданими до матеріалів справи виписками та квитанціями про покупку ліків, тому потребує особливо догляду та матеріальної підтримки. Крім того, на теперішній час дитині виповнилося три роки, вона має прихильність до малювання та танців, і вона має намір розвивати вказані здібності у дитини, тому вона змушена була влаштуватися на роботу щоб забезпечувати дитину всім необхідним.
До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі в якій просила позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином .
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №195, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №128978, шлюб фактично розпався, поновлювати шлюб сторони не збираються, збереження сімї неможливе.
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України, встановлено порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 ст.183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 2500,00 грн., вважає, що вказана сума буде достатньою для утримання дитини. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання, то суд з засад розумності, виваженості та справедливості вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно з моменту звернення (04.04.2018 року) та до досягнення дитиною трьох років, а саме до 14.06.2018року. Вимоги щодо розірвання шлюбу також підлягають задоволенню.
Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354,430 ЦПК України, ст.ст. 75, 84,105, 109-112, 181-183,191 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 19.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №195, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Черепанська».
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, 14.06.2015 року аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., щомісячно з моменту звернення, а саме з 04.04.2018 року та до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2, 06.02.1990р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно з моменту звернення , а саме з 04.04.2018 року та до досягнення дитиною трьох років а саме до 14.06.2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2, 06.02.1990р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн.
В решті вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення суми аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська