Справа № 404/1659/17
Номер провадження 2/404/312/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» про встановлення факту придбання майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, по якому просить:

- встановити факт придбання обєкту нерухомості - житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська 97 внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету під час спільного проживання, без реєстрації шлюбу у період з серпня 1994 року по 19 червня 1997 року;

- визнати спільною сумісною власністю житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська 97, загальною площею 73,1 кв.м.;

- в порядку поділу майна, визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська 97, загальною площею 73,1 кв.м.;

- в порядку поділу майна, визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру № 22, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна буд. 25, загальною площею 29,38 кв.м.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на рухоме майно: автомобіль марки RENAULT, модель SCENIC, номер шасі (кузова, рами) VF1JZТ8, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причеп МОSLЕIN, моделі SМR-3, 2006 р.в.;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на рухоме майно, а саме: мотоцикл SUZUКI, модель GSХ1100F, 1990 р.в.; легковий автомобіль VОLКSWAGЕN РАSSАТ, 1994 .в.; вантажний автомобіль МАN, моделі 24.362 UNL/LL, 1993 р.в.; автомобіль РАФ, моделі 2203, 1987 р.в.; мотоцикл SUZUКI, модель GSХ1100F, 1993 р.в.; вантажний автомобіль МАN, моделі ТGА 18.440 2006 р.в.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з серпня 1994 року сторони спільно проживали та вели спільне господарство, побут та бюджет, вважали себе фактично сімєю, разом працювали у сфері торгівлі та спільно заощаджували кошти на придбання власного житла, оскільки проживали в орендованій квартирі.

14.01.1997 року на підставі договору купівлі-продажу сторони придбали житловий будинок по вул. Волгоградська 97 у м. Кіровограді та за взаємною домовленістю вирішили оформити договір купівлі-продажу на відповідача, оскільки на той час вважали себе однією сімєю. Вказує, що будинок придбаний сторонами ними внаслідок спільної праці під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та оцінює його вартість за даними спеціалізованих сайтів з продажу нерухомого майна м. Кропивницький у 1 020 000 грн.

Після придбання будинку, а саме 01.04.1997 року сторони зареєструвались за вказаною адресою.

20.06.1997 року сторони зареєстрували шлюбні відносини.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначає, що за час проживання з відповідачем в зареєстрованому шлюбі вони набули:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 /ринкова вартість 530 000 грн./;

- мотоцикл SUZUКI, модель GSХ1100F, 1990 р.в. /ринкова вартість згідно спеціалізованого сайту 54 000 грн./;

- легковий автомобіль VОLКSWAGЕN РАSSАТ, 1994 р.в. /ринкова вартість згідно спеціалізованого сайту 100 000 грн./;

- вантажний автомобіль МАN, моделі 24.362 UNL/LL, 1993 р.в. /ринкова вартість згідно спеціалізованого сайту 250 000 грн./;

- автомобіль РАФ, моделі 2203, 1987 р.в. /ринкова вартість згідно спеціалізованого сайту 45 000 грн./;

- мотоцикл SUZUКI, модель GSХ1100F, 1993 р.в. /ринкова вартість згідно спеціалізованого сайту 65 000 грн./;

- вантажний автомобіль МАN, моделі ТGА 18.440, 2006 р.в. /ринкова вартість згідно спеціалізованого сайту 520 000 грн./;

- причіп МОSLЕIN, моделі SМR-№, 2006 р.в. /ринкова вартість згідно спеціалізованого сайту 370 000 грн./.

Зазначене рухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2.

Легковий автомобіль RENAULT, модель SCENIC, номер шасі (кузова, рами) VF1JZТ8, реєстраційний номер НОМЕР_1 /ринкова вартість згідно спеціалізованого сайту 180 000 грн./, зареєстровано на імя ОСОБА_1.

Позивач на даний час звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить задовольнити її позовні вимоги та провести поділ майна подружжя.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.05.2017 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська, 97 та причіп марки МОSLЕIN, моделі SМR-№, 2006 р.в., що належить ОСОБА_2 /а.с. 48-49/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2017 року залучено по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» /а.с.104-105/.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили відмовити у задоволенні вимог про встановлення факту придбання обєкту нерухомості - житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська 97 внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету під час спільного проживання, без реєстрації шлюбу у період з серпня 1994 року по 19 червня 1997 року; визнання спільною сумісною власністю житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська 97, загальною площею 73,1 кв.м.; визнання права особистої приватної власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська 97, загальною площею 73,1 кв.м. та визнання за позивачем права власності на причіп МОSLЕIN, моделі SМR-3, 2006 р.в., в решті позовних вимог не заперечив.

В ході розгляду справи, відповідач заявою від 28.03.2018 року визнав позовні вимоги в частині визнання спільною сумісною власністю житловий будинок що знаходиться за адресою м. Кропивницький, вул. Волгоградська 97, загальною площею 73,1 кв.м. /а.с.148/.

Також ОСОБА_2 заперечив проти визнання права власності позивача на причіп МОSLЕIN, моделі SМR-3, 2006 р.в., так як він використовується відповідачем у підприємницькій діяльності та придбаний не за спільні кошти подружжя, а за доходи відповідача як фізичної особи підприємця для подальшого розвитку підприємницької діяльності.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні, пояснила суду, що знайома з позивачем з 1994 року, яка на той час працювала статистом. Сторони працювали разом на благо своєї родини.

Свідок ОСОБА_7, яка є колишньою дружиною знайомого відповідача, пояснила суду, що позивач працювала статистом, разом з чоловіком займались торгівлею, кошти на будинок заробили разом.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку щодо часткового задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони 20 червня 1997 року зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія І-ОЛ № 041363 виданого 20.06.1997 року /а.с. 15/.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

16 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюбі відносини між сторонами фактично припинені в кінці грудня 2016 року /а.с. 27/.

До реєстрації шлюбу, а саме 14.01.1997 року згідно договору купівлі-продажу від 14.01.1997 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 120, ОСОБА_2 придбав жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Волгоградській, за № 97/а.с.62/.

Під час перебування у шлюбі згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого у реєстрі за № 1700, ОСОБА_2 придбав квартиру № 22, що знаходиться у м. Кіровограді по вул. 50 років Жовтня у будинку № 25 /а.с.63/.

В матеріалах справи містяться копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, зареєстрованих за ОСОБА_2, а саме:

- мотоцикл SUZUКI, модель GSХ1100F, 1993 р.в. /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО732936 від 07.03.2013 року/;

- автомобіль МАN, моделі 24.362 UNL/LL, 1993 р.в. /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 944998 від 21.03.2014 року/;

- причіп МОSLЕIN, моделі SМR-№, 2006 р.в. /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХО815431 від 22.11.2016 року/;

- автомобіль МАN, моделі ТGА 18.440, 2006 р.в. /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХО815429 від 22.11.2016 року/а.с. 64/.

Крім того, за ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль RENAULT SCENIC, номер шасі (кузова, рами) VF1JZT8, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 /а.с. 34/.

Проте, згідно відповіді Територіального сервісного центру 3541 регіонального сервісного центру МВС України у Кіровоградській області № 31/11-3541/1750 від 04.10.2017 р. вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровані транспортні засоби:

- мотоцикл SUZUКI, модель GSХ1100F, 1990 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_3;

- вантажний автомобіль МАN, моделі 24.362 UNL/LL, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_4;

- мотоцикл SUZUКI, модель GSХ1100F, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_5;

- вантажний автомобіль МАN, моделі ТGА 18.440, 2007 р.в., реєстраційний номер ВА 3326ВК;

- причіп МОSLЕIN, моделі SМR-№, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_6.

Крім того, 22.02.2017 р. здійснена операція Перереєстрація на нового власника автомобіля марки МАN, модель ТGА 26.430, рік випуску 2006, об»єм двигуна 10518. підстава дог. Купівлі-продажу Сг № 7139/17/000471 від 22.02.2017 р.;

- 28.03.2017 р. здійснена операція Перереєстрація ТЗ на нового власника, автомобіль марки VОLКSWAGЕN, модель РАSSАТ, рік випуску 1994, обєм двигуна 1896. Підстава дог. Купівлі-продажу укладений у ТСЦ № 8047/2017/389908 від 28.03.2017 р.;

- 14.06.2017 р. здійснена операція Перереєстрація ТЗ на нового власника, автомобіль марки МАN, модель ТGА 18.440, рік випуску 2006, обєм двигуна 10518. Підстава дог. купівлі-продажу укладений у ТСЦ № 3541/2017/498534 від 14.06.2017 р. /а.с.98-99/.

Також, згідно відповіді Територіального сервісного центру 3541 регіонального сервісного центру МВС України у Кіровоградській області № 31/11-3541/493 від 13.02.2017 р. вбачається, вартість

- автомобіля марки МАN, модель ТGА 26.430, рік випуску 2006, обєм двигуна 10518, на момент продажу 298248,28 грн. відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7139/17/000471 від 22.02.2017 року, укладеного у субєкта господарювання ФОП «ОСОБА_10Г.»;

- автомобіля марки VОLКSWAGЕN, модель РАSSАТ, рік випуску 1994, обєм двигуна 1896, на момент продажу - 133051,07 грн. відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8047/2017/389908 від 28.03.2017 року, укладеного в ТСЦ 8047;

- автомобіль марки МАN, модель ТGА18.440, рік випуску 2006, об»єм двигуна 10518, на момент продажу 97846,13 грн. відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3541/2017/498534 від 14.06.2017 року, укладеного в ТСЦ 3541 РСЦ МВС в Кіровоградській області /а.с.143/.

Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України-Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно із п.1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України,цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

З правової позиції, висловленої Верховним Судом, при розгляді справи № 6-66цс13, слідує, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи те, що спірний житловий будинок за адресою: вул. Волгоградська, 97 в м. Кропивницькому, придбаний 14 січня 1997 року, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР, КпШС України, ЗУ «Про власність».

Так, діючим до 01 січня 2004року Кодексом про шлюб та сім'ю України (1969 року, зі змінами та доповненнями) спільні майнові права та обов'язки передбачались лише для подружжя. Стаття 22 КпШС України визначала, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кодекс про шлюб та сім'ю України не містив норми, яка б регулювала право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Тому, проживання однією сім'єю без шлюбу у період до 1 січня 2004 року не є підставою для визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте жінкою чи чоловіком до 1 січня 2004 року, оскільки майнові права та обов'язки породжував лише зареєстрований в установленому порядку шлюб.

Згідно ж ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

В силу ч. 2 ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

При цьому, розмір частки кожного з учасників визначається ступенем його трудової участі.

Розяснюючи вказані норми, Пленум Верховного Суду України в п. 5 своєї постанови № 29 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) зазначив, що розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 12 ЗУ «Про власність» праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності, зокрема, на майно, одержане внаслідок угод, не заборонених законом.

Відповідно дост.128 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним до 1 січня 2004 року, визначалось, що право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відтак, в даній справі доказуванню підлягають ті обставини, що майно придбане внаслідок спільної праці осіб (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна) і що інше не встановлено письмовою угодою між ними.

За приписом ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заявою від 28.03.2018 року відповідач визнав позовні вимоги в частині визнання спільною сумісною власністю житловий будинок що знаходиться за адресою м. Кропивницький, вул. Волгоградська 97, загальною площею 73,1 кв.м. /а.с.148/.

За вказаного, суд приходить до висновку, що сторони проживали разом на момент купівлі спірного житлового будинку у 1997 році, вели спільне господарство, у зареєстрованому шлюбі не перебували, спірне майно придбавалось ними за спільні кошти, тобто придбане внаслідок їх спільної праці, письмовою угодою сторонами не визначено набуття ними майна на іншому режимі ніж визначений в ч.2 ст.17 ЗУ«Про власність», позивач з моменту придбання будинку проживає в ньому, відтак позовні вимоги в цій частині належить задовольнити та визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська, 97, загальною площею 73,1 кв.м.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За вказаного, у задоволенні позовних вимог про встановлення факту придбання обєкту нерухомості - житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська 97 внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету під час спільного проживання, без реєстрації шлюбу у період з серпня 1994 року по 19 червня 1997 року слід відмовити, так як позивачем обраний неналежний спосіб захисту.

Інше майно придбане подружжям після 1 січня 2004 року, тому судом при поділі майна застосовуються норми Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Щодо визнання за позивачем права власності на причіп MOSLEIN, моделі SMR-3, 2006 року випуску, суд зазначає наступне.

Одним з видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, установлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України).

Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України.

Так, згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.

Відповідно до правової позицій Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11 березня 2015 року № 6-21цс15, Системний аналіз статей 57, 60, 61 СК України дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути обєктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому, відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 з 27.10.1998 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності вантажний автомобільний транспорт /а.с.87/.

Тобто, ОСОБА_2 для здійснення своєї підприємницької діяльності використовує причеп МОSLЕIN, моделі SМR-3, 2006 року випуску, реєстраційний номер ВА 3545ХР.

За вказаного, суд проводить поділ майна подружжя, а саме: житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська, 97, автомобіля RENAULT SCENIC, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, квартири №22, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 25, мотоцикл SUZUKI, моделі GSX1100F, 1990 року випуску, мотоциклу SUZUKI, моделі GSX1100F, 1993 року випуску; реєстраційний номер НОМЕР_7; вантажного автомобіля MAN моделі 24.362 UNL/LL, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 та причіпу MOSLEIN, моделі SMR-3, 2006 року випуску, реєстраційний номер ВА 3545ХР, так як інші транспортні засоби не зареєстровані за відповідачем на час винесення рішення суду.

При цьому, виходячи із вартості зазначеного майна, рівності частин подружжя та заяви відповідача про часткове визнання позовних вимог, суд визнає за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на: житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська, 97, та автомобіль RENAULT SCENIC, номер шасі (кузова, рами) VF1JZT8, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру №22, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 25, мотоцикл SUZUKI, моделі GSX1100F, 1990 року випуску, мотоцикл SUZUKI, моделі GSX1100F, 1993 року випуску; вантажний автомобіль MAN моделі 24.362 UNL/LL, 1993 року випуску, причіп MOSLEIN, моделі SMR-3, 2006 року випуску.

За вказаного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 2720 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 258, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» про встановлення факту придбання майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська, 97, загальною площею 73,1 кв.м.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волгоградська, 97, загальною площею 73,1 кв.м.;

- автомобіль RENAULT SCENIC, номер шасі (кузова, рами) VF1JZT8, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на:

- квартиру №22, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 25, загальною площею 29,38 кв.м.;

- мотоцикл SUZUKI, моделі GSX1100F, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9;

- мотоцикл SUZUKI, моделі GSX1100F, 1993 року випуску; реєстраційний номер НОМЕР_7;

- вантажний автомобіль MAN моделі 24.362 UNL/LL, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8;

- причіп MOSLEIN, моделі SMR-3, 2006 року випуску, реєстраційний номер ВА 3545ХР.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2720 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.07.2018 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда