Справа№ 752/1380/18
Провадження № 2/752/3255/18
УХВАЛА

24.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Чередніченко Н.П.,

з участю секретаря Кнельської А.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяви позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 752/1380/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить: стягнути з відповідача майнову шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 552182,59 грн., витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень автомобіля в сумі 1499,85 грн.

11.07.2018 року до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, які знаходяться на рахунках та які належать на праві приватної власності відповідчу ОСОБА_3 з метою забезпечення вказаного позову. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідач є громадянином іншої державі, ніде не працює, впродовж розгляду кримінального провадження не визнавав її цивільний позов, а тому може ухилитись від належного виконання судового рішення по даній справі в разі його задоволення.

24.07.2018 року до суду надійшла заяву третьої особи ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить дружині відповідача та є спільною сумісною власністю подружжя, - в межах суми заявлених позовних вимог. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідач може до вирішення справи по суті відчужити спільну квартиру, а накладення арешту полегшить примусове виконання рішення суду в подальшому.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяв про забезпечення позову, вважає, що в їх задоволенні слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з предявленням позову або після відкриття провадження у справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України). Підстави для виклику сторін для розгляду заяви про забезпечення позову відсутні.

З позову вбачається, що його предметом є стягнення майнової шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 552182,59.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд враховує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідних заяв про забезпечення позову.

Суд приймає до уваги те, що заявником ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів того, що у власності відповідача є будь-яке рухоме або нерухоме майно, а також грошові кошти, які перебувають на рахунках в банківських установах та на які вона просить накласти арешт, як і не зазначено конкретний перелік майна, на яке вона просить суд накласти арешт.

Крім того, заявником ОСОБА_2 не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що квартиру, на яку він просить накласти арешт, дійсно на даний час належить на праві власності саме відповідачу, що також позбавляє можливості суд вирішити питання про забезпечення позову.

Також, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження належної його дружині квартири, а тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Посилання заявника ОСОБА_2 на те, що відповідач та його дружина шляхом подачі позову про поділ майна вживають заходів щодо відчуження майна, суд відкидає, оскільки, сам по собі факт звернення дружини відповідача до суду про поділ майна не може свідчити про наміри відповідача відчужити майно та уникнути від належного виконання рішення суду в подальшому.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сам факт того, що відповідач є громадянином іншої держави, ніде не працює, немає будь-яких доходів, а також те, що не визнавав в ході розгляду кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_1, - не є підставою накладення арешту на квартиру або на будь-яке інше майно, грошові кошти, оскільки не підтверджує реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, суд вважає, що заявниками не доведено, що накладення арешту на квартиру та інше майно, грошові кошти, - є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, а також проаналізувавши підстави та обгрунтування, які викладені в заявах позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд вважає, що вказані заяви є необгрунтованими та безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 752/1380/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

В задоволенні заяви третьої особи ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 752/1380/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»ятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.П. Чередніченко