У Х В А Л А Справа № 200/16759/15

Провадження № 6/200/82/18

10 серпня 2018 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Литвиненка І.Ю.,

при секретарі - Тиханській О.О.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1, представника стягувача ОСОБА_2, державного виконавця Григорчука П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра ОСОБА_4 щодо визначенності вартості майна боржника.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. 12 червня 2018 року від свого представника він дізнався про те, що 02 листопада 2017 року Шевченківський відділ ДВС м. Дніпра передав директору Дніпропетровської філії Державного підприємства «Сетам» його іпотечне майно, а саме: 29/100 частин домоволодіння по вул. Січових Стрільців, 56 у м. Дніпрі та земельну ділянку за цією адресою (кадастровий номер :02:365:0003) площею 0,0131 га для подальшої реалізації на електронних торгах. Зазначене майно є його власністю та придбане не за кредитні кошти. Іпотекодержателем майна є стягувач за виконавчим провадженням КС «Катеринослав». В матеріалах виконавчого провадження міститься звіт про оцінку майна, однак докази того, що субєкт оціночної діяльності здійснив фактичне ознайомлення із майном перед проведенням оцінки, відсутні.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримав, прохав її задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту скарги. Наголошував на тому, що оцінка майна проведена візуально, що є неприпустимим для визначення реальної мартості майна. Крім того, зазначив, що у державного виконавця відсутній договір з субєктом господарювання, який здійснював оцінку майна, що теж є порушенням вимогчинного законодавства України. Так, згідно з вимогами ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночку діяльність в Україні», положення (національні стандарти) оцінки майна є обовязковими до виконання субєктами оціночної дліяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Статтею 11 цього Закону встановлено, що замовнгики оцінки повинні забезпечити доступ субєкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхіної та достовірної інформації про зазначене майно дл проведення оцінки. Приписами п. 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з обєктом оцінки.

Представника КС «Катеринослав» заперечували проти задоволення скарги, прохали відмовити у її задоволенні за безпідставністю. Пояснили, що ОСОБА_3 шляхом подання скарги затримує виконання судового рішення та повернення іншим членам кредитної спілки їх грошових когштів, які були надані йому у тимчасове користування і які він не повернув.

Державний виконавець Григорчук П.В. заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що діяв виключно згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», не порушуючи встановлену процедуру. Додав, що укладати договір з субєктом господарювання, який здійснював оцінку майна, не є його компетанцією. Також пояснив, що опис майна проводився не візуально, оскільки, не зважаючи на небажання ОСОБА_3 надавати доступ до свого іпотечного майна для проведення його оцінки, знайшов можливість зробити фотографії та опис домоволодіння, на підставі яких субєктом оціночної діяльності і було здійснено оцінку майна. Через те, що вимог чинного законодавства при здійсненні виконавчого провадження не порушив, прохав відмовити у задоволенні скарги.

Розглянувши заяву та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Нормою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 29/100 частин домоволодіння по вул. Січових Стрільців, 56 у м. Дніпрі та земельна ділянка за цією адресою (кадастровий номер :02:365:0003) площею 0,0131 га, що належить скаржнику, є предметом іпотеки у виконавчому провадженні, де стягувачем є КС «Катеринослав». В рамках виконавчого провадження постановою державного виконавця Григорчука П.В. залучено субєкта господарювання у сфері оціночної діяльності ОСОБА_5 (а.с. 12), яким і було зроблено висновок по вартість майна, відповідно до якого ринкова вартість обєкта оцінки складає 845000 гривень (а.с. 13). Укладення договору з субєктом господарювання відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», безпосередньо до повноважень державного виконавця не належить, а тому суд вважає, що він діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження», яким керується у своїй роботі державний виконавець. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наведені у скарзі факти не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки діями державного виконавця жодні права та свободи боржника не порушені. Відтак, скарга є необґрунтованою, через що в її задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 260, 353,450-451 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів зо дня її проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом пятнадцяти днів зо дня отримання ними копії ухвали, до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом пятнадцяти днів зо дня її проголошення, або протягом пятнадцяти днів зо дня отримання її копії особами, що не брали участі у розгляді справи, якщо не буде оскаржена у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко