Справа № 573/1324/18
Номер провадження 2/573/464/18
08 жовтня 2018 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.,
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопіллі заочно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Миколаївська селищна рада Білопільського району Сумської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Ухвалою від 14 серпня 2018 року відкрито провадження та призначено до підготовчого засідання справу за вказаним вище позовом.
У підготовчому засіданні представник, що діє за дорученням ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, а саме: просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 16, що знаходиться в смт. Миколаївка Білопільського району Сумської області по вул. Набережній без зняття з реєстраційного обліку.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась. Представник, що діє за дорученням ОСОБА_3 в інтересах позивача надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність, проти заочного винесення рішення не заперечує (а. с. 40).
Представник третьої особи Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області у судове засідання також не зявився. Селищний голова письмовою заявою повідомив, що заперечень проти позову не мають, просить розглянути справу без участі представника селищної ради, з рішенням згодні (а. с. 26, 35).
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право використання помешканням для власного проживання та для проживання членів сімї, інших осіб належить його власнику, а за ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном (ст. 383 ЦК України).
У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
У відповідності з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Частиною першою статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Таким чином, під час вирішення питання про втрату особою права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 656 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 серпня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 495 спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_4, який помер 20 жовтня 2011 року, є його дружина ОСОБА_1. Спадщина, на яку видані свідоцтва, що складаються з житлового будинку під № 16 по вулиці Набережній в селищі Жовтневе (нині Миколаївка) Білопільського району Сумської області та земельної ділянки, площею 0,9155 га, розташованої за зазначеною адресою, що належала спадкодавцю (а. с. 8, 27).
ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав від 16 серпня 2012 року вбачається, що власником обєкта нерухомого майна житлового будинку № 16, який розташований по вул. Набережній в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області є ОСОБА_1 на підставі про право на спадщину серії ВРР № 927818 від 02 серпня 2012 року, видане Улянівською нотаріальною конторою, реєстр № 495 (а. с. 28).
Аналогічні обставини підтверджуються реєстраційним посвідченням Філіалу Білопільської КП «Сумське МБТІ» на житловий будинок № 16 по вул. Набережній в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області та копією технічного паспорту будинку (а. с. 10, 29).
З будинкової книги громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, прописаний за зазначеною адресою з 05 липня 2005 року (а. с. 12-14).
ОСОБА_5 довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом ЦНАП Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 08 серпня 2018 року за № 1396 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. До складу її сімї входить: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9).
За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи.
Суд вважає, що реєстрація відповідача у житловому будинку, що належить позивачу, порушує її права, оскільки перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно з яким судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що у звязку зі зверненням до суду з даним позовом ОСОБА_1 понесла судові витрати у виді судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. (а. с. 1). Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 9, 64, 71, 72, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 10 ;a href=">постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10, 81, 141, 247, 259, 265, 273, 280, 354-355, ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (паспорт серії МА № 904314, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) до ОСОБА_2 (паспорт серії МВ № 437719, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6), третя особа: Миколаївська селищна рада Білопільського району Сумської області (місце знаходження: смт. Миколаївка, бульвар Свободи, буд. 2А Білопільського району Сумської області, код ЄДРПОУ: 41413040), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування будинком № 16 по вулиці Набережній в смт. Миколаївка Білопільського району Сумської області.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. судових витрат.
Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.
Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя