Справа № 183/1003/18
№ 2/183/1704/18
21 червня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Шевченко О.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_2 про усунення перешкод прав власника шляхом скасування обтяження, -
Окрім цього, позивач зазначає, що 22.04.2010 року працівниками міліції ВРЕР ДАЇ з обслуговування м. Івано-Франківська, Тисменицького та Тлумацького районів при УДАЇ УМВС в Івано-Франківській області автомобіль ГАЗ 3105, кузов НОМЕР_5, шасі № НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_2, який належав на праві власності відповідачу ОСОБА_2, без будь-яких проблем був знятий з реєстраційного обліку з подальшою реєстрацією за місцем проживання позивача, з видачею йому номерних знаків «Транзит» НОМЕР_7.
Накладене обтяження перешкоджає позивачу розпоряджатись автомобілем, знімати його з обліку, продавати та здійснювати інші права власника, тому він звернувся з зазначеним позовом до суду.
26 лютого 2018 року по справі було відкрите провадження. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідач ОСОБА_2, кожен окремо, відзиву на позов не подав, в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 54206324 від 02.12.2017 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.12), на вказаний вище транспортний засіб, з номером державної реєстрації НОМЕР_2, було накладено обтяження, зареєстроване 13.12.2016 року за № 16088158 реєстратором філії м. Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі договору застави від 27.12.2006 року, відомості про обмеження відчуження - за погодженням з обяжувачем, обтяжувач - тТовариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Відповідно до цього ж витягу, боржником є відповідач - ОСОБА_2.
В свою чергу, Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області надав інформацію, про те, що 26.12.2006 року первинно спірний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_2, з видачею номерного знаку НОМЕР_2 та внесено у особливі відмітки свідоцтва про реєстрацію ТЗ наступного запису: «Кредит АБК «ТАС-Комерцбанк». 22.04.2010 року ВРЕР ДАЇ з обслуговування м. Івано-Франківська, Тисменицького та Тлумацького районів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області автомобіль був знятий з обліку, з видачею номерних знаків «Транзит» НОМЕР_7. Матеріали, що стали підставою для реєстрації та зняття з обліку автомобіля, знищені із закінченням термінів зберігання (а.с.21).
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
А згідно вимог ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
П.3 ч.1 ст.3 ЦК України визначає однією з загальних засад цивільного законодавства - свободу договору.
Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України).
Ч.1 ст.14 ЦК України визначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Особливості набуття особою права власності на автомобіль встановлені Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що після придбання легкового автомобіля новий власник зобов'язаний протягом 10 днів зареєструвати транспортний засіб в органах державної автомобільної інспекції (МРЕВ).
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Системний аналіз положень чинного цивільного законодавства дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна.
Поряд з цим, суд вважає за необхідне зауважити наступне. Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. В свою чергу, ст. 388 ЦК України встановлює, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності хоча б однієї з обставин, визначених ст. 388 ЦК України. Більше того, наявність в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу повністю виключають можливість витребування його у позивача.
Крім того, матеріали справи свідчать про те, що позивач неодноразово звертався до відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» з вимогою надати документи, які стали підставою для реєстрації 13.12.2016 року обтяження на придбаний ним у 2010 році автомобіль (а.с.13,14,15). Натомість відповіді позивачу надано не було, як і не надано до суду в ході розгляду даної справи будь-яких заперечень.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача, сплачені ним судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 4,12, 76, 81, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_2 про усунення перешкод прав власника при розпорядженні своїм майном задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.