Провадження № 4-с/522/46/18
Справа № 2-5991/10
УХВАЛА

08 жовтня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, заінтересовані особи: Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 24.09.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, заінтересовані особи: Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4.

В обґрунтування скарги зазначив, що 16.11.2010 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у справі №2-5991/10 за яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» заборгованість за кредитним договором в сумі 9 044 965,48 грн. У Суворовському відділі ДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало на виконанні провадження №52488013 що виконання рішення суду та виконавчого листа №2-5991/10 від 22.02.2011 року. 18.08.2017 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» отримав Постанову старшого державного виконавця Кравченко Я.О. від 29.06.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними, але підтверджуючих документів про вчинення виконавчих дій зазначених у постанові не додано. Заявник вказує, що постанова, що оскаржується, винесена 29.06.2017 року, а подана до відділення тільки 15.08.2017 року. Банк вважає постанову незаконною, зважаючи на наступне. Державним виконавцем вжито не всіх заходів для фактичного виконання рішення суду. За таких обставин просили визнати дії старшого державного виконавця Кравченко Я.О. про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.06.2017 року; зобовязати старшого державного виконавця Кравченко Я.О. відновити провадження та провести виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Справа надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С. та ухвалою суду від 05.09.2017 року провадження у справі за скаргою відкрите.

На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року №1093/0/15-18 та Розпорядження №18 від 18.04.2018 року керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси по справі проведено повторний автоматизований розподіл. Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я.

Ухвалою суду від 21.05.2018 року справа прийнята до провадження.

Ухвалою суду від 24.07.2018 року задоволено клопотання представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 про витребування доказів та постановлено витребувати від Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції Одеської області належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 52488013 відкритого на підставі виконавчого документу виданого Приморським районним судом міста ОСОБА_1 16.11.2010 року за № 2-5991/10.

Ухвалою суду від 24.09.2018 року судове засідання у справі постановлено провести у режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 03.10.2018 року відмовлено представнику ПАТ «ВіЕйБі Банк» у проведенні судового засідання в режимі відео конференції.

У судове засідання, призначене на 08.10.2018 року о 12.00 год. учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

До суду 08.10.2018 року о 12 годині 25 хвилин надійшло клопотання представника ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У звязку з обмеженими строками розгляду справи, на підставі вимог законодавства, суд вважає за необхідне не відкладати розгляд справи, а вирішити справу за скаргою по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку про задоволення заяви, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 22.02.2011 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №2-5991/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» грошову суму у розмірі 9 044 965,48 гривень.

З виконання виконавчого листа було відкрито виконавче провадження №52488013.

Постановою про повернення виконавчого листа стягувачу від 29.06.2017 року ухваленою страшим державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 було повернуто виконавчий лист №2-5991/10 від 22.02.2011 року стягувачу, тобто ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5». З постанови вбачається, що вжиті державним виконавцем заходи щодо встановлення місцезнаходження майна боржника виявились безрезультатними.

Твердження заявника стосовно того, що копія постанови була направлена банку лише 15.08.2017 року підтверджується витягом з пошуком відправлення на офіційному сайті Укрпошти в мережі Інтернет. Заявник отримав копію постанови 18.08.2017 року.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 18 ч.1 Закону в редакції станом на час вчинення виконавчих дій).

Відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Судом витребувалась від Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області матеріали виконавчого провадження, проте ухвалу суду виконана не була.

Матеріали виконавчого провадження суду не представлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи, що старший державний виконавець ніяким чином не спростував позицію заявника, не довів обґрунтованість власного рішення та не надав на вимогу ухвали суду копію виконавчого провадження з якого можна було достеменно встановити перелік всіх дій вчинених державним виконавцем з приводу виконання виконавчого листа №2-5991/10 від 22.02.2011 року, суд вважає скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того, суд звертає увагу, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обовязкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступі до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції, Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обовязок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Суду у справі ОСОБА_6 проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

З приводу вимоги заявники щодо зобовязання державного виконавця провести виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», варто відзначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, проведення виконавчих дій у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» встановлено законодавчо та не потребує встановлення судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, 223, 247, 255, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, заінтересовані особи: Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними.

Постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 29.06.2017 року ВП 52488013 скасувати.

Зобовязати старшого державного виконавця Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження №52488013.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали суду складено 10.10.2018 року.

Суддя В.Я.Бондар