Справа № 686/9246/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької

області в складі :

головуючого - судді Приступи Д.І.,

при секретарі Стрілець С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за заявою ОСОБА_1, з участю заінтересованих осіб Міністерства соціальної політики України, ОСОБА_2 Федерації про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

27 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що її вимушене переселення з окупованої території Луганської області відбулося внаслідок збройної агресії ОСОБА_2 Федерації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до початку збройної агресії ОСОБА_2 Федерації заявниця проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 та після того, як були самопроголошені ЛНР та ДНР на початку липня 2014 року почалися активні дії. В жовтні 2014 року нею було прийнято рішення про переїзд до м. Хмельницький, через неможливість подальшого проживання на вказаній території.

27 жовтня 2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на імя ОСОБА_1 було видано довідку про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи.

Встановлення вказаного факту необхідно заявниці для того, щоб визначити статус її, як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни.

З огляду на викладене вище ОСОБА_1 просить її вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні заявниця та її повноважний представник вимоги викладені в заяві підтримали в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 Федерації в судове засідання також не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її повноважного представника та дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 було зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно до довідки № від 27 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було взято на облік як внутрішньо переміщену особу. На даний момент фактичним місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у ст.1 дано визначення внутрішньо переміщеної особи, якою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з постановою Верховної ОСОБА_4 України Про Заяву Верховної ОСОБА_4 України "Про відсіч збройній агресії ОСОБА_2 Федерації та подолання її наслідків" від 21 квітня 2015 року, 20 лютого 2014 року були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами ОСОБА_2 Федерації, всупереч міжнародно-правовим зобов'язанням ОСОБА_2 Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і ОСОБА_2 Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту ОСОБА_2 Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин. На початковій стадії агресії особовий склад окремих російських збройних формувань не мав розпізнавальних знаків. 27 лютого 2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил ОСОБА_2 Федерації захопили будівлі ОСОБА_4 міністрів та Верховної ОСОБА_4 Автономної ОСОБА_5 Крим. Водночас відбулося створення і озброєння іррегулярних збройних формувань найманців з числа місцевих жителів, якими керували офіцери спецслужб і Збройних Сил ОСОБА_2 Федерації, а Чорноморський флот ОСОБА_2 Федерації заблокував українські порти, де знаходилися кораблі Військово-Морських Сил України. В подальшому лідер партії "Русское единство" ОСОБА_6 у незаконний спосіб проголосив себе головою ОСОБА_4 міністрів Автономної ОСОБА_5 Крим та закликав Президента ОСОБА_2 Федерації «забезпечити мир і спокій в Криму». У відповідь на цей заклик Президент ОСОБА_2 Федерації звернувся до ОСОБА_4 Федерації Федеральних зборів ОСОБА_2 Федерації, яка своєю постановою від 1 березня 2014 року надала згоду на використання на території України Збройних Сил ОСОБА_2 Федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід'ємної частини України - Автономної ОСОБА_5 Крим та міста Севастополя.

Сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада Автономної ОСОБА_5 Крим 16 березня 2014 року провела референдум про входження Автономної ОСОБА_5 Крим до складу ОСОБА_2 Федерації, однак результати референдуму не були визнані жодною країною світу, крім ОСОБА_2 Федерації, що підтверджується Резолюцією Генеральної ОСОБА_4 ООН 68/262 від 27 березня 2014 року "Територіальна цілісність України".

17 березня 2014 року Верховна ОСОБА_4 Автономної ОСОБА_5 Крим, розпущена постановою Верховної ОСОБА_4 України, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою. 18 березня 2014 року самозвані представники Верховної ОСОБА_4 Автономної ОСОБА_5 Крим підписали з президентом ОСОБА_2 Федерації «Договір про прийняття до ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_5 Крим і створення у складі ОСОБА_2 Федерації нових суб'єктів».

21 березня 2014 року владою ОСОБА_2 Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон "О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субьектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя".

Згідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації" від 15 вересня 2015 року, ОСОБА_5 Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації - 20 лютого 2014 року.

Незаконно анексувавши ОСОБА_5 Крим, Росія продовжила свою військову агресію по відношенню до України, коли контрольовані, керовані і фінансовані ОСОБА_2 Федерацією озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (7 квітня 2014 року) та "Луганської народної республіки" (27 квітня 2014 року).

Згідно з постановою Верховної ОСОБА_4 України «Про Заяву Верховної ОСОБА_4 України «Про відсіч збройній агресії ОСОБА_2 Федерації та подолання її наслідків»», прийнятою 21 квітня 2015 року, протягом травня 2014 року самозвані лідери "ДНР" та "ЛНР", серед яких було багато громадян ОСОБА_2 Федерації, у неконституційний спосіб провели фіктивні референдуми про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. Під приводом і з метою їхньої підтримки на територію України були заслані розвідувально-диверсійні групи, які очолювали кадрові офіцери Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил ОСОБА_2 Федерації, парамілітарні формування російського козацтва та укомплектований чеченцями - громадянами ОСОБА_2 Федерації батальйон "Восток", а також задіяні такі озброєні групи найманців як "Русский сектор" та "Оплот". За їхньої участі відбулися захоплення адміністративних будівель у багатьох населених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини українських Сухопутних військ та літаки Повітряних сил Збройних Сил України.

11 травня 2014 року на окупованій території Донецької і Луганської області відбувся референдум щодо самовизначення в Луганському та Донецькому регіонах з погано прихованою метою відокремлення та проголошення так званих "Луганської Народної ОСОБА_5" та "Донецької Народної ОСОБА_5". Показово, що ані самі референдуми, ані проголошені ними утворення так і не були визнані міжнародною спільнотою, про що свідчать досліджені в судовому засіданні докази.

23 серпня 2014 року почалися масові вторгнення на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил ОСОБА_2 Федерації, зокрема, військовослужбовців 9-ї окремої мотострілецької бригади, 76-ї та 98-ї дивізій повітрянодесантних військ Збройних Сил ОСОБА_2 Федерації. Участь регулярних Збройних Сил ОСОБА_2 Федерації у збройній агресії проти України супроводжувалося поширенням серед населення України агітаційних листівок, в яких, зокрема, був такий заклик: "За жодних обставин не чиніть перепон пересуванню російських військ (техніка та особовий склад)".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Україною, за наслідками збройної агресії ОСОБА_2 Федерації, прийнято постанову Верховної ОСОБА_4 України від 17 березня 2015 року "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

В другому абзаці постанови Верховної ради України "Про Заяву Верховної ОСОБА_4 України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами ОСОБА_2 Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від

04 лютого 2015 року, зазначається, що з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія ОСОБА_2 Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано ОСОБА_5 Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки".

Постановою Верховної ОСОБА_4 України від 27 січня 2015 року №129-VIII затверджено звернення до Організації Об'єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської ОСОБА_4 Європи, Парламентської ОСОБА_4 НАТО, Парламентської ОСОБА_4 ОБСЕ, Парламентської ОСОБА_4 ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання ОСОБА_2 Федерації державою-агресором.

Результатом такого звернення стало визнання та засудження військових дій ОСОБА_2 Федерації на території України, рядом міжнародних інстанцій.

Так, 15 січня 2015 року Європейський парламент рішуче засуджує агресивну та експансіоністську політику Росії, що становить загрозу цілісності та незалежності України, а також потенційну загрозу для самого Європейського Союзу, включаючи незаконну анексію Криму та ведення неоголошеної гібридної війни проти України, у тому числі інформаційної війни, поєднуючи кібервійни, використання регулярних та нерегулярних збройних сил, пропаганда, економічного тиску, енергетичного шантажу, дипломатії та політичної дестабілізації, підкресливши при цьому, що такі дії є порушенням міжнародного права.

Аналізуючи наведені обставини та докази, що містяться у досліджених судом нормах міжнародного та національного законодавства, суд приходить до висновку, що наслідком саме збройної агресії ОСОБА_2 Федерації відбулася окупація частини тертої Луганської та Донецької областей.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що внаслідок саме збройної агресії ОСОБА_2 Федерації на частині території Донецької області було порушено низку конституційних прав заявниці, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., IV Женевською конвенцією 1949 р. про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділом II Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Видана 27 жовтня 2014 року довідка посвідчує лише факт вимушеного переселення заявника з м.Олександрівськ Артемівського району міста Луганська до м.Хмельницького і не встановлює причини такого переселення, оскільки даний орган не має таких повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 переселилася з території Луганської області задля уникнення загрози життю, здоров'ю, свободи, насильницької втрати громадянства, особистих прав на свободу пересування, вираження думки, майнових прав вільного володіння, розпорядження та користування майном, прав на працю та захист в результаті збройної агресії ОСОБА_2 Федерації, та те, що встановити даний юридичний факт заявнику необхідно для виникнення права на справедливу компенсацію з держави - агресора ОСОБА_2 Федерації, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 353 ЦПК України,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, НОМЕР_1) про встановлення факту що має юридичне значення - задоволити.

Встановити юридичний факт вимушеного переселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в жовтні 2014 року з окупованої території Луганської області внаслідок збройної агресії ОСОБА_2 Федерації проти України та окупації ОСОБА_2 Федерацією частини Донецької області України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення буде виготовлений 16 липня 2018 року

Суддя: Д.І. Приступа