ЄУН справи 678/261/18
Провадження № 2-678-204/18
29 жовтня 2018 року смт. Летичів
Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Лазаренка А.В.,
за участю секретаря Непийводи Л.Д.
розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про стягнення (повернення) грошових коштів,
25 грудня 2015 року заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області його позов задоволено та зобовязано відповідача передати йому предмет лізингу.
09 лютого 2016 року на підставі рішення суду йому було видано виконавчий лист.
Відповідач не погодився із рішенням суду та оскаржив його в апеляційному порядку.
23 червня 2016 року апеляційним судом, в звязку з наявністю додаткового договору між сторонами, заочне рішення суду першої інстанції від 25 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення яким йому в позові відмовлено.
Водночас, станом на 19 лютого 2018 року кошти йому ніхто не повернув, відповідач при укладенні мирової угоди та додаткового договору до договору фінансового лізингу ввів його та апеляційний суд в оману гарантуючи повернення грошових коштів.
Телефонні переговори з представниками відповідача щодо повернення йому коштів не принесли результату.
19 березня 2018 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 01 червня 2018 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення та розгляду справи на підставі наявних матеріалів.
Представник ТОВ «ЛК «Автофінанс» в судове засідання не зявився.
06 червня 2018 року судом отримано інформацію з відповідних державних реєстрів про ТОВ «ЛК «Автофінанс», в тому числі й щодо місця знаходження.
Аналогічного змісту оголошення судом було опубліковано 09 жовтня 2018 року про судове засідання 29 жовтня 2018 року.
Разом з тим, в жодне судове засідання представник відповідача не зявився, не подав до суду ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві.
У відповідності до ч. 10 ст. 128 ЦПК України судова повістка була направлена відповідачу за місцезнаходженням, повідомлення про виклик до суду розміщений на офіційному сайті суду, тому на підставі ст.ст. 130, 131 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, а представник відповідача не зявився в судове засідання без поважних причин.
Зазначені обставини в сукупності дозволяють суду провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України).
Судом встановлено, що 23 травня 2014 року між ТОВ «ЛК «Автофінанс» (Лізингодавець) та ОСОБА_1 (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №010220 згідно якого лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу (міні - трактор ДТЗ 244.4) у власність та передати його у користування лізингоодержувачу.
Зазначене рішення суду скасоване Апеляційним судом Хмельницької області 23 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛК «Автофінанс» дійсно було укладено мирову угоду з визначеними умовами, вказана мирова угода мала бути подана на затвердження апеляційного суду.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, неповернення лізинговою компанією сплачених ОСОБА_1 коштів (в розмірі, що визначений п. 2 додаткового договору) у визначений сторонами в додатковому договорі строк є простроченням виконання грошового зобов'язання.
За вказаних обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Позивачем у позовній заяві наведено детальний обрахунок розміру трьох процентів річних від простроченої суми та визначено, що такий становить 1607 грн.
Суд погоджується із вказаним розрахунком.
Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти відповідно до умов додаткового договору до договору фінансового лізингу №010220 від 23 травня 2014 року, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Відповідачем доказів, які б стосувалися припинення існування договірних зобовязань за додатковим договором суду не надано, не спростовано доводи позовної заяви щодо обрахунку розміру трьох процентів річних від простроченої суми, визначення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, судом задоволено позов на 71%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 71% від сплаченої ним суми судового збору, а саме 500,49 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 43, 49, 76-83, 89, 128, 130, 131, 141, 247, 258-259, 263-265, 272-273, 280-283, 351-352, 354 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
В решті позову - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_1 500,49 грн. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Летичівським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:: ОСОБА_2