Справа № 450/2201/18 Провадження № 2/450/1493/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 12.07.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 0,95 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності кооперативу «Світанок» с. Борщовичі, Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.02.2001 року померла його баба - ОСОБА_3, до складу спадкової маси після смерті якої серед іншого, увійшло право на земельну частку пай.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_3 розпорядилася, склавши 16.05.2000 року заповіт, відповідно до якого право на вказану земельну частку (пай), що належить їй на підставі сертифікату серії ЛВ № 2415, який виданий Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області 23.05.1997 року заповіла йому своєму онукові.

Позивач зазначає, що до дня смерті баби проживав разом з нею та доглядала її, а після її смерті продовжив управляти господарством, тому вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від такої. Проте він не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки згідно інформації відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру, сертифікат на земельну частку пай серії ЛВ № 2415, який вказаний у заповіті, замінено 04.02.2018 року на сертифікат серії РН № 516620.

У судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав заяву розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа - ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не зявився, однак подав нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив що на спадкове майно не претендує та не заперечує проти задоволення позову.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, суд встановив наступне.

Встановлено, що 11.02.2001 року померла баба позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 179934, виданим Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області 12.02.2001 року.

За життя ОСОБА_3 своєю власністю на випадок смерті розпорядилася, склавши 16.05.2000 року заповіт, посвідчений секретарем виконкому Борщовицької сільської ради Пустомитівського району та зареєстрований в реєстрі за № 24, відповідно до якого сертифікат серія ЛВ № 2415 вид. Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області 23.05.1997 року на підставі рішення Борщовицької сільської ради № 262 реєстровий № 292 від 30.05.1997 року, заповіла своєму онукові, ОСОБА_1.

Згідно інформації відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру № 0-275/0.0.29-353/142-18 від 04.05.2018 року, сертифікат на середню земельну частку (пай) серії ЛВ № 2415 від 23.05.1997 року, виданий на імя ОСОБА_3 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 23.05.1997 року № 262 було замінено на сертифікат серії РН № 516620 від 04.02.2008 року, про що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено відповідний запис.

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 516620 від 04.02.2008 року, слідує, що спадкодавцю ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності кооперативу «Світанок» с. Борщовичі, Пустомитівського району Львівської області, площею 0,95 в умовних кадастрових гектарах.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 13.05.1971 року у с. Борщовичі, Пустомитівського району Львівської області, його батьком значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ № 355275 від 26.05.1971 року та копією паспарота громадянина України серії КА 405980.

Судом встановлено, що спадщина відкрилась 11.02.2001 року - в день смерті спадкодавця ОСОБА_3 та на час дії ЦК УРСР 1963 року.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно приписів статей 525, 548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №185 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: серед іншого довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Згідно довідки Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 293 від 04.05.2018 року, ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована до дня смерті у с. Борщовичі, Пустомитівського району по вул. Залужанська, буд. 40. На день її смерті з нею проживав без реєстрації її внук ОСОБА_1, який постійно доглядав її на займався похоронами.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, якій належала право на земельну частку пай у колективній власності кооперативу «Світанок» померла, спадщину якої прийняв її онук ОСОБА_1, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном.

ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої, спадкоємці, які мають право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 535 ЦК УРСР відсутні, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за заміни сертифікату на право на земельну частку пай, який вказаний спадкодавцем у заповіті.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права.

Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись 524, 534, 548, 549, ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.), ст.ст. 3-5, 12, 76, 81, 247, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 11.02.2001 року, право на земельну частку (пай) у колективній власності кооперативу «Світанок» с. Борщовичі, Пустомитівського району Львівської області, площею 0,95 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_3, на підставі сертифікату на право на середню земельну частку (пай) серії ЛВ № 2415 від 23.05.1997 року, який було замінено на сертифікат серії РН № 516620, виданий Пустомитівською РДА 04.02.2008 року

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_6