справа № 520/6889/18
провадження № 2/520/4929/18
29.08.2018 року Київський районний суд м. Одеси в одноособовому складі:
головуючого судді Літвінової І.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.18 р. по справі № 520/5931/18, яка набрала законної сили, відповідач в м. Одесі по вул. М. Жукова 2А/1 (нині проспект Небесної Сотні 2А/1), керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрала безпечну швидкість та скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда» д/н НОМЕР_2, (автомобіль належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 936473) який в свою чергу скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідач вину визнала. Вказаною постановою відповідач була визнана винною та притягнута до відповідальності у порядку КУпАП. Вищезазначеними діями відповідача позивачу було заподіяно майнової шкоди у розмірі 1 900,00 гривень на проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості майнового збитку, 51 499,00 гривень та 5 125,00 гривень за виконання робіт, необхідних для відновлення автомобіля. Позивач отримав страхову виплату 36 230,82 гривні, з яких банк утримав 289,85 гривень комісії за банківську операцію. Позивач просить стягнути різницю між усіма збитками та страховою виплатою - усього 22 583,03 грн. Також позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000,00 гривень та судові витрати, які складаються з оплати судового збору у розмірі 704,80 гривень та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12 500,00 гривень.
Ухвалою судді від 18.06.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди прийнято та відкрито провадження у цивільній справі № 520/6889/18. Розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач відзив на позов не надав. Заяв з процесуальних питань чи по суті справи від відповідача до суду не надходило.
Враховуючи положення статей 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.18р. по справі № 520/ 5931/18, яка набрала законної сили відповідач в м. Одесі по вул. М. Жукова 2А/1 (нині проспект Небесної Сотні 2А/1), керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрала безпечну швидкість та скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда» д/н НОМЕР_2, (автомобіль належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 936473) який в свою чергу скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями відповідач порушила вимоги п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху. Відповідач вину визнала. Також вина відповідача підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 090109 від 19.12.17р., схемою місця ДТП від 19.12.17р., поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_3 Вказаною постановою відповідач була визнана винною та притягнута до відповідальності у порядку КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.
Ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Приписами ст. 1187 ЦК України передбачено що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Як вбачається з доказів доданих до позову вищезазначеними діями відповідача позивачу було заподіяно майнової шкоди: 1 900,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 193 за проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості майнового збитку, заподіяного ОСОБА_1 - власнику автомобіля Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_4, 2008 р. в. - автомобілю позивача; 51 499,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2 738/5, Актом виконаних робіт № ПМ-00000564 за виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі з відновлення попереднього стану пошкодженого автомобіля позивача, що мав певну зношеність, з використанням нових вузлів, деталей, комплектуючих частин; 5 125,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2 833/26, Актом виконаних робіт № ПМ-00000477 за виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі з відновлення попереднього стану пошкодженого автомобіля позивача, що мав певну зношеність, з використанням нових вузлів, деталей, комплектуючих частин.
Суд також бере до уваги, що відповідно до Висновку № 781/17 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості майнового збитку, заподіяного ОСОБА_1 - власнику автомобіля Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_4, 2008 р.в. (аркуш висновку - 13) вартість відновлення пошкодженого автомобіля позивача складає 64 377,10 гривень, що значно менше ніж затратив позивач на відновлення свого автомобіля - 56 624,00 гривень (51 499,00 гривень + 5 125,00 гривень = 56 624,00 гривень).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з постановою Верховного Суду України від 20.01.16 р. по справі № 6-2808цс15, потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Як вбачається з Полісу № АК/5969035 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач був страхувальником та особою, відповідальність якої застрахована відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Позивач звернувся до страховика - ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» з приводу відшкодування майнової шкоди з вини відповідача в результаті чого, відповідно до листа ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» вих. № 1320 від 08.02.18р. та виписки по рахунку приватного клієнта ОСОБА_1К отримав страхову виплату (страхове відшкодування) 36 230,82 гривні, з яких банк утримав 289,85 гривень комісії за банківську операцію (зовнішнє поповнення), тобто 289,85 гривень є збитками позивача (реальні збитки ст. 22 ЦК України) які відповідач зобовязаний сплатити позивачу.
З огляду на викладене відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі - 22 583,03 гривні (1 900,00 гривень (збитки за проведення експертного автотоварознавчого дослідження) + 51 499,00 гривень (збитки з відновлення попереднього стану автомобіля позивача) + 5 125,00 гривень (збитки з відновлення попереднього стану автомобіля позивача) + 289,85 гривень (збитки з комісії за банківську операцію зовнішнє поповнення) - 36 230,82 гривні (страхова виплата (страхове відшкодування) = 22 583,03 гривні).
Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; моральна шкода відшкодовується грішми; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Суд приходить до висновку що у результаті неправомірної, винної поведінки відповідача з пошкодження автомобіля позивача останньому була заподіяна моральна шкода яка підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі 1000,00 гривень.
Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином суд позбавлений можливості за власною ініціативою зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Розмір цих витрат підтверджено Ордером адвоката; Договором про надання правової допомоги № 3 від 09.04.18р.; Квитанцією до прибуткового касового ордера № 5 від 09.04.18р. на суму 2500,00 гривень; № 6 від 14.05.18р. на суму 2500,00 гривень; № 7 від 04.06.18р. на суму 2500,00 гривень; Актів виконаних робіт за квітень-червень 2018р. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 500,00 гривень підлягають задоволенню.
Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 82, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6): у якості відшкодування майнової шкоди 22 583,03 гривні (двадцять дві тисячі пятсот вісімдесят три гривні 03 копійки); у якості відшкодування моральної шкоди 1 000,00 гривень (однієї тисячі гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6) судові витрати: по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири гривні 80 копійок); по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 гривень (сім тисяч пятсот гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Датою складання повного рішення є 29 серпня 2018 року.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Літвінова І. А.