АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 року м. Одеса

справа №520/2125/18

провадження № 22-ц/785/4839/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Ващенко Л.Г.,Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Урум Т.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 квітня 2018 року у складі судді Пучкової І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні приватною власністю шляхом знесення незаконно побудованого будинку (а.с.1-5).

Позовна заява мотивована тим, що їй на праві власності належить садовий будинок, загальною площею 248,2 кв.м., житловою площею 124,9 кв.м., та земельна ділянка розміром 0,0361 га, що розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Ромашкова, 70/В. На суміжній земельній ділянці за адресою: м.Одеса, вул.Ромашкова, 70/Б, яка належить на праві власності ОСОБА_4, остання здійснила самочинне розширення та фактичне будівництво нового будинку, в наслідок чого будинок знаходиться на одній (спільній) стінній перегородці та порушує освітлення і інсоляцію всієї земельної ділянки і особливо частини земельної ділянки, яка знаходиться у власності позивачки.

Посилаючись на те, що самочинне будівництво значно порушує право приватної власності, ОСОБА_1 просила задовольнити її вимоги шляхом зобовязання ОСОБА_4 за її кошти знести самочинно збудований будинок.

Одночасно із позовною заявою представник ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер: :18:021:0040, площею 0,0083 га, та садовий будинок, загальною площею 40,2 кв.м. та житловою площею 25,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ромашкова, 70/Б;

- заборони ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-яке будівництво на земельній ділянці, кадастровий номер: :18:021:0040, площею 0,0083 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ромашкова, 70/Б;

- заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямовані на введення в експлуатацію садового будинку, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Ромашкова, 70/Б, загальною площею 40,2 кв.м та житловою площею 25,6 кв.м.;

- заборони Департаменту Державної архітектурної інспекції в Одеській області реєструвати декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації щодо садового будинку, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Ромашкова, 70/Б.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що відповідачка веде активну діяльність щодо можливості продажу зазначеної земельної ділянки та садового будинку, що підтверджується оголошеннями в мережі Інтернет щодо пропозиції по продажу зазначених обєктів, а введення в експлуатацію та подальше відчуження будівель та споруд, знесення яких є предметом поданого позову, зробить неможливим чи значно ускладнить виконання можливого рішення суду (а.с.7-10).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02 квітня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено (а.с.17-18).

Судове рішення мотивоване тим, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою з огляду на обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави позову, обсяг позовних вимог, а тому відсутні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу про відмову у забезпеченні позову скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначив, що судом не врахована доведеність існування обєктивної можливості відчуження відповідачкою спірного будинку на користь третіх осіб та доведено, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання судового рішення взагалі (а.с.20-23).

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачки не надійшов.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась апеляційним судом, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у її відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи та додаткові докази подані представником ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Пунктом 4 ч.1ст.376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.149 ЦПК України року суд може за заявою учасника справи вжити заходів забезпечення позову, які повинні випливати із суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до правил ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії тощо.Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 3, 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив судам, що згідно з п.1ч.1ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача.

Як зазначалось вище, зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є власником садового будинку та земельної ділянки розміром 0,0361 га, що розташовані за адресою:м.Одеса, вул.Ромашкова, 70/В., а власник суміжної земельної ділянки ОСОБА_4, що розташована за адресою:м.Одеса, вул.Ромашкова, 70/Б, здійснила самочинне розширення та фактичне будівництво нового будинку, в наслідок чого її будинок знаходиться на одній (спільній) стінній перегородці та порушує освітлення і інсоляцію всієї земельної ділянки і особливо частини земельної ділянки, яка знаходиться у власності позивачки.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, наданої представником позивача в суді апеляційної інстанції, власником садового будинку загальною площею 40,2 кв.м. та земельної ділянки розміром 0,0083 га, що розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Ромашкова, 70/Б. є ОСОБА_4

Згідно доданих до апеляційної скарги копій фото садового будинку, який належить ОСОБА_4, видно, що він є двоповерховим, значно перевищує площу 40,2 кв.м. та виставлений на продаж (арк.25-27 виділених матеріалів).

Враховуючи те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні приватною власністю, а із фотографій, доданих до апеляційної скарги, вбачається, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідач має намір продати належний йому на праві власності садовий будинок, на який позивач просить накласти арешт та заборонити його відчуження, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову за її необґрунтованістю є помилковим.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки земельна ділянка, яка належить на праві власності відповідачці, не є предметом спору; згідно змісту позовної заяви ОСОБА_4 вже не здійснює на земельній ділянці будь-яке будівництво, а тому правових підстав для накладення арешту на земельну ділянку та заборону здійснювати на ній будь-яке будівництво не вбачається.

Інші заходи забезпечення позову, наведені представником позивачки у заяві, апеляційний суд вважає співмірними із заявленими вимогами.

Керуючись ст. ст. 374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 квітня 2018 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на садовий будинок, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ромашкова, 70/Б та належить на праві власності ОСОБА_4.

Заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямовані на введення в експлуатацію садового будинку, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Ромашкова, 70/Б.

Заборонити Департаменту Державної архітектурної інспекції в Одеській області реєструвати декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації щодо садового будинку, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Ромашкова, 70/Б.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2018 року.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5