Справа № 658/700/18
Провадження №2/523/3494/18
У Х В А Л А

"16" липня 2018 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.05.2018 р. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 400000 грн. 00 коп. за договором позики прийнято до розгляду та відкрито провадження. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 24.01.2018р. він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 400000 грн., але відповідач борг вчасно не повернув.

ОСОБА_1, 11 липня 2018 року звернувся до суду із заявою в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи - ч.1 ст.153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, у порушення вимог вищенаведених норм, позивачем у заяві про забезпечення позову не зазначено обґрунтування застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно відповідача, не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення .

Із наданої позивачем до суду фотографії обяви, яка розміщена у інтернеті про продаж квартири не вбачається, що квартира, про продаж якої йде мова належить відповідачу, та взагалі неможливо встановити хто і яку квартиру продає.

Суд звертає увагу, що належним доказом на підтвердження належності особі нерухомого майна є інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Так, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь боргу в загальній сумі 400000 гривень 00 копійок. Однак, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження орієнтовної вартості тотожного нерухомого майна.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач у заяві про забезпечення позову посилається лише на те, що оскільки відповідач у встановлений строк не виконав умови договорів позики, укладених у формі розписки, вказане свідчить про існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду.

Однак, суд не приймає вказані посилання, як обґрунтовані у необхідність забезпечення позову, оскільки жодним чином не підтверджують, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а лише підтверджують, що між сторонами по справі виник спір щодо відшкодування заборгованості за договорами, які укладені між сторонами по справі.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подану заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 8, 151, 153, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом пятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: