АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м. Чернівці

справа № 2-172/12

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Костюк Л.С.,

заявник: Перший ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області,

стягувач: ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління «ПАТ «Державний ощадний банк України»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Смотрицького В.Г., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року державний виконавець Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області звернувся до суду з поданням, в якому просив суд видати дублікат виконавчого листа №2-172/2012р. від 16.10.2012 року, виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці, про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 51 550,30 Євро та 455 грн. державного мита й витрат на ІТЗ.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня 2018 року подання державного виконавця Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області задоволено.

Видано дублікати виконавчих листів №2-172/2012р. від 16.10.2012 року, виданих Шевченківським районним судом м. Чернівці про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ін. на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління «ПАТ «Державний ощадний банк України» боргу за договором відновлювальної кредитної лінії в сумі 51 550,30 Євро та судові витрати в сумі 455 грн. згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2012 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати

Провадження №22-ц/794/993/18 Категорія 59

та винести нове рішення, яким у задоволенні подання відмовити.

Вказує, що стягувач не довів, що 17.06.2015 року подав заяву про відкриття виконавчого провадження та звернувся до Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, а також зазначає, що відмітка на заяві на примірнику стягувача (а.с.23 т.2) не підтверджує жодних обставин та суперечить ДСТУ 4163-2003.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Просить ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга необґрунтована, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України, яке в повній мірі їм відповідає.

Судом з матеріалів справи вірно встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.03.2012 року було задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління «ПАТ «Державний ощадний банк України».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління «ПАТ «Державний ощадний банк України» борг за договором відновлювальної кредитної лінії №698 від 23 травня 2007 року в сумі 51 550,30 Євро, що за кусом НБУ становить 542 022,79 грн., та судові витрати у сумі 455 грн. з кожного (а.с.180-181 т.1).

17.06.2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» направлено на адресу Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ заяву №3080, в якій просило повторно прийняти до виконання виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №2-172/2012 від 16.10.2012 року, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнути солідарно з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у сумі 51 550,30 Євро та судові витрати у сумі 455 грн.

31.01.2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до Першого відділу ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області щодо встановлення причини неотримання ним відомостей про відкриття виконавчого провадження, вчинення виконавчих дій та хід виконавчого провадження за заявою стягувана №3080 від 17.06.2015 року та доданого до неї оригіналу виконавчого листа №2-172/2012р. від 16.10.2012 року, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці.

З подання державного виконавця вбачається, що згідно постанови КМУ №99 від 11.02.2016 року Чернівецьке міське управління юстиції, в підпорядкуванні якого був Першотравневий ВДВС, ліквідовано та його правонаступником став Чернівецький міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, а в подальшому, згідно Наказу Міністерства юстиції України №2492/5 від 04.08.2017 року, Чернівецькій міський відділ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області реорганізовано шляхом поділу на Перший, Другий та Третій відділ ДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області.

Постановою заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальником управління юстиції в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 20.10.2017 року зобов'язано передати виконавчі провадження, які перебувають на виконанні в Чернівецькому міському відділі ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області, для подальшого їх виконання Першому відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області та у відповідності до територіальної підвідомчості відділів, вказаних та затверджених Наказом №157/5 від 20.10.2017 року ГТУЮ в Чернівецькій області, передати їм до виконання.

Таким чином, звернення цього листа до виконання доводиться в сукупності з іншими письмовими доказами, зокрема засвідченого аналогічним штампом Першотравневого ВДВС факту прийняття виконавчого документа 24.10.2012 року. Можлива невідповідність цього штампу ДСТУ не є вирішальним в цьому спорі та не може спростувати факту звернення виконавчого документа до виконання.

Втрата виконавчого документа із супровідним листом про звернення його до виконання саме державною виконавчою службою підтверджується фактом його прийняття 17.06.2015 року та актом від 19.02.2018 року про знищення сформованих номенклатурних справ також й Першотравневого відділу ДВС.

Встановивши наведені обставини та керуючись п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання про видачу дублікату виконавчого листа, з яким апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі витрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, - і за її межами (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 41 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід'ємна частина «процесу» в розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «ОСОБА_6 проти Італії»).

У п.28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий підпис /ОСОБА_7/

Судді підписи /ОСОБА_8, ОСОБА_9/