Справа № 185/7859/18
Провадження № 2/185/4026/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря судового засідання Мінарської О.А., представника позивача Коваль Ю.В., відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій просив суд винести рішення яким стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за договором б/н від 25.03.2011 року у розмірі 13 629,19 грн. (1 944, 79 грн. - заборгованість за кредитом, 6 341,03 грн. - заборгованість по процентам, 5 010, 87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 332, 50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом) та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, 25.03.2011 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно Заяви відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» Тарифів Банку, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 25.03.2011 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта. Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 21 200,00 грн. Відповідач не належним чином виконував умови договору у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 07.06.2018 року 13 629,19 грн. яка складається з : 1 944, 79 грн. - заборгованості за кредитом, 6 341,03 грн. - заборгованості по процентам, 5 010, 87 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 332, 50 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом. 22.12.2016 року відповідачем була припинена господарська діяльність. На підставі ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, позивач заявляє вимоги до фізичної особи підприємця, чия діяльність була припинена в порядку встановленому цивільним законодавством.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Додав, що 29.03.2011 року кредитний ліміт 21000, 00 грн. з кореспондуючого рахунку № НОМЕР_2, був переведений відповідачем на його корпоративну карту «Бліц бізнес». 18.07.2011 року кредитний ліміт 21 000, 00 грн. повернутий відповідачем на кореспондуючий рахунок банку. Дійсно фактично відповідач кошти кредитного ліміту не використовував, однак операція по переводу коштів з кореспондуючого рахунку на корпоративну карту зарахована операційною системою Банку відповідно до Умов та правил надання банківських коштів як користування кредитними коштами.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки отримавши корпоративну карту він, нею не користувався, не активував її ні в банку, ні в банкоматах позивача, ні в терміналі самообслуговування позивача, ні в РОS - терміналі позивача. В кінці квітня 2011 року відповідач написав заяву до відділення про небажання користуватися кредитним лімітом та про повернення до банку корпоративної картки без її активації. Жодної копійки кредитних коштів він не отримував. Нарахування позивачем сум заборгованості вважає безпідставним, створене позивачем шляхом маніпуляції «операційною системою», без участі відповідача та без витоку грошових коштів за межі банку. Крім того, відповідач надав суду заяву про застосування строку позовної давності

Суд вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

25.03.2011 року фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. (а.с. 11)

Згідно заяви відповідач приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів банку розміщених в мережі Інтернет, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування б/н від 25.03.2011 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.18.1.1 Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Пунктом 3.18.1.3 Умов передбачено, що кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Згідно із п. 3.18.1.8. Умов - проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній Інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода»)

Позивач зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитний ліміт в розмірі 21 200, 00 грн. (а.с. 22)

Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки.

Доводи відповідача про те, що він не використав жодної копійки коштів кредитного ліміту, не активував корпоративну картку і тому відсутні будь-які підстави для нарахування та стягнення будь-якої заборгованості не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так відповідно до виписки з рахунку № НОМЕР_1 з 29.03.2011 року по 26.07.2011 року зазначено, що 29.03.2011 року кредитні кошти в сумі 21 000 грн. з кореспондуючого рахунку № НОМЕР_2 були перераховані на корпоративну карту «Бліц Бізнес» № НОМЕР_3 належну відповідачу.

Як пояснив представник позивача, виходячи з виписки по рахунку, дану операцію по переводу кредитних коштів з кореспондуючого рахунку на рахунок відповідача міг здійснити тільки відповідач, самостійно перерахувати кошти операційна система банку не може.

Не зважаючи на повернення 18.07.2011 року кредитних коштів в сумі 21 000 грн. на кореспондуючий рахунок, операційна система банку зарахувала операцію по переводу коштів 29.03.2011 року з кореспондуючого рахунку на корпоративну карту відповідача як користування кредитними коштами і відповідно нарахувала : 01.04.2011 року - 189,00 грн. винагороду за користування кредитним лімітом, 28.04.2011 року - 11,00 грн. - погашення процентів за користування кредитним лімітом, 18.07.2011 року - 572,40 грн. винагорода за користування кредитним лімітом та 1162,05 грн. погашення процентів за користування кредитними лімітом. Та після повернення коштів 19.07.2011 року - 1,29 погашення процентів; 20.07.2011 року - 1,29 грн. - погашення процентів, 21.07.20111 року - 1,29 грн. погашення процентів, 22.07.2011 року - 1,30 грн. - погашення процентів, 25,07.2011 року 3,87 грн. - погашення процентів, 26.07.2011 року - 1,30 грн. погашення процентів. (а.с. 24). Отже дебетове сальдо 22 944,79 грн. ( 21 000,00 + 189,00 + 11,00 + 572,40 + 1 162,05 + 1,29 + 1,29 + 1,30 + 3,87 + 1,30 = 22944,79) - 21 000,00 кредитове сальдо = 1 944,79 грн. вихідний залишок. На дану суму 1944,79 грн. позивачем відповідно до Умов станом на 07.06.2018 року нараховані проценти - 6 341, 03 грн., комісія -332,50 грн., пеня - 5 010,87 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 22.12.2016 року відповідач припинив господарську діяльність.

На підставі ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до ст. ст. 51, 52, 598 - 609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, вимоги кредиторів фізичної особи-підприємця, чия діяльність була припинена, можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України.

Відповідачем не надано суду доказів виконання зобов'язання за договором або не користування кредитними коштами в контексті Умов та правил надання банківських послуг.

Тому вимоги позову є обґрунтованими.

При цьому суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення.

Відповідно до виписки по рахунку (а.с. 25) сума 1944, 79 грн. 27.07.2011 року винесена позивачем на прострочення кредиту, отже неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором обов'язків мало місце саме 27.07.2011 року.

Тобто, судом встановлено, що саме із цього часу розпочинається перебіг позовної давності.

Однак, позивач звернувся з даним позовом до суду лише 17.09.2018 року, що підтверджується відміткою канцелярії суду на першому аркуші позовної заяви.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просить застосувати позовну давність, яка є підставою відмови у задоволенні позову.

Згідно із ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності у зв'язку зі спливом її строку.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Г. Юдіна