ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, постановлену в складі судді Савлук Т.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідний запис внесено до Книги реєстрації народжень, актовий запис № 2349, складений 29.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 та до повноліття дитини.

03 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року.

В обґрунтування вимог посилається на те, 07 серпня 2018 року відповідачу стало відомо про ухвалення заочного рішення по справі, про яке він дізнався з офіційного сайту Судової влади, а 08 серпня 2018 року ним було отримано копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2017.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строків для подання заяви про перегляд заочного рішення . Заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року залишено без розгляду.

Справа № 755/1943/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4464/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказував, що судом першої інстанції не було вчинено заходів, що передбачені Законом для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, зокрема, не здійснено запиту до Державної міграційної служби та не встановлено місця проживання чи перебування відповідача, а також не подано оголошення у пресі.

Зазначав, що наявний в матеріалах справи договір про надання йому правової допомоги є нікчемним, з огляду на те, що на момент його укладення відповідач знаходився поза межами України. Також звернуто увагу, що відомості про адвоката Сьомушкіну Т.І., з якою начебто укладений договір не містяться в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Так, відповідач вважав, що факт його обізнаності про судовий розгляд даної справи не встановлений судом належним чином.

Відтак, відповідач просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідний запис внесено до Книги реєстрації народжень, актовий запис № 2349, складений 29.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, а також стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 та до повноліття дитини.

03 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строків для подання заяви про перегляд заочного рішення та залишаючи вказану заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для поновлення пропущеного відповідачем строку для звернення із заявою про перегляд заочного рішення встановлено не було.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

За правилом ч.1 ст.127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що копію заочного рішення отримано представником відповідача 08.08.2018, що підтверджується розпискою останньої.

Із заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернувся до суду 03.09.2018. При цьому подав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, мотивуючи його тим, що кореспонденція суду направлялася на адресу, за якою відповідач не зареєстрований та не проживає, у зв'язку з чим, останньому не було своєчасно вручено копію заочного рішення суду.

Разом з тим, вказані доводи не доводять поважність причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, з огляду на те, що від дати отримання представником відповідача копії судового рішення, тобто 08.08.2018 до подачі заяви пройшло понад двадцять днів, що передбачені ч. 3 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України.

Щодо посилань апеляційної скарги на наявний в матеріалах справи договір-доручення про надання правової допомоги від 10.04.20147, який відповідачем, за його твердженням, не підписувався, оскільки він перебував за межами країни, слід зауважити, що будь-яких відомостей про визнання в установленому Законом порядку даного договору недійсним матеріали справи не містять. Крім того, питання недійсності вказаного договору не є предметом спору у даній справі.

Крім того, всупереч твердженням відповідача про те, що за адресою: АДРЕСА_1, на яку судом першої інстанції направлялася кореспонденція щодо розгляду справи, ОСОБА_2 ніколи не проживав та не перебував, в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено про особисте отримання відповідачем 15.03.2017 судової повістки про виклик в судове засідання, призначене на 10:00 год. 10.04.2017 (а.с. 45).

З огляду на наведене, слід дійти висновку, що про розгляд справи відповідач був обізнаний, свої процесуальні обов'язки як сторони судового провадження належним чином не виконував.

Колегією суддів також надано оцінку тому, що предметом спору є захист прав дитини, зокрема, стягнення аліментів, що беззаперечно тягне за собою суворе дотримання процесуальних строків та належне і своєчасне виконання сторонами своїх обов'язків.

Одночасно, завданням суду є недопущення зловживання учасниками процесу своїми процесуальними правами та затягування будь-якою стороною розгляду справи.

Таким чином, при встановленні обставин справи судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді