КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/7198/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4507/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 23 липня 2018 року у складі судді Усатової І.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Зазначала, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 28 серпня 2012 року у справі № 2609/16067/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з останнього на користь позивача стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 27 червня 2012 року і до повноліття дітей, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3

Посилаючись на те, що з виконавчого провадження їй стало відомо про наявність у відповідача офіційного місця роботи, просила стягувати з останнього на свою користь аліменти на утримання синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року позов задоволено частково. Змінено спосіб присудження аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання синів ОСОБА_3

Олександровича, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2012 у твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 грн., та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2017 року, і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, за ї змістом, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду в частині зміни способу стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 % від усіх видів доходів та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не було враховано інтереси дітей, на утримання яких позивач і просила суд стягнути аліменти, при тому, що з наявних у справі доказів убачається, що відповідач свідомо вводив суд в оману стосовно рівня своїх доходів, який є не меншим ніж 15 000 - 20 000 грн. на місяць.

Рішення суду першої інстанції в частині дати початку стягнення аліментів не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу відхилити, погодившись у повному обсязі з рішенням районного суду, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2009 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-12).

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 28 серпня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року, у справі № 2609/16067/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з останнього на її користь стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 27 червня 2012 року і до повноліття дітей (а.с.5-10).

Як убачається з відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 30 травня 2018 року за період з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року, наданих Державною фіскальною службою України, ОСОБА_2 за 2017 рік отримав дохід 413 646 грн. 60 коп., за 2018 рік - 21 179 грн. 28 коп. (а.с.55).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має проблеми зі здоров'ям (а.с.64-69), має від шлюбу із ОСОБА_5 доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.70), працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фенікс» з 15 травня 2018 року на посаді касира (а.с.82).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що змінений спосіб стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку(доходу) боржника, відповідає обставинам справи та узгоджується з положеннями чинного законодавства України.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Твердження апеляційної скарги про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не було враховано інтереси дітей, на утримання яких позивач і просила суд стягнути аліменти, при тому, що з наявних у справі доказів убачається, що відповідач свідомо вводив суд в оману стосовно рівня своїх доходів, який є не меншим ніж 15 000-20 000 грн. на місяць, колегія суддів визнає необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс Українипередбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Установивши, що відповідач офіційно працює та має регулярний дохід, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми - 1500 грн., на 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Встановлено, що рішенням районного суду постановлено стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), починаючи з 20 квітня 2017 року й у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 повністю погодився із судовим рішенням.

Твердження апеляційної скарги про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 аліментів саме у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), а не 1/3 частини, як встановив суд, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, остільки підлягають до врахування обставини справи, стан здоров'я боржника, а також наявність на його утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд розглянув справу в межах заявлених позивачем вимог, на підставі наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: