АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 676/5752/17
Провадження № 22-ц/792/1129/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/5752/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2018 року (суддя Вдовичинський А.В., повне судове рішення складено 21 травня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Комунального комерційного підприємства «Господар» про скасування незаконних нарахувань та визнання боргу недійсним.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначали, що видана їм 29 вересня 2017 року ККП «Господар» довідка містить відомості про наявність заборгованості за час отримання ними субсидії з 01 травня 2015 року по 01 травня 2017 року у сумі 224 грн 98 коп. При цьому не було враховано, що зазначена заборгованість за період з 01 травня 2015 року по 01 листопада 2015 року погашена. У довідці також зазначено, що станом на 01 травня 2015 рік існувала заборгованість у сумі 2435 грн 35 коп, з чим категорично не погоджуються. Договір про надання послуг з відповідачем не укладали, так як вони не надаються у повному обсязі. На виконання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2011 року сплатили на користь ККП «Господар» борг у сумі 1090 грн 89 коп. Однак, директор ККП «Господар», не погоджуючись з рішенням суду продовжує вносити неправдиві відомості про наявність заборгованості в офіційні документи.

Тому, позивачі просили з урахуванням пропущення відповідачем позовної давності, відсутності договірних відносин скасувати незаконні нарахування ККП «Господар» за період з 2005 року по 01 травня 2015 року у сумі 2327 грн 23 коп та визнати борг недійсним.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2018 року в позові відмовлено.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, у апеляційній скарзі просять його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилаються на незаконність і необґрунтованість судового рішення. Суд не взяв до уваги, що договір про надання послуг з відповідачем не укладався, акти виконаних робіт на підтвердження надання послуг не були надані і те, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2011 року частина боргу у сумі 634 грн 25 коп скасована. В порушення норм процесуального права суд розглянув справу за відсутності представника ОСОБА_4, судове засідання проведено у необладнаному приміщенні - робочому кабінеті судді, а в протокол судового засідання внесено неправдиві відомості про те, що засідання проводилось в залі судових засідань № 2, рішення ухвалено у неробочий час. Суд ухвалив рішення про права, інтереси та обов'язки ОСОБА_6, який не був залучений до участі у справі.

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засідання апеляційного суду учасники справи не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Зазначена квартира є зареєстрованим місцем їхнього проживання.

Комунальне комерційне підприємство «Господар» є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1, правомірно надає житлово-комунальні послуги з утримання будинку, прибудинкової території і проводить нарахування плати за надані послуги.

Договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами у справі не укладався.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 03.11.2011 року у справі за позовом ККП «Господар» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до ККП «Господар» про відшкодування моральної шкоди встановлено, що станом на 01.03.2011 року заборгованість на надані позивачем за первісним позовом послуги становила 1620 грн 89 коп.

При ухваленні зазначеного рішення апеляційним судом за заявою відповідачів було застосовано позовну давність, частково задоволено позовні вимоги ККП «Господар» та ухвалено стягнути солідарно із ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь підприємства заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 986 грн 64 коп і судові витрати.

На виконання судового рішення боржниками здійснено оплату заборгованості.

Протягом 2011-2014 років позивачі не здійснювали оплату за надані ККП «Господар» житлово-комунальні послуги.

У 2015-2017 роках ОСОБА_4 і ОСОБА_5 частково оплачували житлово-комунальні послуги у самостійно визначеному ними розмірі, з урахуванням наданої їм житлової субсидії.

Станом на 01.01.2018 року по особовому рахунку заборгованість позивачів за надані ККП «Господар» послуги з утримання будинку і прибудинкової території складає 2327 грн 23 коп.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував тим, що відсутність укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не свідчить про неправомірність нарахування плати за надані послуги і не звільняє позивачів від обов'язку їх оплати. Сплив позовної давності не припиняє зобов'язання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зі сплати нарахованої заборгованості за надані послуги, а лише позбавляє права ККП «Господар» на стягнення заборгованості у судовому порядку.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

На підставі пункту 1 частини 3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Закріплена у ст.ст. 6, 627, 630 ЦК України свобода договору, вибір контрагента та визначення умов договору, не є безмежною. У разі якщо актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень.

Враховуючи наведене, обов'язок з укладення договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на їх виконавця.

Пунктом 1 частини 1 ст. 20 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов'язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов'язки і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами.

Із матеріалів справи вбачається, що ККП «Господар» правомірно надає житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території усім жителям будинку, у якому знаходиться квартира позивачів. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 протягом оскаржуваного періоду частково оплачували житлово-комунальні послуги, отримували житлову субсидію, що підтверджує обставини виникнення між сторонами правовідносин, є визнанням факту отримання позивачами від ККП «Господар» таких послуг та обов'язку з їх оплати.

На підставі пунктів 5 і 6 ч. 1 ст. 20 Закону споживачі мають право на зменшення розміру плати за надані послуги, зокрема у разі їх ненадання або надання не у повному обсязі, на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг.

У ст. 18 Закону визначено порядок оформлення претензій споживачів. Відповідно до частини 1 ст. 18 Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача,в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не надано доказів звернення із претензіями до ККП «Господар» та складання акта-претензії про неповне надання житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги позивачів про незаконність нарахувань ККП «Господар» за надані житлово-комунальні послуги та відсутність обов'язку у позивачів їх оплачувати, є безпідставними.

Не ґрунтуються на законі і твердження апеляційної скарги позивачів про скасування частини боргу у сумі 634 грн 25 коп у зв'язку із застосуванням за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 03.11.2011 року позовної давності.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша і друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності як підстава для припинення зобов'язання нормами глави 50 «Припинення зобов'язання» ЦК України не передбачена.

Позовна давність пов'язується із правом особи на судовий захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а сплив позовної давності означає втрату права особи на звернення до суду із позовом про примусове виконання належного її права зобов'язаною особою.

Отже, застосовна у судовому рішенні позовна давність щодо частини боргу позбавляє ККП «Господар» на його стягнення у примусовому порядку, проте не скасовує сам борг та не припиняє обов'язку ОСОБА_4 і ОСОБА_5 його сплатити.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Наведені в апеляційній скарзі доводи не містять підстав для висновків про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Судом не допущено порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, і є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 липня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай