Справа № 201/7699/16-ц
Провадження № 2р/201/8/2017
У Х В А Л А

13 липня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Меридіан» про розяснення рішення суду від 10.02.2017р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Меридіан» про стягнення невиплаченої заробітної плати, інших платежів при звільнення,

В С Т А Н О В И В:

17.02.2017р. ТОВ «ВКФ «Меридіан» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про роз'яснення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2017р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ «Меридіан» про стягнення невиплаченої заробітної плати, інших платежів при звільнення (а.с. № 151-152).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2017р. було залишено без змін (а.с. № 205-209).

Після повернення матеріалів цивільної справи з апеляційного суду Дніпропетровської області разом із заявою від 17.02.2017р. про розяснення рішення суду від 10.02.2017р. справа була передана в провадження судді Ткаченко Н.В. тільки 02.07.2018р., про що складено відповідний акт працівників суду (а.с. № 216).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.07.2018р. справу прийнято до провадження та питання про розяснення рішення суду призначено в судове засідання на 13.07.2018р. (а.с. № 217)

В заяві відповідач просить розяснити рішення суду, посилаючись на те, що відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд має навести у рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню, зокрема, визначити суму до сплати без утримання податку й інших обовязкових платежів. Але з рішення не зовсім зрозуміло, чи сума, що підлягає стягненню, вказана з урахуванням податку й інших обовязкових платежів, чи без таких.

На підставі викладеного, просив суд розяснити рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2017р. щодо того, чи кінцева сума, яка підлягає стягненню з відповідача зазначена з урахуванням або без урахування податку й інших обовязкових платежів.

Сторони про справі повідомлені про дату судового засідання належним чином (а.с. № 218-219), про причини неявки суду не повідомили, що не є перешкодою для розгляду цього процесуального питання.

На підставі положень ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання по справі відбувалось за відсутністю сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, дослідивши заяву про роз'яснення рішення суду, матеріали цивільної справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2017р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017р., були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ «Меридіан» про стягнення невиплаченої заробітної плати, інших платежів при звільнення.

Стягнуто з ТОВ «ВКФ «Меридіан» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 1 217,51 грн. за листопад 2015р. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2 460,42 грн., а всього 3 677,93 грн.

Стягнуто з ТОВ «ВКФ «Меридіан» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2015р. по 31 травня 2016р. у розмірі 7 078,75 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ЦПК України подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Виходячи з положень цієї процесуальної норми, така заява подається у випадку, коли рішення є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зрозумілість рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз'ясненню підлягає судове рішення, яке підлягає виконанню як у добровільному порядку, так і примусово у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду, під час розгляду справи встановлено, що згідно із відомостями по обліку заробітної плати ТОВ «ВКФ «Меридіан», які були представлені суду відповідачем, розмір заробітної плати ОСОБА_1 за три місяці до звільнення за вересень, жовтень, листопад 2015р. складав 1 217,51 грн., з урахуванням утриманих передбачених законодавством відрахування із заробітної плати працівника, а саме, 15% податку із доходу фізичної особи, 5 % - єдиного соціального внеску, 3,6 % відрахування в органи пенсійного фонду, 1,5% військового збору (а.с. № 88 90).

Судом також було встановлено, що ОСОБА_1 було нараховано в листопаді 2015р. заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 5 442,48 грн., що вбачається з відомості за листопад 2015р. (а.с. № 88).

Згідно службової записки бухгалтера підприємства (а.с. № 85) та пояснень відповідача, дана сума складається із нарахованої заробітної плати у розмірі 1 400 грн. та компенсації за невикористану відпусті у розмірі 4 042,48 грн. За вирахуванням утриманих податків та зборів в розмірі 1 064,55 грн., та з урахуванням авансу в сумі 700 грн., сума до видачі становила 3 677, 93 грн.

Отже, станом на день звільнення позивача відповідач ТОВ «ВКФ «Меридіан» не провів виплату всіх належних сум, а саме, невиплаченою залишилась заробітна плата за листопад 2015р. в сумі 1 217,51 грн. та компенсація за період відпусток в сумі 2 460,42 грн. (3 677,93грн. 1217,51грн.), яка не була виплачена відповідачем позивачу і не виплачена на момент звернення із даним позовом. Дане відповідачем не заперечувалося.

Враховуючи обставини, розрахунок середньої заробітної плати проведено виходячи з посадового окладу позивача 1 217,51 грн., тобто середньоденна заробітна плата позивача складе 1217,51 / 21,5 = 56,63 грн., де 21,5 - середньомісячна кількість робочих днів.

Середній заробіток у розмірі 7 078,75 грн. суд визначив, виходячи із розрахунку 125 робочих днів за період з грудня 2015р. по травень 2016р. х 56,63 грн. (середня заробітна плата за вказаний період).

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що у своїх відомостях обліку заробітної плати, у власних розрахунках і поясненнях до позову, відповідач сам вказував суми «до видачі», тобто, вже з урахуванням утриманих податків і зборів.

Виходячи саме із цих сум, що надані відповідачем, судом визначена невиплачена заробітна плата в сумі 1 217,51 грн. за листопад 2015р., компенсація за невикористану відпустку в сумі 2 460,42 грн. і обрахований середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2015р. по 31 травня 2016р. у розмірі 7 078,75 грн.

Всі ці суми зазначені у резолютивній частині рішення.

За таких обставин, безпідставними є посилання позивача про те, що суд у порушення п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд не вказав у резолютивній частині рішення суми без утримання податків й інших обов'язкових платежів.

Отже, текст рішення суду не містить двозначних трактувань, є зрозумілим та доступним для сприйняття, в ньому викладені обставини в обґрунтування прийняття саме такого рішення, в ньому дано оцінку та правовий аналіз, а також зазначено мотиви, якими керувався суд, приймаючи рішення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеним в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009р., роз'яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Виходячи з даної норми, роз'яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Суд може відмовити у роз'ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку коли судове рішення не підлягає роз'ясненню.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що підстави для задоволення заяви ТОВ «ВКФ «Меридіан» про розяснення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2017р. по справі № 201/7699/16ц (провадження № 2/201/327/2017) відсутні.

На підставі викладеного та керуючись п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009р., ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 260, 271, 353, п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2018р.)

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Меридіан» про розяснення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2017р. у цивільній справі № 201/7699/16ц (провадження № 2/201/327/2017) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Меридіан» про стягнення невиплаченої заробітної плати, інших платежів при звільнення - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя Ткаченко Н.В.