Дата документу 29.12.2018
Справа № 501/158/14-ц

27 грудня 2018 року м. Чорноморськ Одеської області
Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
Головуючого судді Смирнова В.В.,
при секретарі - Крамському Д.О.,
справа № 501/158/14-ц.
представник заявника ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чорноморську Одеської області заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.09.2014 року, по цивільній справі № 501/158/14-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.09.2014 року, по цивільній справі № 501/158/14-ц за позовною заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначив, що після винесеного рішення по справі відповідачем була подана апеляційна скарга від 17.08.2015 року на зазначене рішення, тоді як велися перемовини з банком щодо мирного погашення заборгованості, але у підтвердження готовності у співпраці з позивачем він повинен був відкликати апеляційну скаргу, що ОСОБА_3 і зробив та від 24.12.2015 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області прийнято відмову від апеляційної скарги у відповідача. В подальшому, зясувалось, що розрахунки заборгованості позивача та відповідача значно різняться. Після проведення судово-економічної експертизи від 27.07.2018 року зазначено відсутність в банківських розрахунках заборгованості не зазначено суму оплати по відсоткам.
Вважає, що вказане рішення підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.
19.10.2018 року представник позивача ОСОБА_2 надав до суду письмові пояснення на заяву про перегляд, рішення за нововиявленими обставинами, просив суд відмовити у задоволенні заяви.
Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, просила суд задовольнити заяву, скасувати рішення та призначити до розгляду.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, зазначив, що не проведення експертизи на час винесення рішення не є підставою для скасування рішення за нововиявленими обставинами, наголошував на те, що клопотань про проведення експертизи при розгляді справи по суті не заявлялось, просив суд відмовити в задоволенні заяви.
Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12.09.2014 року по справі 501/158/14-ц за позовною заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено (а.с. 111-113).
Відповідно апеляційної скарги від 17.08.2015 відповідач ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду Одеської області, просив поновити строк на звернення зі скаргою та скасувати рішенняІллічівського міського суду Одеської області від 12.09.2014 року, по цивільній справі № 501/158/14-ц (а.с.123-127).
24.12.2015 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області прийнято відмову від апеляційної скарги у відповідача ОСОБА_3 (а.с.175-177).
20.08.2018 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами (а.с. 205-209).
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 31.08.2018 року призначено до розгляду заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (а.с. 231).
19.10.2018 року представником позивача надано письмові пояснення на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (а.с. 235-237).
Згідно п. З ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Згідно ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Дана норма закону надає можливість перегляду судом рішення у звязку із виявленням істотних обставин, що існували, але не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час вирішення справи, тобто перегляд справи за нововиявленими обставинами має на меті перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставин про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.
Із аналізу даної правової норми випливає, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто, такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях. Під істотними для справи обставинами законодавець розуміє такі обставини та факти, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципово інше рішення.
Таким чином, можна зробити висновок, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не повязані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для предявлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.
Згідно роз'яснень, викладених в пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільною процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в яком) судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.
У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" № 4 від ЗО березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» вказано, зокрема, що відповідно до частини першої статті 423 ЦПК у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ. У зв'язку із цим такому перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.
Згідно роз'яснень, що містяться у пункті 3 вищевказаної постанови необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1 ) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Передбачений ст. 423 ЦПК України перелік підстав для перегляду рішень і ухвал у звязка з нововиявленими обставинами є вичерпним, проте, висновок експертною дослідження експерта ОСОБА_5 Лі» 186 від 27.07.2018 року не є нововиявленою обставиною в розумінні сі 423 ЦПК України та не може слугувати підставою для перегляду судового рішення
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.09.2014 року ґрунтується зокрема на принципі правової визначеності, та набуло законної сили 24.12.2015 року. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які приймали участь у судовому процесі у судді першої інстанції, надавали пояснення та заперечення, на підставі чого, судом було оцінено належність та допустимість ш доказів окремо та в їх сукупності, на підставі внутрішнього переконання та ш дослідження матеріалів справи. При цьому заявник не був позбавлений можливості звернутися до судового експерта ОСОБА_5 під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак цього не зробив.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати пере остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Слід зазначити, що 11.07.2018 року по справі № 2-1948/11 (джерело отримання hitp.//www.reyestr.cowt.gov.ua/Review/75528598) Верховний Суд у складі колегії с Першої судової палати Касаційного цивільного суду за аналогічно схожих обставин дійшов до наступних правових висновків;

«Посилання заявника на те, що при розгляді справи у судах попередніх інстанцій, не погоджувалася з нарахованою ОНУ ім. І.І. Мечникова заборгованістю по оплаті проживання в гуртожитку, але відсутність квитанцій про здійснення нею таких плат позбавила її можливості документально підтвердити свої заперечення, не можуть і підставою для перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинам пунктом І частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року, оскільки про відсутність зазначених квитанцій ОСОБА 4 знала під час розгляду справи по суті, а відтак не позбавлена можливості заявити клопотання про витребування у позивача чи у відповів банку відомостей про оплату за проживання в гуртожитку (виписки по рахунку тощо).

Доводи касаційної скарги про те, що суди залишили поза увагою її твердження наявність в ОНУ їм. ОСОБА_6 іншого розрахунку заборгованості, колегія су касаційного суду не приймає до уваги, оскільки процесуальні недоліки розгляду справи, а також неналежне користування заявником своїми процесуальними правами вважаються нововиявленими обставинами.

Зважаючи на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 червня 20І5 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки вказані заявником обставини у розмінні пункту І частини другої статті 361 ЦГІК України 2004 року не є нововиявленими. Доводи касаційної скарги законність та обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.»

Відповідно до ч. 4,5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язкові для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно- правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і Застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009, де в п. 33 зазначено, що «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка. зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95. п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, и. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для новою розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECНR 2003-ІХ).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE. № 3236/03, § 40, ЄСПЛ. від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доги, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Па підставі викладеного та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник не підпадають під визначення нововиявлених, суд вважає, що заява ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259-261, 269, 354, 355, 423, 429 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.09.2014 року, по цивільній справі № 501/158/14-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 грудня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області ОСОБА_7