Номер провадження 2/754/5010/18
Справа №754/7270/18
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Саламон О.Б.

за участю секретаря судового засідання - Солодухіної Н.С.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 (далі відповідач 1) та ОСОБА_3 (далі відповідач 2) про стягнення заборгованості за договором позики від 22.12.2013 р. в розмірі 355 476 грн., з яких: 336 845 грн. - основна сума боргу, 18 631 грн. - 3 % річних, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 1 укладено договір позики, внаслідок невиконання відповідачем 1 вимог якого виникла зазначена заборгованість. При цьому, відповідач 2 є поручителем за вказаним договором позики. На підставі вказаного у відповідачів виник солідарний обов'язок по поверненню коштів.

05.06.2018 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. прийнято справу до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

09.08.2018 р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначав, що борг за договором повертає та не заперечує свого обов'язку з його повернення. При цьому зазначив, що ним було повернуто суму коштів в розмірі 3900 дол. США., проте доказів вказаного немає.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Встановлено, що 22.12.2013 р. між позивачем та відповідачем 1 укладено договір позики, у відповідності до якого останній позичив у позивача кошти в розмірі 104 500 грн., що відповідає 12 901 дол. США, та зобов'язався їх повернути по курсу долара США на момент повернення до 01.08.2016 р.

З наданої суду розписки вбачається, що ОСОБА_3 поручився за виконання ОСОБА_2 боргових зобов'язань.

Позивачем зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу 1 надались кошти. У свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно повертати позику у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно договору.

Відповідач 1, не повернувши у вказаний в договорі строк позику, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк."

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. ст. 1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, або позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК з дня, якого позика повинна бути повернута, до дня її повернення незалежно від сплати процентів, передбачених ч. 1 ст. 1048 ЦК (плата за позику). Підставою відповідальності за ст. 625 ЦК є сам факт порушення грошового зобов'язання.

Оскільки відповідач 1 до сьогодні ігнорує зобов'язання за договором позики, та вони залишаються невиконаними, позивач скористався своїм правом та перерахував суму заборгованості з урахуванням трьох процентів річних в сумі 18 631 грн.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач 1 не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подав до суду відзиву на вимоги позивача та доказів на їх спростування. Зокрема, суду не надано доказів на підтвердження здійснення відповідачем 1 часткового повернення коштів за договором позики.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 355 476 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимог про солідарне стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

У відповідності із п. 4 ст. 559 ЦПК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Встановлено, та не спростовувалось позивачем, що ОСОБА_3 протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за договором позики (01.08.2016 р.) не пред'являлось вимоги про повернення боргу.

Таким чином, позивач не набув права вимоги до поручителя за вказаним договором позики.

Враховуючи вказане, договір поруки є припинений, а тому в задоволенні вимог позову в частині стягнення боргу з ОСОБА_3 суд відмовляє.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 551, 536, 559 610,629, 1046-1056 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики з урахуванням 3 % річних у розмірі 355 476 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору - 3 555 грн.

У задоволенні вимог до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження рішення обчислюється з дня складання його повного тексту.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія та номер НОМЕР_2 виданий Деснянським РУГУ МВС в м. Києві 14.09.2004 р., проживає: АДРЕСА_2

Повний текст рішення виготовлено 28 вересня 2018 року

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон