Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/3227/17 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 50 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 274/3227/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2018, ухваленого під головуванням судді Замеги О.В. у м. Бердичеві

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом. Зазначила, що з 07.09.2012 перебуває із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 На теперішній час проживає разом із сином окремо від чоловіка. Вказує, що дитина перебуває на її повному утриманні, оскільки батько ухиляється від надання допомоги в добровільному порядку. Зазначає, що ОСОБА_2 працює в Державній службі фінансового моніторингу України в м. Києві на посаді начальника відділу супроводження інформаційних ресурсів та отримує заробітну плату, крім того, має у власності квартиру. Крім того від попереднього шлюбу відповідач має сина 2001 р.н., проте інших утриманців не має, стягнень за виконавчими документами стосовно нього не проводиться. Оскільки відповідач є працездатним, отримує дохід, проте ухиляється від забезпечення свої дитини, просила суд стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2018 позов задоволено повністю, стягнуто із ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1, на сина - ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2017 р. і до досягнення сином повноліття. Допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати, та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме просить стягувати із нього аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зокрема зазначає, що судом не досліджено обставини справи, що призвело до постановлення незаконного рішення. Вказує, що проживає у м. Києві разом із позивачкою та їх малолітнім сином, який із вересня 2015 року і по теперішній час відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу «Малятко», він регулярно надає значну матеріальну допомогу на утримання сина. Крім того вказує, що судом не враховано його матеріальний стан та стан здоров'я і того, що він сам потребує постійного лікування. Зазначає, що на його утриманні перебуває ще неповнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_5, який навчається у вищому навчальному закладі за контрактом і він, як батько, платить за навчання згідно контракту. Крім того, ОСОБА_2 вказує, що судом не взято до уваги, що позивачка також працює і отримує значний дохід, а тому з урахуванням вказаних обставин, вважає, що розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 має становити 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та зазначив, що його щомісячний дохід складає понад 20 000 грн, а з урахуванням премій може сягати і до 30 000 грн. Вказав, що з вересня 2018 року розмір його заробітної плати буде ще збільшено. Просив стягувати із нього на користь позивачки на утримання сина 10% від його заробітку, пояснивши, що в апеляційній скарзі адвокат безпідставно вказав суму до стягнення - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказав, що при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції не враховано його стан здоров'я та наявність дитини від іншого шлюбу, яка перебуває на його повному утриманні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. Відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 07.09.2012 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5).

Судом першої інстанції також встановлено та не заперечувалось сторонами в апеляційному суді, що їх малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідач з вересня 2017 року коштів на утримання сина не надає.

Виходячи із положень ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У Постанові Верховного суду України по справі №6-143цс13 від 05.02.2014 року зазначено, що відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку платника аліментів (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 працює в Державній службі фінансового моніторингу України на посаді начальника відділу супроводження інформаційних ресурсів Департаменту інформаційних технологій, є державним службовцем категорії посад «Б», має 6 ранг, що підтверджується відповідною довідкою з місця роботи (а.с. 16), та отримує стабільний дохід.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у частці від заробітку відповідача, зважаючи на не те, що останній працює та має стабільний дохід.

Разом із тим, стягуючи аліменти у розмірі ? частки від заробітку ОСОБА_2, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку судом першої інстанції не враховано наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що від першого шлюбу ОСОБА_2 має неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, який навчається у Коледжі інформаційних систем і технологій Державного вищого навчального закладі «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» із вересня 2017 року (а.с. 71, 72, 72).

Згідно договору №144-2/2017 про надання освітніх послуг між навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 01.09.2017 замовником послуг є ОСОБА_2, який згідно умов договору платить за навчання свого сина (а.с. 79-80).

При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції цих обставин не враховано.

Також місцевим судом не враховано, що відповідач постійно хворіє та проходить періодичне лікування, яке потребує певних додаткових витрат, а також має рекомендації лікарів щодо обмеження фізичної праці. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с. 81-88).

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених положень сімейного законодавства у взаємозв'язку з встановленими фактичними обставинами справи не врахував та дійшов передчасного висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача.

А тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

При цьому апеляційним судом враховується, що закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, тому, встановивши розмір доходу відповідача, який може вимірюватись значними сумами, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір частки доходів, стягуваних з платника, яка за певних обставин може фактично бути незначною, проте в грошовому еквіваленті абсолютно достатньою.

Так, в суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що працює у м. Києві в Державній службі фінансового моніторингу України на посаді начальника відділу супроводження інформаційних ресурсів Департаменту інформаційних технологій, є державним службовцем, отримує заробітну плату від 20 000 грн. до 30 000грн. в місяць.

Наведені обставини позивачкою не заперечувались.

Окрім того доходи відповідача, як державного службовця категорії посад «Б», 6 рангу, підтверджуються його декларацією, яка є в загальному доступі та відповідає наданим поясненням.

А тому з урахуванням усіх наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів, стягуваних з відповідача, у частці - 1/8 від його доходу.

Такий розмір аліментів відповідає матеріальному стану відповідача, в грошовому виразі є достатнім для матеріального утримання малолітньої дитини сторін та не порушує прав та інтересів іншої дитини та самого відповідача.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні.

В решті рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2018 змінити в частині визначення розміру аліментів, зменшивши їх розмір із 1/4 до 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.07.2018.

Головуючий: Судді: