Провадження № 2/235/1385/18
Справа № 235/3040/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовом ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» до ОСОБА_3, фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про визнання договору оренди недійсним та визнання укладеною додаткової угоди,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся позивач ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» з позовом до ОСОБА_3, фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про визнання договору оренди недійсним та визнання укладеною додаткової угоди.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що між ними та відповідачем ОСОБА_3 20.08.2007 року був укладений договір оренди землі, який зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 20.08.2007 року, реєстраційний номер 87.

Відповідно до п.2 вищевказаного договору орендодавець відповідач ОСОБА_3 передав у оренду позивачу земельну ділянку загальною площею 6,5704га, кадастровий номер :12:000:0472, що розташована на території Іванівської сільської ради.

Пункт 8 договору встановлює, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар (позивач) має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Даний пункт договору чітко передбачає можливість орендаря користуватись своїм переважним правом поновлення договору на новий строк. Так, умовою для використання орендарем свого переважного права договір встановлює направлення відповідного письмового повідомлення орендодавцю не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору.

З боку ТОВ «Бета-Агро-інвест» дана умова договору була виконана, відповідним працівником товариства 24.06.2017 року було вручене повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі. До вищевказаного повідомлення позивачем було прикладено проект додаткової угоди.

Від відповідача ОСОБА_3 12.07.2017 року надійшла заява, в якій він взагалі не мотивовано відмовляється від продовження строку дії договору. На дану заяву з боку позивача 31.07.2017 року було направлено відповідачу ОСОБА_3 листа, в якому вони цікавилися підставами відмови від продовження строку дії договору, та з метою знайти компроміс, запропонували нові покращені умови оренди, а також просили відповідача повідомити письмово причини такого не бажання.

Так, позивачем було запропоновано: орендна плата з 2017 року в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, та 6% з 2018 року, що складає 14489,25грн., а також інші привілейовані умови, що були викладені у додатковій угоді, такі як:

- отримання до 50% від річної орендної плати достроково у липні звітного року;

- безоплатної допомоги при культивуванні та оранці особистого городу площею до 20-ти соток;

- безоплатної доставки орендної плати або її частини в натуральній формі (зерном або іншою сільськогосподарською продукцією);

- надання знижки щодо вартості зерна на 200грн. за тону відносно ціни реалізації зерна підприємством;

- надання знижки на сільськогосподарські послуги підприємством;

- допомоги транспортом на поховання.

Однак, позивач так і не отримав жодної відповіді від відповідача ОСОБА_3 і підстави за якими він відмовився від укладення з ТОВ «Бета-Агро-інвест» додаткової угоди їм не відомі.

Після цього позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 та фізична особа підприємець ОСОБА_4 01.12.2017 року уклали договір оренди землі, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 6,5704га, кадастровий номер :12:000:0472, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області. Тобто відповідач ОСОБА_3 в супереч положенням договору та нормам чинного законодавства України порушив переважне право позивача та уклав з відповідачем ФОП ОСОБА_4 оскаржуваний договір.

На думку позивача, відповідач ОСОБА_3 спочатку взагалі не мотивовано відмовляє їм у продовженні строку дії договору оренди землі, не висловлює побажань щодо умови здачі земельної ділянки в оренду та не приймає жодних дій, навіть ухиляється від врегулювання розбіжностей і після цього укладає договір оренди землі на дану земельну ділянку з відповідачем ФОП ОСОБА_4 Також позивач вказує, що в вересні 2017 року вони зібрали врожай соняшника, підготували земельну ділянку до посіву, тобто мали намір в подальшому використовувати її. В своєму листі №315-Д від 31.07.2017 року зазначають, що в разі відмови від поновлення договору, відповідачу ОСОБА_3 необхідно у найкоротший термін здійснити винесення меж ділянки внатуру на місцевості згідно до умов Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, тобто через представника уповноваженої землевпорядної організації, з залученням представника підприємства позивача. Зазначені дії відповідачем ОСОБА_3 виконані не були, межові знаки не встановлені і по теперішній час.

Тобто, відповідач ОСОБА_3 не прийняв жодних мір з метою здійснення передбаченої законодавством процедури винесення меж ділянки внатуру на місцевості, і, як наслідок, - припинення з позивачем орендних відносин. А, навпаки його бездіяльність, на думку позивача, свідчить про намір поновити з ними договір оренди, що відповідає приписам законодавства.

Позивач також зауважує, що відповідачем ОСОБА_3 додатково отримано орендну плату в значно більшому розмірі, ніж передбачено договором, а саме:

РікНГО, грн..Оплата згідно договору, в т.ч. податки Отримано за вирахуванням податків
%Грн.Грн.
200773145,401731,45902,52
200875193,471751,931128,15
200986622,881866,231299,76
201091733,631917,341376,31
201191733,631917,341376,31
,2511610,843029,89
,2511610,843716,05
,2511640,844076,00
,2312011,945072,00
,0812414,336805,92
,0812414,331312,08
15125,9731471,31

Таким чином, на момент закінчення договору за підприємством позивача значиться переплата за договором оренди з відповідачем ОСОБА_3 в сумі 19294,90грн. У позивача збереглися відомості на виплату грошей лише за останні чотири роки: 2014, 2015, 2016, 2017. Оригінали інших документів залишились у колишньому офісі у м. Ясинувата Донецької області на тимчасово непідконтрольній українській владі території, який вони змушені були покинути у 2014 році. Проте, звертають увагу, що навіть за останні чотири роки відповідач ОСОБА_3 отримав грошових коштів більше, ніж позивач повинен був сплатити за всі 10 років користування згідно з умовами договору (17266,00грн. за 3 роки, а взагалі за 10 років мав отримати 12176,41грн.).

Таким чином, позивач після закінчення терміну дії договору ще продовжував користуватись земельною ділянкою, відповідач ОСОБА_3 отримав орендну плату за майбутній час їх користування та не прийняв жодних мір, які б свідчили про відсутність наміру поновлювати з позивачем договір оренди.

Позивач посилається на положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

У відповідності до висновків, викладених у Постанові ВС від 21.03.2018 року у справі №389/984/17, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

На думку позивача, аналізуючи та досліджуючи правовідносини між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, вбачається наявність всіх необхідних юридичних фактів для визнання їх переважного права, так:

1. Орендар належно виконує свої обовязки за договором ТОВ «Бета-Агро-інвест» належним чином виконував свої зобовязання за договором оренди землі, що був укладений з відповідачем ОСОБА_3, жодних претензій та спорів під час дії договору між ними не існувало. Відповідач не предявляв позивачу будь-яких вимог щодо порушення з їх боку умов укладеного договору оренди. Тобто, ТОВ «Бета-Агро-інвест» було добросовісним орендарем, таким, що належним чином виконував всі умови договору і безперечно у відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» має переважне право на поновлення договору оренди землі.

2. Орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме листами від 20.06.2017 року №175-Д та від 31.07.2017 року №315-Д та доказами про їх направлення відповідачу ОСОБА_3 та отримання.

3. До листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, що підтверджено у тексті вищезазначених листів.

4. Орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення. Позивач вважає, що заява ОСОБА_3 від 12.07.2017 року щодо відмови від продовження строку дії договору оренди в даному випадку не може братися до уваги та розцінюватися як повідомлення щодо наявності заперечень, оскільки дана заява не містить жодного обґрунтування відмови, тобто незрозуміло, чи він має намір сам обробляти земельну ділянку, чи його не влаштовують запропоновані позивачем умови, оскільки з огляду на приписи ЗУ «Про оренду землі» вбачаються лише ці дві підстави відмови від поновлення договору при реалізації переважного права. Також, позивачем здійснені всі можливі заходи щодо узгодження умов для поновлення договору, запропонували покращені умови. Більше того, готові були й далі вживати заходи щодо досягнення компромісу та йти на зустріч орендодавцю, погодити та прийняти умов, які його влаштовують. Проте, орендодавець протиправно проігнорував пропозиції позивача, не висловив своєї думки стосовно істотних умов договору, таких як, строк дії договору, розміру орендної плати тощо, з єдиною метою укласти договір оренди на спірну земельну ділянку з відповідачем ФОП ОСОБА_4 та порушити переважне право позивача.

5. Позивач продовжував користуватися земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3, незважаючи на закінчення дії договору. В підтвердження подальшого наміру перебувати в орендних відносинах свідчить той факт, що орендна плата була сплачена позивачем та прийнята орендодавцем наперед.

Таким чином, на думку позивача, вбачається єдиний висновок: підприємством позивача були вжиті всі можливі заходи щодо реалізації їх переваженого права, а відповідач ОСОБА_3 в порушення вимог законодавства ухилився від поновлення договору.

Така протиправна поведінка відповідача ОСОБА_3 призвела до укладення між ним та відповідачем ФОП ОСОБА_4 оскаржуваного договору оренди і , як слідство, порушення переважного права позивача оренди земельної ділянки. Згідно з розясненнями, наданими судам в абзаці 4 пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в разі закінчення зазначеного в договорі строку оренди переважне право орендарів на поновлення договору оренди, передбачене статтею 33 Закону від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі», поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Отже, порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди: з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати обєкт оренди для власних потреб. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 10 червня 20110 року №6-70цс15, від 25 лютого 2015 року №6-10цс15, від 18 березня 2015 року №6-3цс15 та №6-4цс 15, в яких були встановлені подібні правовідносини. Положеннями ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК цього Кодексу. Положеннями ч.1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Так, укладаючи оскаржуваний договір оренди землі відповідачі, умисно вчинили активні дії чим порушили переважне право позивача, тому даний правочин є недійсним.

Таким чином, договір між відповідачами, на думку позивача, має бути визнаний недійсним, а додаткова угода, запропонована позивачем до підписання відповідачу ОСОБА_3 укладеною.

У попередньому розрахунку судових витрат, які очікують понести у звязку з розглядом справи, зазначають судовий збір у розмірі 3524,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 29 березня 2018 року.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 01.12.2017 року, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 6,5704га, кадастровий номер :12:000:0472, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області між ОСОБА_3 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 20.08.2017 року (зареєстровано 20.08.2007 року за №87, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 6,5704га, кадастровий номер :12:000:0472, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області) між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» на наступних умовах:

«За взаємною згодою Орендодавця та Орендаря Сторони домовились внести наступні зміни до Договору оренди земельної ділянки від 20.08.2007, який зареєстровано в Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 20.08.2007 за №87:

1.Пункт 5 Договору викласти в наступній редакції:

«Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (рілля) площею 6,5704 га (кадастровий номер :12:000:0472) становить 241487,53 грн.»;

2. Пункт 8 Договору викласти в наступній редакції:

«Договір укладено до 31.12.2027 (10 років). Після закінчення строку договору орендар має право на збір врожаю, та переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.»;

3. Абзац перший пункту 10 Договору викласти в наступній редакції:

«Орендна плата вноситься орендарем у грошовій або в натуральній формі:

- в розмірі 5% нормативної грошової оцінки землі, що становить 12074,38 грн. на рік у 2017 році,

- в розмірі 6% нормативної грошової оцінки землі, що становить 14489,25 грн. на рік починаючі з 2018 року.»;

4. Пункт 27 Договору викласти в наступній редакції:

«Права орендодавця:

Орендодавець має право вимагати від орендаря:

- використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди;

- забезпечення екологічної безпеки землекористування шляхом додержання вимог земельного і природоохоронного законодавства, державних та місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі;

- своєчасного внесення орендної плати;

- отримання до 50% від річної орендної плати достроково-у липні звітного року;

- безоплатної допомоги при культивуванні та оранці особистого городу площею до 20- ти соток;

- безоплатної доставки орендної плати або її частини в натуральній формі (зерном або іншою сільськогосподарською продукцією);

- надання знижки щодо вартості зерна на 200 грн. за тону відносно ціни реалізації зерна підприємством;

- надання знижки на сільськогосподарські послуги підприємством;

- допомоги транспортом на поховання.»;

5. Пункт 39 Договору викласти в наступній редакції:

«Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

У разі смерті фізичної особи - Орендодавця, право щодо власності на земельну ділянку та орендну плату переходить до спадкоємців, а земельна ділянка в подальшому використовуються «Орендарем» на умовах цього Договору до закінчення строку дії, на який було укладено цей Договір. За період користування орендованою земельною ділянкою орендна плата зараховується за кожен рік на особистий рахунок «Орендодавця» і отримати її можуть тільки спадкоємці згідно чинного законодавства».

Ухвалою суду від 04 червня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ФОП ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву зазначив, що заявлені вимоги не визнає повністю, просив у задоволені позову ТОВ «Бета-Агро-інвест» до ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання договору оренди недійсним та визнання укладеною додаткової угоди - відмовити, як у необґрунтованому з наступних підстав:

Не можливо визнати недійсним договір оренди землі від 01.12.2017 p., предметом якого є оренда земельної ділянки площею 6,5704 га, кадастровий № :12:000:0472, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району, що був укладений між ним і ОСОБА_3, оскільки даний договір укладений законно, орендодавець ОСОБА_3 довірив йому свою землю і бажав, щоб саме він орендував його земельну ділянку. Даний договір укладений строком на 15 років з орендною платою в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 12074,98 грн. на рік з урахуванням індексу інфляції. Нічого не перешкоджало укласти договір оренди від 01.12.2017 року, оскільки строк дії попереднього договору оренди від 20.08.2007 року з ТОВ «Бета-Агро-інвест» - припинився 20.08.2017 року в звязку з закінченням строку, на який його було укладено, оскільки ОСОБА_3 не виявив бажання поновлювати його на новий строк.

Своєю заявою від 12.07.2017 року ОСОБА_3 відмовився від поновлення строку договору оренди землі на новий строк з орендарем ТОВ «Бета-Агро-інвест», чим виявив бажання розірвати договірні відносини з позивачем по закінченню строку дії договору.

Відповідно до п.36 договору оренди землі від 20.08.2007 року дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. П.8 зазначеного договору договір було укладено на 10 років, тому 20.08.2017 року дія договору оренди землі, що був заключений між ОСОБА_3 та ТОВ «Бета-Агро-інвест» була припинена. П.21 цього договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Із листів колишнього орендаря ТОВ «Бета-Агро-інвест» від 20.10.2017, 23.10.2017 р. надісланих до ОСОБА_3 видно, що ТОВ «Бета-Агро-інвест» після того, як орендодавець не виявив бажання визнати за позивачем переважного права на поновлення договору оренди землі, припинило господарську діяльність на земельній ділянці, сповістило податкові органи про зменшення земель, за які товариство сплачувало податки та повернуло власнику його землю. Цими листами товариство погодилося розірвати договір оренди землі і попередило ОСОБА_3 про статтю 212 КК України, щодо кримінальної відповідальності за умисну несплату податків, зборів (обовязкових платежів). Отже, позивач у своєму позові вводить в оману суд, зазначаючи, що товариство продовжувало користуватися земельною ділянкою ОСОБА_3

Договірні відносини між позивачем ТОВ «Бета-Агро-інвест» і відповідачем ОСОБА_3 припинені за закінченням строку дії договору і у позивача не має законних підстав більше ніж через вісім місяців визнавати укладеною додаткову угоду до договору який припинив свою дію, через судові органи без волевиявлення орендодавця.

Відповідач ОСОБА_3 сповістив орендаря про своє рішення направивши позивачу заяву від 12.07.2017 р. про відмову від подовження строку дії договору з ТОВ «Бета-Агро-інвест».

Також ТОВ «Бета-Агро-інвест» не належним чином виконувало договір оренди землі від 20.08.2007року, як видно із листа позивача № 175-Д від 20.06.2017 року про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі, що направлений ОСОБА_3 в листі містяться вимагання і шантаж про те, що якщо ОСОБА_3 не виявить бажання поновити договір оренди землі, ТОВ «Бета-Агро-інвест» у 2017 році нарахує орендну плату у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки. Зазначає, що дані незаконні дії були здійсненні позивачем і відповідачу ОСОБА_3 була сплачена орендна плата за 2017 рік у розмірі 1% від грошової оцінки землі в сумі 1312,08 грн. замість 3%, що порушує Указ Президента України від 19.08.2008р. № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» і відповідно ТОВ «Бета-Агро-інвест» має заборгованість перед ОСОБА_3 за орендну плату з 2008 по 2017 роки.

Відповідно до Указу Президента України від 19.08.2008р. № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток(паїв) внесені зміни до ч. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних ділянок (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово - економічного стану орендаря.

Вважає, що в звязку з прийняттям цього Указу позивач повинен був внести зміни в 2008 році до п. 9 договору оренди від 20.08.2007 року щодо збільшення розміру оренди землі з 1% до 3% від нормативної оцінки землі.

Також не всі додаткові блага виконувалися позивачем, а саме: позивач надавав ОСОБА_3 зерно неналежної, низької якості, не можливо було додзвонитися до товариства для вирішення проблемних питань, товариство не проводило йому допомогу при культивуванні та оранці його особистого городу площею, різними шляхами проти волі орендодавця, хоче залишити у своєму користуванні землю, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 359791. Своїми діями позивач порушує право відповідача ОСОБА_3, власника землі, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд вільно і незалежно. Також позивач виснажував сільськогосподарські угіддя частим засівом насіння соняшника, що неприпустимо відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики Української академії аграрних наук від 18.07.2008 року № 440/71.

Відповідно до Постанови ВС від 21 березня 2018 року по цивільній справі № 389/984/17 провадження № 61-10003 св 18 по справі про визнання договору оренди землі поновленим, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважала правильним висновок про те, що якщо відповідач(орендодавець) не мав наміру поновлювати договір оренди земельної ділянки з позивачем (орендарем), то до закінчення строку дії попередньої угоди орендар повідомляється листом.

Також у Постанові Верховного суду від 15.03.2018 року по справі № 229/2961/17 провадження № 61-938 св 18, позивачем в якій виступало ТОВ «Бета-Агро-інвест», зазначено, що відповідно до положень статті 33 ЗУ «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Волевиявлення на поновлення строку дії договору від 20.08.2007 р. та підписання додаткової угоди до договору оренди землі від 20.08.2007 р. зі сторони орендодавця - відсутнє. Також відповідно до ст. 16 ЗУ «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном(ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону(ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Отже, неможливо визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 20.08.2007року по причинам: відмови орендодавця на укладання договору оренди на новий строк (заява від 12.07.2017 р.); неналежного виконання ТОВ «Бета-Агро-інвест» договору оренди землі від 20.08.2007 року, а також в звязку з діями позивача про визнання закінчення строку дії договору, що підтверджується листами позивача від 20.10.2017 р„ 23.10.2017 р. Цими листами позивач фактично підтвердив припинення дії договору відповідно до ст. 36 договору оренди землі від 20.08.2017 року та абз. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною другою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Оскільки земельна ділянка загальною площею 6,5704 га ріллі була повернута позивачем власнику землі ОСОБА_3, між відповідачами на законних підставах був укладений законний договір оренди землі від 01.12.2017 року про передачу в оренду земельної ділянки площею 6,5704 га, кадастровий № :12:000:0472, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області. Даний договір укладений законно, волевиявлення нового орендаря і власника землі ОСОБА_3 було вільним і відповідало внутрішній волі сторін, при цьому акти законодавства чи інтереси держави або суспільства не порушені, а отже і відсутні підстави недійсності правочину передбачені ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Окрім того, щодо твердження позивача про винесення меж ділянки в натурі на місцевості і, як наслідок, припинення з позивачем орендних відносин, зазначає, що відповідно до ст. 17 ЗУ «Про оренду землі», обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Тобто до відповідача ФОП ОСОБА_4, як до нового орендаря перейшло право оренди з 29.12.2017 року, з моменту реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрації іншого речового права.

Відповідно до п.7 ч. З ст. 178 ЦПК України також заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката ОСОБА_2 у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується тільки договором про надання правової допомоги від 29.03.2018 року. Як зазначено у Постанові ВС від 03 травня 2018 року по справі № 372/1010/16-ц склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. Позивачем не надані документально підтверджені витрати на правову допомогу, розрахунок таких витрат, документи які б підтверджували сплату гонорару (квитанція, чеки, платіжні доручення, посвідчення про відрядження) та інші документи.

У відповіді на відзив позивач не погодився з висновком відповідача ФОП ОСОБА_4, що договір оренди між відповідачами укладений законно з огляду на положення ст.33 ЗУ «Про оренду землі», а також положення п. 8 Договору оренди від 20.08.2007 року, укладеного між ними та Відповідачем ОСОБА_3, якими чітко передбачене переважне право Орендаря на поновлення договору на новий строк при дотримання процедури реалізації переважного права. Як вбачається з матеріалів справи, дана процедура була повністю витримана Позивачем, в той час як відповідач ОСОБА_3 ухилився від її дотримання, не висловив умови, які б його влаштовували та не повідомив мотиви відмови від укладання з ними договору на новий строк. Така поведінка власника земельної ділянки прямо суперечить імперативним вимогам законодавства, так як частиною 5 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» чітко передбачений обовязок орендодавця щодо узгодження з орендарем істотних умов договору. І лише при умові недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Також зазначає, що оскаржуваний договір між відповідачами укладений на менш сприятливих умовах, ніж були запропоновані з боку підприємства позивача, що знову ж таки є прямим порушенням приписів законодавства України та переважного права оренди позивача.

Твердження відповідача ФОП ОСОБА_4 про неналежне виконання з боку ТОВ «Бета-Агро-інвест» договору оренди вважають необґрунтованими і такими, що не можуть бути взяті до уваги суду. Протягом терміну дії договору оренди між відповідачем ОСОБА_3 та позивачем, останній не отримував жодних претензій щодо якості продукції, яка була надана в рахунок орендної плати, та жодного разу не отримували прохань надати допомогу при культивуванні та оранці особистого городу. Також не відповідають дійсності твердження про неможливість додзвонитися до підприємства позивача, оскільки товариство має декілька стаціонарних телефонних номерів, на вхідні дзвінки по яким відповідають секретарі, а також власнику земельної ділянки в листах зазначаються декілька мобільних номерів працівників земельного відділу.

Не погоджуючись з доводами відповідача ФОП ОСОБА_4 про виснаження земельних ділянок надали довідку про ротацію культур.

Посилання на наведену відповідачем ФОП ОСОБА_4, судову практику, а саме постанову ВС у справі 229/984/17, вважають недоцільним, оскільки обставини справ кардинально відрізняються. Позивачу було відмовлено у визнанні переважного права лише на підставі того, що договір оренди з власником земельної ділянки ще є чинним до 2022 року. Суд прийшов до висновків, що переважне право на майбутнє визнати неможливо.

Посилання на справу 389/984/17 також не може мати місце, так як у зазначеній справі позивач просив поновити договір на попередніх умовах, які не влаштовували відповідача, про що він мотивовано зазначав у листах. У даному ж випадку, від відповідача ОСОБА_3 жодних пропозицій щодо істотних умов не надходило.

Також позивач наголошує, на тому, що баланс захисту прав орендодавця та орендаря полягає в тому, що власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати своє майно в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк; А орендар, який належно виконував свої обов'язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами (постанова ВС від 18.01.2018 у справі № 910/12017/17). До того ж, у вказаній же справі колегія суддів зазначила, що висновки судів попередніх інстанцій, що «право вибору орендодавцем орендаря є повним та необмеженим, а тому мотиви відмови орендодавця від укладення нового договору оренди не мають ніякого значення» прямо суперечать ч.1 ст.285 Господарського кодексу України та ч.2 ст.319, ч.1 ст.777 Цивільного кодексу України. Таким чином, колегія ВС зазначила, що відмова Орендодавця від укладення нового договору оренди з попереднім орендарем має бути вмотивована.

Позивач вважає, що TOB «Бета-Агро-інвест» має переважне право оренди земельної ділянки, що належить відповідачу ОСОБА_3 та зі свого боку виконало всі передбачені ст.33 ЗУ «Про оренду землі» вимоги щодо реалізації переважного права, тому запропонована додаткова угода має бути визнана укладеною. Відповідач ОСОБА_3 ухилився від узгодження істотних умов договору та незаконно уклав з відповідачем ФОП ОСОБА_4 договір, що підлягає безумовному визнанню недійсним.

Відповідач ФОП ОСОБА_4 в запереченнях проти відповіді на відзив пояснив, що позивач завчасно був повідомлений заявою власника землі від 12.07.2017 року про відмову від поновлення строку дії договору оренди землі на новий строк з орендарем ТОВ «Бета-Агро-інвест». ОСОБА_6 погодилося розірвати договір оренди землі і своїми письмовими листами від 20.10.2017 і 23.10.2017 року підтвердило цей факт. Отже, у жовтні місяці 2017 року ТОВ «Бета-Агро-інвест» визнало закінчення строку дії договору оренди землі від 20.08.2007 року і після збирання врожаю звільнило і повернуло ОСОБА_3 його земельну ділянку кад. № :12:000:0472, припинило господарську діяльність на даній земельній ділянці, та зазначило, що сповістило податкові органи про припинення дії договору оренди землі і відповідно зменшення земель, за які товариство сплачувало податки.

Оскільки земельна ділянка товариством добровільно була повернута ОСОБА_3, строк дії договору оренди з позивачем припинився за закінченням строку на який його було укладено, нічого не перешкоджало відповідачам зареєструвати у Державному реєстрі право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку і право оренди по укладеному договору оренди землі від 01.12.2017 року предметом якого є оренда землі загальною площею 6,5704 га кадастровий № :12:000:0472, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області.

Так, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 29.12.2017 року на підставі договору оренди землі від 01.12.2017 року було зареєстроване речове право оренди земельної ділянки кадастровий номер :12:000:0472, запис був здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Щодо аргументу позивача про той факт, що оскаржуваний договір між відповідачами укладений на менш сприятливих умовах, ніж були запропоновані з боку позивача, відповідач ФОП ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_3 не бажав більше продовжувати договірні відносини з ТОВ «Бета-Агро-інвест» по причині неналежного виконання позивачем обовязків по договору, а також наявної заборгованості по договору оренди землі від 20.08.2007 року, оскільки вчасно не були внесені зміни в 2008 році до п. 9 договору оренди від 20.08.2007 року щодо збільшення розміру оренди землі з 1% до 3% від нормативної оцінки землі, відповідно до Указу Президента України від 19.08.2008р. № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток(паїв)». Даний Указ був винесений з метою підвищення рівня соціального захисту селян - власників земельних ділянок, а також відповідальності землекористувачів за ефективне використання земель сільськогосподарського призначення.

За десять років оренди землі з 2007 року по 2017 рік позивач повинен був нарахувати і сплатити ОСОБА_3 суму оренди за вирахуванням податків і зборів в розмірі 38450,56 грн.

Згідно одностороннього акту звірки, що наданий позивачем разом з відповіддю на відзив, що не підписаний ОСОБА_3 і не може бути доказом належного виконання договору, товариством сплачено орендодавцю 31378,59 грн.(за даними позову 31471,31 грн.), а за даними відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів, що витребувані судом, ТОВ «Бета-Агро-інвест» нараховано і виплачено ОСОБА_3 за весь період оренди - 29394,50 грн. Відповідно заборгованість по орендній платі складає 9056,06 грн., виходячи з розрахунку: 38450,56 грн. - 29394,50 грн. = 9056,06 грн.

Відповідач звертає увагу суду, що у позивача дуже великі розбіжності в документах, оскільки суми заявлені в позові не співпадають з сумами виплаченої оренди згідно даних Державного реєстру фізичних осіб. Так згідно довідки позивача про доходи за оренду за 2011 рік відповідачем ОСОБА_3 нараховано - 2523,76 грн., а згідно даних ДРФО ДПС ОСОБА_3 отримав- 190,00 грн., за 2012 рік-2809,41 грн., заданими ДРФО ДПС-223,53 грн.

Колективна претензія про сплату заборгованості по оренді землі направлялася товариству, але сума заборгованості до сих пір не сплачена. Дана претензія є письмовим доказом, а також вмотивованої відмовою орендодавця від укладення нового договору оренди з попереднім орендарем ТОВ «Бета-Агро-інвест».

Відповідно до наданої товариством довідки про ротацію культур соняшник засівався на земельній ділянці ОСОБА_3 три рази у 2010, 2014, 2016 роках, що є порушенням Наказу Міністерства аграрної політики Української академії аграрних наук від 18.07.2008 року № 440/71, відповідно до якого культуру соняшник рекомендовано чергувати у сівозміні через 7-9 років.

Відповідач ФОП ОСОБА_4 на даний час користуюся земельною ділянкою відповідно до укладеного з ОСОБА_3 договору оренди землі від 01.12.2017 року, сплачує податки на землю про що надає квитанцію, а також у кінці року буде сплачувати орендну плату власнику землі та буде нести інші витрати повязані з користуванням земельної ділянки.

Щодо наведеної постанови ВС від 18.01.2018 року у справі № 910/12017/17, про баланс захисту прав орендодавця і орендаря і вмотивованої відмови Орендодавця від укладання нового договору оренди з попереднім орендарем зазначає, що відповідно до повноважень суду касаційної інстанції суд мав право скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення, але суд касаційної інстанції у даній справі передаючи справу на новий розгляд зобовязав суд зясувати у власника землі конкретні підстави відмови від укладання договору оренди на новий строк, оскільки у даній справі власником землі були зазначені дві взаємовиключні підстави відмови(непогодження з розміром оренди і використання майна для власних потреб).

Тобто ОСОБА_3, якщо він визнає за потрібне, має право зазначити вмотивовані підстави відмови від укладання договору оренди з товариством у судовому засіданні. Просить у задоволені позовну відмовити повністю.

В доповнення до відповіді на відзив позивач вказав, що ТОВ «Бета-Агро-інвест» фактично сплачувалось 3%, незважаючи на відсутність змін у договорі. Про це свідчать відомості про виплату грошей, витяг з довідки 1ДФ, що раніше були долучені до матеріалів справи.

Також, з огляду на багаточисельну практику Верховного Суду вбачається, що Указ Президента України №92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та часток (паїв)», яким збільшено мінімальний розмір орендної плати до 3 % має рекомендаційний характер та не є обовязковим до застосування. Відповідно, недотримання його умов не є порушенням зобовязань Орендаря.

Щодо виснаження ТОВ «Бета-Агро-інвест» земельних ділянок вважають такі твердження безпідставними та вказують, що відповідачі не надали жодних доказів, а саме результатів аналізу ґрунту, який би підтверджував що якість землі погіршилась.

Зі свого боку вказують, що за результатами проведених аналізів за 2011 та 2017 роки агрохімічна оцінка земельних ділянок у 2011 році складала 53,8 та 59,7. У 2017 році оцінка збільшилась до 68,8 балів (середній показник по полю, на якому знаходяться спірні ділянки). Також доказом підвищення якості слугує і еколого-агрохімічна оцінка, яка також, підвищилась з 53,8 та 59,7 балів у 2011 році до 62,0 бали у 2017.

З огляду на вищезазначене вбачається, що доводи відповідачів щодо виснаження нами ділянок не заслуговують на увагу.

Щодо посилання на Методичні рекомендації щодо оптимального співвідношення сільськогосподарських культур у сівозмінах різних ґрунтово-кліматичних зон України, зазначають наступне:

Рекомендації не мають імперативної сили закону та не є обовязковими до виконання.

У п.3.1. даних рекомендацій зазначена їх сфера дії, а саме: «передумова отримання окремих видів державної бюджетної допомоги». З цього вбачається, що єдиний наслідок їх недодержання - це відмова в отриманні державної бюджетної допомоги.

Рекомендації були прийняті 10 років потому. З цього часу зявилась велика кількість новітніх сортів соняшнику, які, на відміну від своїх попередників не виснажують землю.

До того ж, збереження високої якості землі - це, в першу чергу, інтерес підприємства позивача, так як земля є основним активом сільськогосподарського підприємства. Тому, з цією метою щорічно проводяться заходи, направлені на підвищення родючості землі, а саме, вносяться найефективніші добрива, що відновлюють стан землі; земля обробляється за допомогою найновітнішої передової сільськогосподарської техніки John Deere; проводяться дослідження ґрунту. Протягом 10 років користування спірними ділянками вони намагались максимально підвищити родючість землі, тому що мали намір використовувати її і в подальшому. Про добросовісне користування земельною ділянкою, як вже зазначалось свідчить аналіз, що був проведений відповідними державними установами.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідачі та представник відповідача проти позовних вимог заперечували та просили відмовити у їх задоволенні.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та зміст спірних правовідносини,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2007 року між ТОВ «Бета-Агро-інвест» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі. Відповідно до цього договору орендодавець ОСОБА_3 надав, а орендар ТОВ «Бета-Агро-інвест» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренду передано земельну ділянку площею 6,5704 ріллі, кадастровий номер :12:000:0472.

Пунктом 8 договору передбачено, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та у розмірах: 1% від нормативної оцінки земельної ділянки (рілля) 731,45 гривень.

Договір зареєстровано у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 20.08.2007 року (а.с.10-13).

Таким чином, договір оренди землі закінчив дію 20.08.2017 року.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку власником земельної ділянки площею 6,5704 га, яка розташоване на території Іванівської сільської ради Покровського (колишнього Красноармійського) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації від 23.06.2006р. № 275, є ОСОБА_3 (а.с.15-16).

ТОВ «Бета-Агро-інвест» листом від 20.06.2017 року звернулось до ОСОБА_3 з повідомленням про намір скористатись своїм переважним правом на продовження договору оренди землі. В даному листі зазначено, що підприємством передбачено збільшення орендної плати до 4% від нормативної грошової оцінки землі у 2017 році та 5% починаючи з 2018 року, що буде складати не менше 12074,38 гривень на рік, але таке підвищення можливе тільки за умови продовження договору на новий строк. У випадку, якщо ОСОБА_3 не має наміру продовжувати договір ні при яких умовах, ТОВ «Бета-Агро-інвест» просить його надати письмову відмову з вказанням причин такої відмови. Також в листі зазначено, що якщо власник земельних ділянки не виявить бажання продовжити договір оренди, ТОВ «Бета-Агро-інвест» буде вимушене у 2017 році нарахувати орендну плату в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки і за фактичний період використання земельної ділянкою, як це передбачено діючим договором, це будуть не бажані, але вимушені заходи. У випадку згоди на продовження договору за бажанням ОСОБА_3 йому буде виплачена достроково орендна плати при укладанні додаткової угоди (а.с.20-22). Лист отримано ОСОБА_3 24.06.2017р.

21.07.2017р. ТОВ «Бета-Агро-інвест» отримало від ОСОБА_3 заяву від 12.07.2017р. про те, що він відмовляється від подовження строку дії договору оренди земельної ділянки (а.с.31).

Листом від 31.07.2017 року ТОВ «Бета-Агро-інвест» знову звернулось до ОСОБА_3 Цим листом запропоновано ОСОБА_3 повідомити причини не згоди на продовження договору та орендну плату вже з 2017 року в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки та 6% з 2018 року, що складе 14489,25 гривень, а також інші умови, які перераховані в раніше надісланому листі. У випадку не погодження рекомендовано ОСОБА_3 після збору врожаю провести винос паю в натурі (на місцевості), звернуто увагу, що ця послуга є платною. Також рекомендовано не відноситися легковажно до нових норм податкового контролю в частині ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.33-34).

З відомостей на виплату грошей вбачається, що ОСОБА_3 у 2016 року отримав орендну плату в розмірі 6805,92 гривень (а.с.38), 30.12.2017р. отримав 1312,08 гривень (а.с.39-40).

Суд критично відноситься до змісту листів позивача про намір продовжити договір оренди, оскільки позивач вдається до маніпулювання з розміром плати за оренду землі, ставлячи умову про те, що якщо відповідач ОСОБА_3 погодиться на продовження договору то отримає у 2017 р. 12074,38 гривень, у випадку відмови отримає 1312,08 гривень, які і отримав в результаті.

Між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 01.12.2017 року укладено договір оренди землі. Відповідно до цього договору орендодавець ОСОБА_3 надав, а орендар ФОП ОСОБА_4 прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренду передано земельну ділянку площею 6,5704 ріллі, кадастровий номер :12:000:0472.

Пунктом 9 договору передбачено, що договір укладено на 15 років.

Пунктом 10 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної оцінки земельної ділянки, що становить 12074,98 гривень на рік (а.с.61-63).

Листом від 23.10.2017 року ТОВ «Бета-Агро-інвест» повідомило ОСОБА_3 про те, що земельні ділянки, по яких закінчилися договори оренди землі та по яких надійшли відмови від поновлення їх на новий строк, після збирання врожаю звільнені підприємством та повернені їх власникам. Ніякі роботи на таких земельних ділянках не проводяться. Заборгованість по орендній платі відсутня (а.с.72).

Листом від 20.10.2017 року повідомлено, що ТОВ «Бета-Агро-інвест» проводить інформування фіскальних (податкових) органів про зменшення земель, які обробляються, причин такого зменшення та коригування по сумам податкових відрахувань; проінформовано податкові органи про те, що в цьому році була припинена господарська діяльність на ділянці та вона повернута ОСОБА_3 Ретельно розяснено власнику про його податкові зобовязання (а.с.74).

Згідно з довідкою про ротацію культур на спірній земельній ділянці за період з 2007 по 2017 роки була наступна ротація сільськогосподарських культур: 2007, 2009,2012,2015,2017 роки озима пшениця, 2008, 2013 роки- кукурудза, 2010, 2014,2016 роки соняшник, 2011 рік пар (а.с.105).

Таким чином, соняшник засівався на земельній ділянці ОСОБА_3 три рази у 2010, 2014, 2016 роках, що є порушенням Наказу Міністерства аграрної політики Української академії аграрних наук від 18.07.2008 року № 440/71, відповідно до якого культуру соняшник рекомендовано чергувати у сівозміні через 7-9 років.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області виготовлена ФОП ОСОБА_7 (а.с.160-162).

У статті 14 Конституції України зазначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 ЦК України).

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 373 ЦК України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (стаття 3 ЦК України).

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 19 Закону України «Про оренду землі» визначений строк договору оренди, який визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Відповідно до ст.31 вказаного закону договір оренди землі припиняється у випадках, визначених законом, зокрема, в разі закінчення строку договору, на який його було укладено.

Встановлено, що договір оренди землі від 20.08.2007 року був укладений сторонами ТОВ «Бета-Агро-Інвест» та ОСОБА_3 строком на 10 років, тобто до 20.08.2007 року.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначені підстави поновлення укладеного договору. Вказана норма закону фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Договір оренди землі від 20.08.2007 року укладений між сторонами діяв до 20.08.2017 року та припинив свою дію у зв'язку із спливом терміну, на який його укладено, оскільки сторони порушили вимоги Закону щодо обов'язкового укладення додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення у місячний строк.

Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення орендодавцем договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору, що узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного суду України від 25.02.2015 року в справі №6-10цс15, 18.03.2015 року в справі №6-4цс15, 15.04.2015 року в справі №6-55цс15, 23.03.2016 року в справі №6-146цс16, 13.04.2016 року в справі №6-2027цс15, 23.11.2016 року в справі №6-2540цс16.

Позивач висловив своє бажання продовжити договір оренди на новий строк у листах від 20.06.2017р., 31.07.2017р. Проте відповідач ОСОБА_3 у заяві від 21.07.2017р. висловив не бажання подовжувати строк дії договору оренди землі. ТОВ «Бета-Агро-інвест» після закінчення строку дії договору не користувалось земельною ділянкою, в свою чергу орендодавець ОСОБА_3 продовжував відмовлятися від продовження дії договору оренди. Договір оренди земля з ФОП ОСОБА_4 укладено вже 1.12.2017 року, на цей час перемовини щодо продовження договору від 20.08.2007р. скінчились.

Приймаючи до уваги наведене, та враховуючи, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення переважного права ТОВ «Бета-Агро-інвест» на укладення договору оренди землі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати, повязані зі сплатою судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі ст.124 ЗК України, ст.ст. 627, 792 ЦК України, ст.33 Закону України «Про оренду землі», керуючись 4,19,141, 259,263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» до ОСОБА_3, фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про визнання договору оренди недійсним та визнання укладеною додаткової угоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест», адреса: м.Чернігів, пр. Миру, буд.233, .

Відповідач: ОСОБА_3, 10.01.1959року народження, адреса реєстрації/місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2.

В судовому засіданні 27 вересня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 3.10.2018р.

Суддя С.М.Хмельова