Ухвала

Іменем України

25 липня 2018року

м. Київ

справа № 522/17579/17

провадження № 61-37774ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: Калараш А. А., Заїкіна А. П., Таварткіладзе О. М., від 19 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Одеська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», про визнання частково недійсним договору застави та скасування державної реєстрації обтяження,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати частково недійсним договір застави та скасувати державну реєстрацію обтяження.

ОСОБА_4 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом заборони публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України»(далі - АТ «Ощадбанк») здійснювати будь-які дії щодо звернення стягнення на предмет застави за договором застави грошових коштів на депозиті від 28 лютого 2014 року №3, а саме: на грошові кошти урозмірі 250 000 доларів США, розміщені на вкладеному депозитному рахунку НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк», відповідно до договору

№34930415 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи

від 17 грудня 2013 року; на грошові кошти у розмірі 250 000 доларів США, розміщені на вкладеному депозитному рахунку НОМЕР_1 у

АТ «Ощадбанк», відповідно до договору № 34930615 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 17 грудня 2013 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до суттєвого ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та поновленняпорушених прав ОСОБА_4

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, у складі судді Кравчук Т. С., від 29 листопада 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Заборонено

АТ «Ощадбанк» здійснювати будь-які дії до розгляду справи по суті щодо звернення стягнення на: грошові кошти у розмірі 250 000 доларів США, розміщені на вкладеному депозитному рахунку № НОМЕР_2 у

АТ «Ощадбанк», відповідно до договору № 34930415 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 17 грудня 2013 року;грошові кошти у розмірі

250 000,00 доларів США, розміщені на вкладеному депозитному рахунку

№ НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк», відповідно до договору № 34930615 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 17 грудня 2013 року.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2018 року ухвалу суду першої інстанції скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскарженими пунктами договору застави, який позивач просив визнати недійсними, визначено в якості предмета застави грошові кошти, які розміщені на депозитних рахунках, а також визначено право банку договірного списання цих грошових коштів. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до незаконного списання банком зазначених грошових коштів, що утруднить поновлення порушених права заявника та потягне додаткові судові спори у випадку задоволення позову.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення судуабо ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Апеляційний суд, встановивши, що між сторонами виник спір немайнового характеру, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, оскільки обраний позивачем захід забезпечення позову не може вплинути на виконання рішення у майбутньому, а заборона банку здійснювати будь-які дії щодо звернення стягнення на грошові кошти порушує його права як кредитора.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, що позивач не позбавлений можливості обрати інший захід забезпечення позову або іншим шляхом захистити свої права та інтереси, враховуючи характер позовних вимог.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскарженого судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на постанову апеляційного суду, якою вирішено питання щодо застосування заходів забезпечення позову, є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення судом.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Одеської області

від 19 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Одеська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», про визнання частково недійсним договору застави та скасування державної реєстрації обтяження - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта