04.10.2018 Провадження по справі № 2/380/370/18
Справа № 380/851/18
Рішення

Іменем України

4 жовтня 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕРАЛЬЯНС» про захист прав споживача, визнання недійсним попереднього договору № 0092 від 11.04.2018 року та стягнення безпідставно отриманих коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, в якому просить визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0092 від 11.04.2018 року, укладений між ним та відповідачем ТОВ «ПАРТНЕРАЛЬЯНС», а також стягнути з ТОВ «ПАРТНЕРАЛЬЯНС» грошові кошти в сумі 70000 гривень як безпідставно отримані за даним попереднім договором, посилаючись на те, що договір укладений внаслідок введення його в оману, містить несправедливі умови, які суперечать законодавству та відповідач від укладення основного договору ухилився.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ТОВ «ПАРТНЕРАЛЬЯНС» в судове засідання не прибув, судова повістка повернулася до суду за відсутністю адресата за зазначеною адресою, що відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається таким, що сторона про час місце слухання справи повідомлена належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що 11.04.2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «ПАРТНЕРАЛЬЯНС» уклали попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0092, на підставі якого зобов?язалися укласти в строк до 16.04.2018 року договір купівлі-продажу транспортного засобу МТЗ, модель 82.1, рік випуску 2013, інші характеристики: МТ 4,75/дизель, 4х4, колір синій , за ціною 560000 гривень (а.с. 5-6). Якщо на зазначену дату транспортний засіб не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено на пятий день після придбання продавцем транспортного засобу, про що останній зобовязується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 31.12.2019 року (п. 1.5 попереднього договору). Пунктом 2.1 даного договору на позивача як покупця транспортного засобу покладено обов?язок сплатити до укладення основного договору авансовий платіж в сумі 70000 гривень.

Виконуючи умови попереднього договору, 11.04.2018 року позивач сплатив відповідачу авансовий платіж у сумі 70000 гривень, що підтверджується квитанцією ПАТ «ПУМБ» (а.с. 7).

Проте відповідач ухилився від виконання умов попереднього договору та не уклав з позивачем основний договір купівлі-продажу транспортного засобу, не передав транспортний засіб у власність позивачу, при цьому не повернув йому отриману суму авансового платежу.

Позивач 17.04.2018 року звернувся до відповідача із заявою про повернення сплачених коштів у вигляді авансового платежу у звязку з невиконанням умов попереднього договору, на що отримав відмову за вих. № 11 від 03.05.2018 року (а.с.8,9).

Згідно ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції, свобода волевиявлення споживача, принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

В ст.18 даного закону наведено перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, який не є вичерпним та визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0092 від 11.04.2018 року не був спрямований на настання реальних наслідків, обумовлених ним, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України. Крім того, в ньому не зазначеною є умова на випадок відмови однієї із сторін укласти або виконати договір в майбутньому, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору в конкретному розмірі (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Такі умови договору є несправедливими, оскільки з них вбачається істотний дисбаланс прав та обовязків сторін цього договору, що не відповідає принципам добросовісності та рівності сторін договору, в договорі обмежені права покупця як споживача та одночасно значно розширені права продавця, що суперечить вимогам чинного законодавства

Як випливає з ч. 5, 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Відповідно до ч.1ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України сторона, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов?язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За таких обставин, суд вважає, що пред?явлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст. 203,215,216,1212 ЦК України, ст.ст. 18,21 Закону України «Про захист прав споживачів», суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕРАЛЬЯНС» про захист прав споживача, визнання недійсним попереднього договору № 0092 від 11.04.2018 року та стягнення безпідставно отриманих коштів, задовольнити повністю.

Визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0092 від 11.04.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕРАЛЬЯНС».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕРАЛЬЯНС», , юридична адреса: 61001, Харківська область, м. Харків, вул. Б.Хмельницького, 2, р/р 8001, МФО 339072 в ПАТ «РВС БАНК», на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, 70000 (сімдесят тисяч) гривень безпідставно отриманих коштів за попереднім договором № 0092 від 11.04.2018 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 08.10.2018 року.

Суддя: Т.П.Косович