П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2018 року м. Рівне

справа № 569/119/17

провадження № 22-ц/787/1046/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), ОСОБА_1,ОСОБА_2

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство "Альфа-банк",

відповідач ОСОБА_3,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Ковальова І.М. від 30 березня 2018 року, ухваленого в 16 год. 34 хв. в м. Рівне, дата складення повного судового рішення не вказана,

в с т а н о в и в:

ПАТ "Альфа-банк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 грудня 2012 року між ПАТ "Альфа-банк" та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ПАТ "Альфа-Банк" право вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами.

Відповідно до договору та чинного законодавства покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №252/08 від 26 лютого 2008 року.

26 лютого 2008 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №252/08.

Відповідно до п.2 кредитного договору банк зобов'язується надати позивальнику кредит у сумі 8000 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, станом на 16.11.2016 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 1240 доларів США та по відсотках в розмірі 36,83 доларів США

З урахуванням уточнених позовних вимог ПАТ "Альфа-банк" просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 542,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 15177,24 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 542,02 доларів США та заборгованість по відсотках в розмірі 0,09 доларів США.

Рішенням Рівненського міського суду від 30 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Альфа-банк" заборгованість за кредитним договором №252/08 від 26 лютого 2008 року станом на 28 лютого 2018 року в розмірі 542,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 15 177,24 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 542,02 доларів США, що становить в гривневому еквіваленті 15 174,72 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 0,09 доларів США, що становить в гривневому еквіваленті 2,52 грн. та понесені судові витрати по справі в розмірі 1378 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що ПАТ "Альфа-банк" безпідставно звернувся до суду з позовом про дострокове погашення кредиту, оскільки на момент подачі позовної заяви протермінування графіку погашення кредиту не було.

На момент подачі позовної заяви, а саме на 16.11.2016 року за його даними сума залишку по кредиту становила 1156,93 дол. США. Розбіжність з даними банку складає 83 дол. США, що утворилася в звязку з тим, що здійснені ним платежі в гривні, банк зараховував на особовий рахунок позичальника через два-три дні після оприбуткування коштів в касу банка, мотивуючи тим , що кошти були здані в вечірню касу.

Однак, всі платежі він здійснював в Рівненському відділенні ПАТ "Альфа-банк", в якому не має вечірньої каси. На квитанціях штамп "Вечірня каса" також відсутній .

Крім того банк здійснив вказані зарахування по комерційному курсу, який застосовується лише при купівлі-продажі валюти.

Вважає, що оскільки банком не надано квитанцій про здійснення валютно-обмінних операцій, то продаж валюти не здійснювався та платежі повинні бути зараховані по курсу НБУ, що підтвердив банк в листі від 1.03.2017 року.

ОСОБА_3 також доводить, що за час розгляду справи сплатив 1209 дол. США, а враховуючи 83 дол. США переплати станом на 16 листопада 2016 року виходить сума 1288,78 дол. США, проте банком була заявлена до стягнення сума 1276,83 дол. США.

Позивач в заяві про уточнення позовних вимог від 21.02.2017 року зробив арифметичну помилку вказавши, що позичальник вніс 354,29 дол. США, а суму позову зменшивши лише на 55,22 дол. США.

28 лютого 2018 року, після оплати ним останньої суми банк подав ще одну заяву про уточнення позовних вимог, де з'явилась нічим не підтверджена сума 542,02 дол. США, в розрахунку банку відсутня.

Тобто, при оплаті за період з 16.11.2016 року по 28.02.2018 року коштів в сумі 1205,78 дол. США, по даних банку зменшення відбулося тільки на суму 734,81 дол. США.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості можуть бути тільки первинні документи, оформленні у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме квитанції банку, на яких є підписи банку та позичальника.

Однак, суд першої інстанцій прийняв рішення на користь позивача, посилаючись тільки на розрахунок суми заборгованості банку, який не підтверджений жодними іншими документами.

Крім того, з дати направлення йому вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, а саме 13 грудня 2016 року, кредитний договір припиняє свою дію, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають, що підтверджується судовою практикою, зокрема рішенням Верховного Суду від 14.02.2018 року №564/2199/15ц.

З наведених підстав відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в звязку з його повним та своєчасним виконанням.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вказаний ним розмір заборгованості за кредитним договором є належним доказом, поданим стороною, що дає можливість, оцінити в сукупності та взаємозв'язку інші подані докази.

Незгода відповідача з сумою заборгованості не припиняє договірних правовідносин та не звільняє боржника від належного виконання зобов'язань за кредитним договором №252/08 від 26 лютого 2008 року.

Вважає, що посилання апелянта на припинення правовідносин та правову позицію Верховного Суду від 14.02.2018 року №564/2199/15-ц ґрунтуються на помилкових розуміннях правовідносин, що виникли між сторонами.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2018 року без змін.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах»ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України(в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 26 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №252/08, відповідно до умов відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 8 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 13% річних та терміном повернення - не пізніше 23 лютого 2018 року.

Згідно вимог ч. 1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги по кредитних договорах, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

ПАТ «Альфа-Банк» на підтвердження своїх вимог надало копію договору про відступлення права вимоги та витяг з Додатку № 1, з яких вбачається, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передало ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором, в якому позичальником є ОСОБА_3

Таким чином позивач набув усі права кредитора за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 16 листопада 2016 року становить 1276,83 доларів США та складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1240 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 36,83 доларів США.

Як убачається з матеріалів справи кредит відповідачу відповідно до п.2.5 кредитного договору був наданий на ремонт та облаштування житла.

Пунктом 5.3.2 кредитного договору передбачено випадки, на наявності яких банк набуває право на дострокове повернення позичальником кредиту.

Фактично у позовній заяві, що подана до суду 30.12.2016року(штемпель на конверті), заявлено вимоги про повне дострокове погашення кредиту, строк виконання якого згідно з умовами договору було визначено - не пізніше 23 лютого 2018 року.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. ч. 1, 4 ст. 1054 ЦК України) та Законом України «Про захист прав споживачів».

При цьому законодавець встановлює спеціальний порядок стягнення, як поточної заборгованості, так і дострокового стягнення заборгованості за споживчим кредитом (ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За положеннями п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент укладення договору), якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

За своїм змістом ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є нормою, що встановлює особливий порядок врегулювання вимог кредитодавця у разі неналежного виконання умов договору споживчого кредиту, що відрізняється від задоволення вимог кредитора за договором банківського кредиту, на який положення законодавства про захист прав споживачів не поширюються.

Оскільки кредитні кошти відповідачу були надані на ремонт та облаштування житла, то апеляційний суд вважає, що позивачем був наданий споживчий кредит.

Із розрахунку, доданого до позовної заяви, вбачається, що станом на 16.11.2016року розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту становив 246,99доларів США, за простроченими відсотками 36,83 доларів США.(а.с.28)

15 грудня 2016 року ПАТ "Альфа-банк" було направлено на адресу ОСОБА_3 вимогу про досудове врегулювання спору №95951-102 б/б, в якій вказувало, що в зв'язку з невиконанням ним умов кредитного договору станом на 16.11.2016 року загальна сума заборгованості становить 1292,98 дол. США, яку банк вимагав сплатити у строк до 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання.

Докази отримання вказаної вимоги у матеріалах справи відсутні. Провадження у даній справі відкрито ухвалою від 5.01.2017року, яку відповідач отримав 14.01.2017року.

Встановлено, що в листопаді 2016року відповідачем у рахунок погашення заборгованості сплачено 500грн., у грудні 2016 року -500грн. та у січні 2017року-500грн.

Таким чином позичальник не погасив поточну заборгованість по кредиту ні протягом 30 днів з дати відправлення вимоги банком, ні протягом тридцяти календарних днів з дати одержання копії ухвали про відкриття провадження, що спростовує його доводи апеляційної скарги про безпідставність подачі банком позовної заяви про дострокове погашення кредиту.

Встановивши, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, більше 3-х місяців не сплачував тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами, врахувавши, що банк скористався своїм правом, передбаченим умовами кредитного договору, та надіслав позичальнику вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, на яку останній не відреагував, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підставність заявлених вимог.

Разом з тим відповідач оспорює правильність стягнутої судом суми заборгованості по кредиту.

Відповідно до положень ст.ст.1048,1049,1050 ЦК України у випадку пред'явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами до лютого 2018року, був правомірно змінений кредитором на повернення всією сумою в термін 30 днів з дати відправлення вимоги.

Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.02.2018року у справі №564/2199/15-ц.

Згідно останній раз змінених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, яка станом на 28 лютого 2018 року становить 542,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 15177,24 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 542,02 доларів США, що становить в гривневому еквіваленті 15 174,72 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 0,09 доларів США, що становить в гривневому еквіваленті 2,52 грн.

Із розрахунку заборгованості, що міститься на а.с.115 вбачається, що банк з грудня 2016року продовжував нараховувати проценти за кредитним договором та сплачені позичальником кошти направляв на їх погашення, що є неправомірним.

Частина друга статті 533 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити в зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Встановлено, що 28 листопада 2016року ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплачено 500грн., що по курсу НБУ становить 19,43 долара США, 26 грудня 2016 року -500грн., що про курсу НБУ становить 18,71 долара США, 13 січня 2017 року-500грн., що про курсу НБУ становить 18,35 доларів США, 17 лютого 2017 року-300 доларів США, 31 березня 2017 року-200 доларів США, 28 квітня 2017 року -2000 грн., що по курсу НБУ становить 75,32 долара США, 28 грудня 2017 року-200 доларів США, 31 січня 2018 року-70 доларів США та 26 лютого 2018 року-268 доларів США, всього 1169,81 доларів США.

Таким чином заборгованість за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з позичальника становить 107,02 долара США (1240(заборгованість по тілу кредиту)+ 36,83(відсотки)=1276,83(сума боргу на момент предявлення позову)-1169,81(сплачено відповідачем з 27.11.2016року по 26.02.2018року).

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову судовий збір сплачений у сумі 1378грн. Відповідач при подачі апеляційної скарги сплатив 2067грн. Часткове погашення ОСОБА_3 заборгованості по кредиту не звільняє позичальника від відшкодування витрат, понесених банком при подачі позову по оплаті судового збору, а тому з відповідача вони підлягають стягненню на користь банку у сумі 1378грн., а, понесені ОСОБА_3 витрати слід віднести за його рахунок.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст. 526,530,610,612,631,1046,1048,1054 ЦК України, ст.11Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2018 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПАТ «Альфа-банк ( місцезнаходження м.Київ вул.Десятинна,4/6, ) заборгованість за кредитним договором №252/08 від 26.02.2008 року по тілу кредиту у сумі 107(сто сім)доларів 02цента США та понесені витрати по оплаті судового збору у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім)грн.

В задоволені решти вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_1

ОСОБА_2