Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 215/3370/17

провадження № 61-37253св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року в складі судді Науменко Я. О. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди в розмірі 640 тис. грн, заподіяної ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, та 2 тис. грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він, працюючи протягом тривалого часу на ПАТ «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку з чим висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) у 2013 році йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 30 %, який у липні 2017 року збільшено до 40 %з призначенням чергового переогляду на 01 липня 2019 року.

Зазначав, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив здоров'я, працездатність, змушений терпіти фізичний біль, його непокоїть задишка при незначному фізичному навантаженні, загальна слабкість, постійний стійкий ниючий біль у поперековому та шийному відділлах хребта та болі в суглобах, у зв'язку з чим змінився його спосіб життя, що призвело до моральних страждань.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 25 тис. грн

у рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та 300 грн витрат на правову допомогу, а всього 25 300 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат у справі.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивач отримав професійне захворювання під час виконання ним трудових обов'язків, пов'язане з виробництвом, тому наявні підстави, передбачені статтями 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідача. З урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають задоволенню в розмірі 300 грн.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» задоволено частково, рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача 300 грн витрат на правову допомогу скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову щодо відшкодування позивачу моральної шкоди є законним й обґрунтованим, оскільки ґрунтується на повно і об'єктивно встановлених обставинах справи. Належні та допустимі докази витрат позивача на правову допомогу відсутні.

У касаційній скарзі, поданій 25 травня 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить скасувати рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права. Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на відсутність доказів вини відповідача у справі. Зі сторони роботодавця не було вчинено ніяких навмисних протиправних дій, а також не було штучно створено шкідливих і небезпечних умов праці, які спричинили професійне захворювання позивача. За роки праці у шкідливих умовах позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я. Визначений розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

10 липня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

01 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_4 на касаційну скаргу, мотивований тим, що причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Саме в діях відповідача наявні порушення норм Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що ОСОБА_4 тривалий час працював на різних посадах на ПАТ «Кривбасзалізрудком» та 31 липня 2013 року був звільнений на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

Висновком МСЕК від 30 липня 2013 року позивачу первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням: 15 % радикулопатія, 15 % хронічне обструктивне захворювання легень (далі - ХОЗЛ) на строк з 15 липня 2013 року до 01 серпня 2014 року.

Висновком МСЕК від 16 вересня 2014 року позивачу повторно встановлено 30 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням: 15 % з радикулопатії, 15 % ХОЗЛ на строк з 01 серпня 2014 року до 01 серпня 2017 року.

Висновком МСЕК від 11 липня 2017 року позивачу повторно встановлено 40 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням: 25 % з радикулопатії, 15 % ХОЗЛ на строк з 01 серпня 2017 року до 01 серпня 2019 року.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача від 29 травня 2013 року встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання ОСОБА_4 є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Відповідно до статті 153 КЗпП Українизабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статею 173 КЗпП Українизакріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП Українипередбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом указаної норми за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право на отримання страхової виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суди встановили, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком» внаслідок порушення законодавства про охорону праці, а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, судами врахована глибина та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, характер ушкодження здоров'я, що є незворотним, а також принцип розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманям позивачем професійного захворювання з вини підприємства є встановленим.

Посилання касаційної скарги, що визначений розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, не заслуговують на увагу, оскільки самі по собі не спростовують висновків суду.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції в не скасованій частині та суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції зупинено ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року, у зв'язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЛитвиненкоСвітлани Вікторівни як представника публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2017 року в не скасованій частині та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Поновити виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року в частині, що не скасована постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат