Справа № 464/1124/18 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/13/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м.Львів

Справа № 464/1124/18

Провадження № 22ц/811/13/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 9 липня 2018 року (суддя Горбань О.Ю.)

у справі

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області Барни О.М.,-

встановив:

^

ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області Барни О.М. від 28 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. Обґрунтовує скаргу тим, що на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби міста Львова перебувало виконавче провадження ВП № 48418663 щодо примусового виконання виконавчого листа №1319/1219/2012, виданого 22 січня 2013 року Сихівським районним судом м.Львова, про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № 049-2008-676 від 20 березня 2018 року у сумі 58 897,69 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 470 268, 61 грн. Боржником у даному виконавчому провадженні був ОСОБА_2 15 лютого 2018 року на адресу стягувача надійшла постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Такі дії державного виконавця вважає передчасними, необґрунтованими, неправомірними та свідомо направленими на невиконання рішення суду, оскільки посилання виконавця на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставним. Вважає, що кошти, які стягувались із пенсії боржника не є індивідуально визначеним майном, оскільки проводилось стягнення боргу із пенсії, а не стягнення конкретних грошових куп»юр, Законом України "Про виконавче провадження" розділено процедуру звернення стягнення на кошти боржника та звернення стягнення на доходи боржника, відтак не можна вважати, що звернення стягнення на пенсію боржника підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу; скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу № 48418663 та відновити виконавче провадження № 48418663. Крім цього, просив, зобов»язати посадових осіб Галицького ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області скерувати до ПФУ відповідну постанову для проведення стягнення із пенсії боржника.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 9 липня 2018 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області Барни О.М. при винесенні 28 грудня 2017 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобов'язано державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області Барну О.М. або іншу посадову особу Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області усунути порушення (поновити порушене право) ПАТ «Універсал Банк» в рамках виконавчого провадження №48418663.

В решті скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржує ОСОБА_2 В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Зазначає, що згідно кредитного договору від 20 березня 2008 року він отримав валютний кредит в іноземній валюті-доларах США на споживчі цілі. Вказує, що після реалізації предмета іпотеки залишок заборгованості за виконавчим листом №1319/1219/2012, виданим 22 січня 2013 року Сихівським районним судом м. Львова становить 294 406,44 грн. Стверджує, що відносно нього здійснювалось виконавче провадження про стягнення залишку заборгованості перед ПАТ «Універсал Банк», яка залишилася після реалізації предмета іпотеки у виконавчому провадженні №39112902, що проводилось Личаківським ВДВС ЛМУЮ. Звернуто стягнення на кошти, які він отримує як пенсіонер, не зважаючи на встановлену законом України заборону такого стягнення. Стверджує, що звернувся із заявою до державного виконавця про винесення постанови про повернення стягувану виконавчого листа.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з наступного.

Встановлено, що виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби міста Львова перебувало виконавче провадження ВП № 48418663 щодо примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 1319/1219/2012, виданого 22 січня 2013 року Сихівським районним судом м.Львова, про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ « Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № 049-2008-676 від 20 березня 2018 року у сумі 58 897,69 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 470 268, 61 грн. Боржником у даному виконавчому провадженні був ОСОБА_2

28 грудня 2017 року державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барною О.М. винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документа № 1319/1219/2012, виданого 22 січня 2013 року Сихівським районним судом м.Львова, про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № 049-2008-676 від 20 березня 2018 року в сумі 58 897,69 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 470 268, 61 грн. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У мотивувальній частині цієї постанови зазначено, що на адресу Галицького ВДВС м.Львів надійшла заява представника боржника ОСОБА_3 від 4 грудня 2017 року, в якій повідомлялось, що «згідно кредитного договору № 049-2008-676 від 20 березня 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній валюті - доларах США на споживчі цілі. Крім того, на виконанні у Личаківському відділі Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебував виконавчий лист № 1319/1219/2012, виданий 22 січня 2013 року Сихівським районним судом м.Львова, про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № 049-2008-676 від 20 березня 2018 року в сумі 58 897,69 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 470 268, 61 грн. На підставі даного листа, згідно якого боржником була ОСОБА_7, а стягувачем ПАТ «Універсал Банк» було відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 39112902 від 1 серпня 2013 року.

11 листопада 2013 року описано та арештовано нерухоме майно, що є предметом іпотеки - однокімнатну квартиру № 28, загальною площею 37,8 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, належну ОСОБА_7 Дана квартира передана в іпотеку боржником, на підставі договору іпотеки від 20 березня 2008 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_7 для забезпечення зобов»язань ОСОБА_2 перед ПАТ «Універсал Банк». На підставі протоколу № 1414137-4, державним виконавцем видано акт про реалізацію предмета іпотеки. Після реалізації предмета іпотеки залишок заборгованості за виконавчим листом №1319/1219/2012 становить 296 406, 44 грн.

Згідно підпункту 2 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Відносно боржника ОСОБА_2 здійснюється виконавче провадження про стягнення залишку заборгованості перед ПАТ «Універсал Банк», яка залишилась після реалізації предмета іпотеки у виконавчому провадженні № 39112902, Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції. Стягнення проводиться із пенсії боржника.

Відповідно до ЦК України об»єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші, які є речима визначеними родовими ознаками ( ч.1 ст.177 та ч.2 ст.184 ЦПК України).

Частиною 1 статті 190 цього Кодексу визначено, що майном як особливим об»єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов»язки. Гроші (кошти), які отримує ОСОБА_2, як пенсійне забезпечення, є його майном на яке звертається стягнення.

Разом з тим, підпунктом 2 пунктом 2 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону на примусове стягнення іншого майна з позичальника при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації предмета застави ( іпотеки).

Копія даної постанови була направлена стягувачу та отримана ним 15 лютого 2018 року.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюється іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Вказана норма кореспондується з ч.1 ст.11 цього Закону згідно якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що державним виконавцем проводяться дії для виконання рішення суду у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік для повернення виконавчого документа стягувачу, а саме якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об»єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Статтею 48 цього Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається у першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт; на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття у повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Закон України «Про виконавче провадження» розділяє процедуру звернення стягнення на кошти боржника та звернення стягнення на доходи боржника, отже не можна вважати, що звернення стягнення на пенсію боржника підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу без виконання, не врахував, що кошти які стягувались із пенсії не є індивідуально визначеним майном, оскільки проводилось стягнення боргу із пенсії, а не стягнення конкретних грошових купюр.

Суд вважав, що для висновку, що державний виконавець вичерпав всі передбачені Законом можливості для примусового виконання рішення суду підстави відсутні, та вірно вважав, що за таких обставин оскаржувану постанову від 28 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа № 1319/1219/2012 стягувачеві прийнято передчасно, всупереч зазначених вимог закону.

Окрім того, належить зауважити, що обмеження стягнень відповідно до Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» носить тимчасовий характер (на час дії цього Закону), а не скасовує проведення стягнень.

Відповідно до чинної ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відновлення виконавчого провадження у випадку скасування постанови про повернення виконавчого листа здійснюється згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» самим державним виконавцем та до компетенції суду не належить.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення скарги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк».

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись: п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Залишити ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 9 липня 2018 року без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді