РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16963/16-ц

пр. № 2/759/573/18

14 грудня 2018 рокуСвятошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Величко Т.О.

за участі секретаря судових засідань - Дудник В.В.

Позивач ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_3

Представник третьої особи ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я., ОСОБА_9, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 (надалі - позивач) є єдиною донькою померлого ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, про що видано свідоцтво про смерть Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22.11.2016, серія НОМЕР_1. Позивачем 09.12.2016 року було подано позов до Святошинського районного суду м. Києва про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до ОСОБА_7 (надалі - відповідач), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. В ході розгляду справи до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору, судом було залучено ОСОБА_9, якій вже після подання позову до Святошинського районного суду м. Києва відповідач подарувала квартиру за адресою: АДРЕСА_1, 03179.

Позивач зазначила, що Відповідач діяла недобросовісно, оскільки не повідомила приватному нотаріусу Ганчук Ю.Я. під час відкриття спадкової справи про існування позивачки як іншої спадкоємиці, не надала нотаріусу доказів про відмову позивача від прийняття спадщини, усунення її від спадкування повідомлення позивачки про виникнення у неї права на спадкування. Наслідком цього було те, що позивач лише по приїзду в м Київ та зверненню до різноманітних органів з'ясувала дату та місце смерті свого батька, а також отримала повторне свідоцтво про смерть, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління Державної реєстрації оловного територіального управління юстиції у місті Києві від 22.11.2016, серія НОМЕР_2. Безсумнівним наслідком такої протиправної поведінки відповідача було відкриття за її заявою спадкової справи, неповідомлення приватного нотаріуса Ю.Я. Ганчук про наявність іншої спадкоємиці доньки та отримання одноособово на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину, які є правовстановлюючими документами та одночасно з витягами з Реєстру прав власності та інших речових прав на нерухоме майно підтверджують право власності відповідача на частину майна, яке, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, належить позивач як доньці померлого ОСОБА_10 з часу відкриття спадщини. В інтересах позивача адвокатом Юхманом Ю. 20.03.2018 року було надіслано запит на адресу приватного нотаріуса Ганчук Ю.Я. В наступному відповідачем у приватного нотаріуса Ю.Я.Ганчук після отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру було подаровано таку квартиру ОСОБА_9 за договором дарування номер 85, виданим 20.01.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33498196 від 20.01.201 7 о 1 1:04:39. Відповідне відчуження успадкованої квартири підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданими в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №92186777 від 18.07.2017. Крім того, згідно такої інформаційної довідки актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень містить запис №18647444 (спеціальний розділ), внесений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП№24311681, виданий 09.02.2011 ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_13, про накладення арешту на нерухоме майно.

Позивач зазначила, що квартира, яка входила до складу спадщини, не лише була відчужена відповідачем, а й на неї накладено арешт органом державної виконавчої служби. В зв'язку з цим в ході розгляду справи позивачем було подано заяву про забезпечення позову, задоволену ухвалою Святошинського районного суду м Києва від 19.07.2017 та позов було забезпечено. Однак, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.09.2017 таку ухвалу було скасовано та в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Позивач зазначила, що родинні зв'язки між померлим батьком та донькою підтверджуються Свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 від 13.05.1972 про укладення шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_14: свідоцтвом про народження НОМЕР_4, виданим 14.11.1972 РАГС Ленінське с/б м. Запоріжжя, згідно з яким ОСОБА_2, в шлюбі - ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб повторне серія НОМЕР_5 від 29.05.2010), народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, батьки: ОСОБА_10 та ОСОБА_14. В наступному шлюбі між батьками позивачки було розірвано 24.03.1977 з проведенням запису №223 в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбів, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_6, виданим Ленінським відділом РАГС м. Запоріжжя 24.03.1977. Після розірвання шлюбу позивачка залишилась проживати з матір'ю в м. Запоріжжя, а батько переїхав в наступному на проживання до м. Києва. Через проживання в різних населених пунктах, територіальну віддаленість останніми роками спілкування між позивачкою та батьком відбувалось виключно телефонним зв'язком. Позивачці батько повідомив номери мобільних телефонів, які знаходились ніби то в користуванні батька та відповідачки, але жодного разу позивачці не вдалось додзвонитись по наданим їй номерам. Зі слів відповідачки такі телефони погано працювали та практично не використовувались.

Позивач зазначила, що упродовж життя, вони підтримували з ним дружні стосунки. Навіть після розлучення батьків позивачки і живучи в різних містах, батько не припиняв спілкування з позивачкою. Він завжди цікавився її життям, успіхами в школі, завжди говорив, що любить її і що вона у нього єдина дочка. Не забував привітати з днем народження і іншими святами. Про це свідчать листи, вітальні листівки, які позивачка зберегла досі. При нагоді приїжджав відвідати її в Запоріжжі. Мама позивачки ніколи не перешкоджала їх стосункам і бажала щоб ці стосунки тривали

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року до справи залучено третю особу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року витребувано докази по справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року заяву про забезпечення позову задоволено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2018 року продовжено розгляд справи.

В судовому засіданні позивач позов підтримала просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з"явився, проти позову заперечував, та просив відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що дані обставини, які викладені в позовній заяві жодним чином не стосуються предмету позову, так як спілкування чи відсутності спілкування між спадкодавцем та спадкоємцем поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини не є.

Представник третьої особи ОСОБА_9 у судовому засіданні проти позову заперечував, вказував, що докази на поважність причин пропуску позивачем строку звернення до нотарвуса із заявою про прийняття спадщини є непрважними, оскіллки які б відносини не були у позивача та відповідача, позивач, як донька померлого мала піклуватися про свого батька, знаючи, що батько в реанімаціх не приїхала до батька не запропонувала свою допмогу, протягом троьх місяців не цікавилась станом здоровья батька, не знала про його смерь. Вказував, що в обов"язок відповідача не входило повідомляти про смерть батька позивача.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка є донькою ОСОБА_10. Судом встаноалено, що позивачка з 1990 років проживала у м. Запоріжжя, а її батько в м. Києві.

В судовому засіданні встановлено, що батько позивача на час смерті мав дружину ОСОБА_7, яка прождивала разом із ним.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка з дитинства хворіє на асмту, та періодично проходить обстеження стану здоров"я, що підтверджено матеріалами справи.

Судом встановлено, що позивачка хворіючи на астму, знала про перебування свого батька у лікарні, з повідомлення відповідачки на плановій операції, запропонувала відповідачці свою допмогу перебуваючи у м. Запоріжжя, але до батька у м. Київ під час його хвороби не поїхала, про його стан здоров"я у лікарні не опікувалась, про смерть батька дізналася через три місяці, у зв"язку із чим суд дійшов всновку, що позивачка не бажала особисто переконаться про стан здоровья свого батька, у зв"язку ізх чим не знала про дату його смерті.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Згідно правових позицій ВСУ, виклдадених у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 14.09.2016 року справа №755/7357/15-ц вказано, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об"єктивних непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, свідчить про поважність пропуску зазаначеного строку, крім того якщо спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, а причини неповідомлення відповідачкою про смерть спадкодавця про смерть Спадкодавця не можуть бути визнані поважними.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин, оскільки прозивач не довела належними та допустими доказами що існували об"єктивні непереборні, істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1270, 1272 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я., ОСОБА_9, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів.

Суддя Т.О. Величко