31.08.2018 227/1049/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Данилко Л.В.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Шматько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Добропілля в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області, про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні свого чоловіка ОСОБА_4.

В обґрунтування заяви вказала, що з 12.01.1978 року вона перебувала в офіційному шлюбі і постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4, 1956 року народження. Проживали за адресою: АДРЕСА_1. Останнім часом чоловік тяжко хворів, у жовтні 2017 року він вирішив поїхати на свою батьківщину в с.Олексіївка Старосинявського району Хмельницької області, щоб зустрітись із братом і побачити батьківський дім, і домовшись з братом, поїхав туди. Як він подомив заявниці, хотів пробути там пару днів. Однак по прибуттю у село стан здоров`я його різко погіршився, і він помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Похований був братом там же, оскільки його рідний брат не міг організувати перевезення тіла у м.Білозерське. Заявниця звернулась до Управління ПФУ в м.Добропілля для переходу на пенсію чоловіка, та їй було відмовлено. Під час життя і на момент смерті її чоловік отримував пенсію в розмірі 3700 грн., вона працювала і отримувала заробітну плату в розмірі близько 5000 грн щомісяця. Зазначає, що пенсія чоловіка була для неї допомогою, яка надавала утримання і була для неї основним та постійним джерелом засобів до існування. У зв'язку з цим вважає, що знаходилась на його утриманні. Факт сумісного проживання у шлюбі та перебування на утриманні підтверджує показаннями свідків і письмовими доказами. Визнання цих фактів потрібно заявниці для оформлення пенсії за втратою годувальника.

В судовому засіданні представник заявниці за договором адвокат ОСОБА_2 підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Добропільське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області Шматько А.І. в судовому засіданні не погодилась із пред'явленою заявою. По суті заяви надала відзив, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заявлених вимог. Як підставу для відмови орган ПФУ зазначає той факт, що заявниця є працюючою, отримує заробітну плату біля 5 тис. грн., та з 2006 року вона отримує пенсію за віком у розмірі 2002,22 грн. Представник заінтересованої особи зазначає, що померлий ОСОБА_4 перебував на обліку як пенсіонер в ПФУ в Старосинявському районі Хмельницької області, де проживав останнім часом, там помер і похований. Поховання здійснювала співмешканка ОСОБА_5, якій була виплачена одноразова грошова допомога на поховання. Тобто з останньою він сумісно проживав та вів спільне господарство. За відсутності доказів того, що померлий отримував пенсію і проживав у Добропільському районі, та що вів спільне господарство із заявницею ОСОБА_1, представник управління ПФУ просить відмовити у задоволенні заяви.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що проживає у м. Білозерське по сусідству із сім`єю ОСОБА_1 в одному будинку, в одному під'їзді, на різних поверхах. Підтвердила ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом із 2000 року. В жовтні 2017 року він поїхав до родичів у нібито Вінницьку область, після чого заявниця отримала сповіщення, що він там помер. Як відомо свідку, пенсію померлий отримував тут. Не знає, як саме отримував цю пенсію.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що знає родину ОСОБА_4 і товаришував із ОСОБА_4. Проживає в одному будинку з ними по АДРЕСА_1. Наприкінці вересня 2017 року ОСОБА_4 поїхав на батьківщину батьків, і там в жовтні 2017 року помер. На рахунок пенсії і як він її тримував, у ОСОБА_4 свідок не цікавився. Впевнений, що з 2000 року сім`я ОСОБА_4 проживали разом.

Заслухавши пояснення заявниці, його представника, з'ясувавши думку представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема про перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч.2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо Законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1, 1956 року народження, та ОСОБА_4, 1956 року народження, перебували у зареєстрованому шлюбі, починаючи із 12 січня 1978 року, що суд вбачає із свідоцтва про укладення шлюбу та відміток у паспорті (а.с. 10, 12, 35)

Чоловік заявниці ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що видане відповідне свідоцтво (а.с.13)

З наданого до суду акту від 26 січня 2018 року вбачається, що заявниця з чоловіком проживали сумісно разом як одна сім'я, перебуваючи у шлюбі, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14), що підтверджено підписом депутата Білозерської міської ради.

Факт сумісного проживання їх подружжя за вищевказаною адресою підтвердили в судовому засіданні свідки - сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Суд не приймає заперечення заінтересованої особи проти факту сумісного проживання ОСОБА_4, оскільки факт перебування померлого ОСОБА_4 на обліку в іншому управлінні ПФУ (в даному випадку УПФУ в Старосинявському районі Хмельницької області - а.с.33) чи реєстрація місця його проживання за іншою адресою не є підставою вважати, що вони не проживали сумісно та не були однією сім'єю.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведення факту сумісного проживання сім`ї ОСОБА_4 та ведення спільного господарства.

Між тим, суд не погоджується з тим фактом, що дружина ОСОБА_1 знаходилась на утриманні свого чоловіка ОСОБА_4, оскільки вона отримувала одночасно пенсію та заробітну плату, тоді як чоловік отримував на час смерті лише пенсію, що підтверджено довідками - роздруківками з ПФУ (а.с.22, 31, 34, 42)

При цьому пенсія заявниці складає згідно довідки 2002,22 грн. (а.с.42), і заробітна плата, з її слів, складає близько 5000 грн. щомісяця, про що вона зазначає в самому позові. Доходи чоловіка в їх сім`ї складали суму 3700 грн. щомісяця. Враховуючи суму доходів обох членів родини, ніяк не можна стверджувати, що пенсія чоловіка ОСОБА_4 була для заявниці постійним та основним джерелом засобів до існування.

Тому перебування заявниці на утриманні померлого годувальника в розумінні ст.36 ч.3 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не знайшло свого підтвердження, оскільки ОСОБА_1 не була непрацездатною, працювала та отримувала заробітну плату, та починаючи з 2006 року - пенсію, та її щомісячні доходи перебільшували майже вдвічі доходи чоловіка у вигляді отриманої ним щомісяця пенсії.

Отже, суд вважає, що після смерті чоловіка ОСОБА_1 ніяким чином не могла втратила основне для неї джерело засобів до існування. Такий висновок суд робить на підставі вивчення та оцінки всіх наданих суду доказів в їх сукупності.

Тому розглядуваний судом факт не доведений в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

З огляду на наведене, суд вважає, що вимоги заявниці ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із ОСОБА_4, в тому числі на момент його смерті, і перебування на його утриманні, підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 83, 258-261, 293-294, 315-319, 353-354, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області, про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, спільно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з моменту укладення шлюбу з 12 січня 1978 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення суду проголошені в судовому засіданні 31 серпня 2018 року. Повний текст рішення виготовлено згідно вимог ч.6 ст.259 ЦПК України - 03 вересня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту цього рішення.

Головуючий: суддя В.В. Хандурін

31.08.2018