АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/741/18Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: 43 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

секретарі: Матюха В.І., Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_5,

представник позивача ОСОБА_6

відповідач ОСОБА_7

представник відповідача- Полежака В.Ф.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 1 березня 2018 року у складі судді Сакун Д.І.,:

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період шлюбу з відповідачем, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства з лютого 2016 року, ними за спільні кошти було набуто у спільну власність наступне майно: холодильник «Атлант», холодильник «Електролюкс», морозильна камера «Атлант», газова плита, ліжко 2-х спальне, шафа 2-х дверна, крісла розкладні (2 шт), кухня корпусна, пральна машина авт. «LG», пральна машина, водонагрівач (2 шт. Арістон, Термекс), трактор (міні) «Ділма 244», мікрохвильова піч «Самсунг», скороварка (мульті), електрочайник, меблі для зали (стінка корпусна), стіл кухонний, тумба під телевізор, сушарка «Ротор», соковарка, соковижималка, прасувальна дошка, килим (підлога), карнизи (7 шт.), причіп легковий, млин, болгарка, гвинтокрут, комод, гардини, стіл (гостинний), килим (настінний 2 шт.), телевізор.

Між сторонами, на момент подання позову, було досягнуто згоди стосовно вартості вказаного майна, яке підлягає поділу.

Просив здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити у власність позивачу наступне майно: холодильник «Електролюкс», морозильну камеру «Атлант», ліжко 2-х спальне, шафа 2-х дверна, кухню корпусну, пральну машину, водонагрівач «Арістон», тумбу під телевізор, причіп легковий, стіл кухонний, мікрохвильову піч «Самсунг», сушарку «Ротор», соковарку, млин, гвинтокрут, соковарку (мульті).

Відповідачу просив виділити у власність: холодильник «Атлант», газову плиту, крісла розкладні (2 шт), килим (підлога 4 шт.), трактор «Ділма 244», стіл (гостинний), пральну машину авт. «ALPARI», водонагрівач «Термекс», комод, електрочайник, килим (настінний 2 шт.), карнизи (7 шт.), меблевий гарнітур, гардини, болгарку, гарнітур для прихожої, прасувальну дошку, соковижималку, телевізор «LG».

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 1 березня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_7: холодильник «Електролюкс», морозильну камеру «АТЛАНТ», ліжко двухспальне, шафу двухдверну, кухню корпусну, пральну машинку-полуавтомат «АLPARI», водонагрівач «Арістон», тумбу під телевізор, причіп автомобільний, мікрохвильову піч «Самсунг», сушарку «Ротор», килими настінні 2 шт, млин, гвинтокрут, холодильник «Атлант», газову плиту, крісла розкладні 2 шт., пральну машинку-автомат «LG», водонагрівач «Термекс», скороварку мульті, електрочайник, комод, меблевий гарнітур житлової кімнати, килим на підлогу, стіл кухонний, стіл гостинний, гардини 2 шт., болгарку, соковарку, прасувальну дошку, соковижималку, карнизи 7 шт., телевізор.

Виділено у власність ОСОБА_5 наступне рухоме майно: холодильник «Електролюкс», морозильну камеру «Атлант», ліжко двухспальне, шафу двухдверну, кухню корпусну, пральну машинку-полуавтомат «АLPARI», водонагрівач «Арістон», тумбу під телевізор, причіп автомобільний, мікрохвильову піч «Самсунг», сушарку «Ротор», килим настінний 1 шт, млин, гвинтокрут.

Виділено у власність ОСОБА_7 наступне рухоме майно: холодильник «Атлант», газову плиту, крісла розкладні 2 шт., пральну машинку-автомат «LG», водонагрівач «Термекс», скороварку мульті, електрочайник, комод, меблевий гарнітур житлової кімнати, килим на підлогу, стіл кухонний, стіл гостинний, гардини 2 шт., болгарку, соковарку, прасувальну дошку, соковижималку, карнизи 7 шт., телевізор.

В решті позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 680 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що вказаний позивачем перелік майна, було придбано сторонам під час перебування у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає поділу між ними. Також, суд прийшов до висновку, що трактор міні «Дерма 244» є особистою власністю відповідача, оскільки придбаний за кошти, отримані від продажу особистого майна та не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а тому поділу не підлягає.

У березні 2018 року представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 1 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з урахуванням зміни позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скаржник не погоджується із висновком суду, що трактор JINMA н.з. 27592 СА, 2012 року випуску є особистою власністю відповідача, оскільки придбаний за кошти, отримані нею від продажу її особистого майна та не є обєктом спільної сумісної власності подружжя і поділу не підлягає. Вважає, що визнання майна особистою приватною власністю є таким, що виходить за межі позовних вимог та порушує принцип диспозитивності цивільного судочинства в рамках даної справи.

Також зазначив, що, припиняючи фактично право позивача на частку у спільному майні, набутому у шлюбі, без реального забезпечення виплати йому грошової компенсації у розмірі дійсної ринкової вартості належної йому частки, судом порушено норми матеріального права.

Крім того, зазначив, що судом не розглянуто позовні вимоги про поділ настінного килиму 1 шт., вартістю 1050 грн. та гардин у кількості 2 шт., вартістю 1500 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_7 також подала на нього скаргу та, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 1 березня 2018 року скасувати, а позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в поданій ОСОБА_5 позовній заяві не визначено чітко позовних вимог, не вказана ціна позову і не надана вартість рухомого майна, яке підлягало розподілу. З наведених підстав, суд не вирішив її клопотання про залишення позову без розгляду, яке було викладене в запереченні на позов.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що 9 листопада 1996 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2016 року був розірваний.

За спільні кошти подружжям придбано наступне майно: холодильник «Атлант», холодильник «Електролюкс», морозильну камеру «Атлант», двоспальне ліжко, газову плиту, кухню корпусну, пральну машина «LG», пральну машину «АLPARI», водонагрівач «Термекс», мікрохвильову піч «Самсунг», скороварку, електрочайник, меблевий гарнітур, стіл кухонний, сушарку «Ротор», соковарку, соковижималку, прасувальну дошку, килими на підлогу, карнизи, причіп легковий, млин, болгарка, гвинтокрут, комод, гардини, стіл гостинний, килими настінні 2 шт., телевізор «LG».

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що майно, перелік якого вказаний позивачем у позовній заяві, про що не заперечувала відповідач, було придбано за час зареєстрованого шлюбу, дійшов правильного висновку про визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. Суд також прийшов до обгрунтованого висновку, що трактор колісний JINMA JM д.н.з. НОМЕР_1 є особистою власністю відповідача, оскільки придбаний за кошти отримані від продажу особистого майна (частини квартири) та не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а тому поділу не підлягає.

Доводи скаржника ОСОБА_5 щодо не вирішення судом поділу настінного килиму та гардин, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки скаржником не доведено належними та допустимими доказами, що вказане майно є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу.

З цього приводу ОСОБА_5 не надав суду будь-яких доказів, зокрема акту опису та оцінки спільного майна подружжя, яке підлягає поділу та не бажає його складати, що підтверджується відповідним актом від 5 травня 2017 року.

Апеляційним судом також вживалися заходи щодо встановлення наявності цього майна, однак ОСОБА_5 не бажає складати відповідний акт, що підтверджується актом від 29 травня 2018 року.

За таких обставин, з урахуванням поведінки позивача та обраного ним способу доказування своїх позовних вимог, суд правильно виходив з того, що поділу підлягає майно, яке визнається відповідачкою спільним майном подружжя, оскільки іншого позивачем не доведено.

Є також необґрунтованими доводи ОСОБА_5 щодо його незгоди з рішенням суду в частині визнання трактора JINMA JM д.н.з. 27592СА особистою власністю відповідача, оскільки обставини, період і ціна продажу належної відповідачу на праві власності частини квартири АДРЕСА_1 Казахстан та придбання нею спірного трактора, у своїй сукупності не спростовує встановлене. Доказів протилежного скаржником не надано.

Посилання скаржника на порушення судом норм матеріального права, оскільки фактичне припинення його права на частку у спільному майні, набутому в шлюбі, здійснене без реального забезпечення виплати йому грошової компенсації, колегія суддів розцінює як безпідставні, оскільки вимога про стягнення грошової компенсації в рахунок більшої частки майна позивачем не заявлялась. При цьому, судом враховано те, що в уточнених позовних вимогах позивач сам просив розділити майно за варіантом, який передбачав виділення йому майна на загальну суму 33420 грн., а відповідачці на загальну суму 87067 грн. При цьому визначаючи вартість майна, позивач виходив не з дійсної ринкової вартості, а посилався на те що вартість спільного майна визначена за погодженням сторін. Дані доводи ОСОБА_5 були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким надана відповідна правова оцінка. Інших доказів скаржник в апеляційній скарзі на рахунок заявлених власних тверджень не наводить.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржниа ОСОБА_7 щодо необхідності залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_5 відповідно до ч.1 п.8 ст. 207 ЦПК України, в редакції 2005 року, яка передбачає залишення заяви без розгляду у випадку відкриття провадження у справі за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк, оскільки позовна заява ОСОБА_5 судом залишена без руху не була, а підстава залишення позовної заяви без розгляду, визначена ч.1 п.8 ст. 207 ЦПК України, є наступною процесуальною дією після залишення заяви без руху.

За вказаних обставин скасування рішення суду та залишення позовної заяви ОСОБА_5 без розгляду в апеляційному суді за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки це не передбачено законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд вирішив спір між сторонами відповідно до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підстав для зміни чи скасування рішення суду за наведеними у скаргах доводами колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 1 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Судді: Н.І.Гончар

ОСОБА_2

ОСОБА_4

Повний текст постанови складений 19 липня 2018 року