СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 362/682/18
пр. № 2/759/5025/18
12 вересня 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря судового засідання Чернишук К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,
у травні 2018 р. до суду нідійшла вказана позовна заява за підсудністю із Васильківського міськрайонного суду Київської області, позивач просить суд надати дозвіл ан реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2 за адресою фактичної реєстрації позивача, а саме: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати з позивача.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них народився син, однак через те, що спільне життя в подальшому у них не склалося, шлюбні відносини було розірвано. Дитина після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем за її місцем реєстрації та перебуває на її утриманні, тому з метою надати дозвіл на реєстрацію спільної дитини позивач звернулася до відповідача, який їй відмовив у вказаному дозволі, що стало підставою дял зверненян до суду.
Позивач у судове засідання не з'явилася,12.09.2018 від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності в якій позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 25).
Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 23, 24).
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1, актовий запис №906 (а.с. 6, 7).
У сторін є спільний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Позивачем при подані позову до суду не надано суду належних та достовірних доказів, які б в своїй сукупності свідчили про те, що відповідач чинить перешкоди на реєстрацію дитини, а також нею не надано доказів, які б свідчили про таке звернення до відповідача із таким проханням.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що стороною позивача не доведено факту чинення їй будь-яких перешкод.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини третьої ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Аналізуючи вищевикладене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України, не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись вимогами; ст.ст. 109, 116 ЖК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України, -
у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька відмовити
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул'яновська
Повний текст судового рішення складено 12.09.2018.