АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/5718/2018
справа №755/5903/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача ПоліщукН.В.

суддів Соколової В.В., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П. 24 травня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю &q?ід;Кей-Колект&qut;;, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, треті особи - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Комунальне підприємство &q?ід;Київське міське бюро технічної інвентаризації&q?ве;, Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно,-

встановила:

В квітні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом та просили ухвалити рішення, яким:

1) скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ЩелковаД.М. про державну реєстрацію права та їх обтяжень; індексний номер 29382844 від 22 квітня 2016 року (16:50:55), номер запису про право власності: 14288446 від 18 квітня 2016 року (19:56:57) про реєстрацію права власності за ТОВ &q?ію;Кей-Колект&q?ті; на квартиру за адресою: 02139, АДРЕСА_1;

2) зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. про державну реєстрацію права та їх обтяжень; індексний номер 29382844 від 22 квітня 2016 року (16:50:55) шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

3) визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності на квартиру, яка заходиться за адресою: АДРЕСА_1;

4) зобов&quon;язати державного реєстратора прав на нерухоме майно зареєструвати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року закрито провадження у справі в частині вимог про:

1) скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ЩелковаД.М. про державну реєстрацію права та їх обтяжень; індексний номер 29382844 від 22 квітня 2016 року (16:50:55), номер запису про право власності: 14288446 від 18 квітня 2016 року (19:56:57) про реєстрацію права власності за ТОВ &q? ;Кей-Колект&qu р; на квартиру за адресою: 02139, АДРЕСА_1;

2) зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. про державну реєстрацію права та їх обтяжень; індексний номер 29382844 від 22 квітня 2016 року (16:50:55) шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновку суду, вказуючи, що спір стосується захисту майнових прав позивачів на спірну квартиру, а не зводяться до визнання дій приватного нотаріуса незаконними.

Відповідач ТОВ &quty;Кей-Колект&qu11;, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційний суд врахувати висновки, викладені в постановах ВеликоїПалати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №826/9928/15 (провадження №11-211апп18), від 15 травня 2018 року у справі №686/22036/15-ц (провадження №14-104цс18), від 13 червня 2018 року у справі №803/1125/17 (провадження №11-425апп18), від 23 травня 2018 року у справі №815/4618/16 (провадження № 11-452апп18).

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача ТОВ&qufo;Кей-Колект&qu;f; Ковалевський Є.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив врахувати ряд постанов Великої Палати Верховного Суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з&qu0p;явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами оскаржується рішення суб&quan;єкта владних повноважень - приватного нотаріуса та державного реєстратора і ці вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З такими висновками колегія суддів не погоджуються з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.3 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

З матеріалів справи убачається, що між ОСОБА_2 та АКІБ &qu27;УкрСиббанк&quyl;, правонаступником якого є ТОВ &quim;Кей-Колект&qu"s;, виникли кредитні правовідносини, які забезпечені іпотекою квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачів не повідомили про заміну кредитора. В подальшому приватним нотаріусом на підставі договору іпотеки (шляхом звернення стягнення в позасудовому порядку) за ТОВ &q?в ;Кей-Колект&quпр; зареєстровано право власності на квартиру.

Вказують, що оскільки спірна квартира єдиним житлом, що перебуває у власності, користуванні позивачів, іншого житла для проживання позивачі не мають і спірна квартира є меншою ніж 140 квадратних метрів, відтак реєстраційні дії нотаріуса з питання реєстрації права власності на квартиру за ТОВ &q?ня;Кей-Колект&q?аю; вчинено в порушення Закону України &q?ад;Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті&quuo;.

Окрім того, реєстрація відбулась з порушенням прав неповнолітніх осіб, які зареєстровані в цій квартирі., оскільки органом опіки та піклування питання про надання дозволу на цей правочин не вирішувалось, що є порушенням пп. 1.8, 1.9 Глави 2 Розділу ІІ &q?ов;Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України&q?я ;.

Зазначають також, що жодної письмової вимоги про усунення порушень (як передбачено п.61 &qu'>;Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень&quco; та п.5.2 Договору іпотеки) позивачі не отримували.

Закриваючи провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанції мотивував висновки тим, що у спірних правовідносинах приватний нотаріус діє як суб&quma;єкт владних повноважень та дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса.

Проте апеляційний суд уважає такі висновки суду першої інстанції помилковими.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Спір між сторонами виник з приводу порушення права власності позивачів на нерухоме майно внаслідок дій ТОВ &qut';Кей-Колект&qufo; і нотаріуса щодо реєстрації такого права за ТОВ &qu;c;Кей-Колект&quСп;.

Враховуючи, що спірні правовідносини пов&qu#2;язані із захистом права власності позивачів та з належністю виконання договору іпотеки, колегія суддів доходить до висновку про те, що спір не є публічно-правовим та має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

При цьому колегія суддів зазначає, що сама по собі участь у спорі суб&qup>;єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. З&q?му;ясуванню у такому випадку підлягають підстави виникнення спору та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах викладені в постановах Великої палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №554/14813/15-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 686/22036/15-ц.

Посилання суду першої інстанції, а також відповідача ТОВ &qu62;Кей-Колект&qupa; у цій справі на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №826/9928/15, колегія суддів уважає помилковим з огляду на таке.

У справі №826/9928/15 позов обґрунтовано незаконністю дій приватного нотаріуса з прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а не з виконанням умов договору. Позивач доводив таку незаконність з огляду, зокрема, на те, що державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки мала здійснити Державна реєстраційна служба, а не приватний нотаріус, який не вчиняв нотаріальних дій. Вимог про визнання права власності на предмет іпотеки позивачем у цій справі заявлено не було.

Посилання представника відповідача ТОВ &qu N;Кей-Колект&quif; на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року №803/1125/17 (провадження №11-425апп18), колегія також вважає помилковим. В цій справі позивач посилався на те, що при прийнятті рішення приватний нотаріус вийшов за межі наданих йому законодавством повноважень, провів державну реєстрацію права власності на нерухоме майно без вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права власності на нерухоме майно не вчинялося, відтак при вирішенні цієї справи дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса.

Правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №815/4618/16 (провадження № 11-452апп18), також не можуть бути застосовані, оскільки предметом спору в цій справі є правомірність вчинення реєстраційних дій з державної реєстрації речового права за наявності в Державному реєстрі прав запису про державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно.

З наведеного убачається, що висновки щодо застосування норм процесуального права, на які посилається представник відповідача, викладені в постановах Великої палати Верховного Суду при розгляді справ у правовідносинах, які не є подібними правовідносинам у справі, що переглядається апеляційним судом.

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо предметної юрисдикції належним чином не визначив характер спору, суб&qus=;єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, унаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності частини позовних вимог до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до ст.379 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду,що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 липня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді Д.Р. Гаращенко

В.В.Соколова