Справа № 520/8422/18
Провадження № 2-з/520/84/18
УХВАЛА

про витребування доказів та прийняття позову третьої особи

10.10.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянув у відкритому підготовчому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про витребування доказів та клопотання представника третьої особи Фьорнцлер ОСОБА_4 ОСОБА_2 про прийняття позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та обєднання його з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи Фьорнцлер ОСОБА_4, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати договір дарування квартири № 92 в житловому будинку № 22 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, укладений Позивачем, ОСОБА_3, та Відповідачем, ОСОБА_5, 26 березня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 508, удаваним з моменту вчинення та визнати його договором купівлі-продажу. Судові витрати за підготування та подання даної позовної заяви, а саме, вартість підготування експертного висновку про результати проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет в сумі 2300 гривень та судовий збір за подання цієї заяви в сумі 704,80 гривень, разом 3004,80 гривень, покласти на Відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 26 березня 2018 року вона придбала у відповідача ОСОБА_5АДРЕСА_1 в житловому будинку № 22 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі.

Стверджує, що квартира була придбана із сумісних подружніх коштів, що належать їй та її чоловікові, третій особі Фьорнцлер ОСОБА_7, за 36000 доларів США. І хоча фактично між нею та Відповідачем відбувся договір купівлі - продажу квартири, ріелтори, що супроводжували цю угоду, умовили її підписати договір дарування квартири, пояснюючи це тим, що для укладення договору купівлі-продажу знадобиться нотаріально посвідчена згода від чоловіка на придбання квартири, а для цього необхідний додатковий час - для того, щоб чоловік приїхав з Німеччини до Одеси та відвідав нотаріуса. Але, як запевнювали ріелтори, на квартиру є інші реальні покупці, які готові її придбати без жодних зволікань, отже, якщо вона чекатиме свого чоловіка для оформлення всіх документів, вона просто втратить свій шанс придбати квартиру.

Позивач зазначає, що аргументи ріелторів здалися їй розумними та не маючі юридичної освіти й не розуміючі в повній мірі різницю між цими двома договорами та їх наслідки, вона погодилась на їх пропозиції. Отже, між нею, ОСОБА_3 та Відповідачем ОСОБА_5 був підписаний договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_5 нібито безоплатно передала у власність, а ОСОБА_3 нібито безоплатно прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 508.

Але позивач вказує на те, що насправді укладений між сторонами договір був оплатним та по своїй юридичній природі був правочином купівлі-продажу нерухомого майна, що в свою чергу і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М..

Ухвалою судді від 16 липня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 10 жовтня 2018 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить: витребувати у відповідача ОСОБА_5 оригінал розписки позивача, ОСОБА_8, складеної 26 березня 2018 року, із зобовязаннями Позивача щодо можливої відмови від Квартири та наданих Відповідачу грошових коштів. Вказуючи на те, що для всебічного розгляду справи необхідно витребувати у Відповідача вказану розписку в оригіналі, адже з неї вбачається, що Позивачкою в день підписання договору дарування були прийняті зобов'язання стосовно Квартири в сумі, що дорівнює вартість Квартири.

Також представник позивача просить викликати та допитати в якості свідків: ОСОБА_9, яка мешкає за адресою АДРЕСА_3; ОСОБА_10 Вільєвну, яка мешкає за адресою Одеська обл.., м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вул. Заводська, 34; ОСОБА_11, яка мешкає за адресою АДРЕСА_4.

У судове засідання зявилась також представник третьої особи Фьорнцлер ОСОБА_4 ОСОБА_2, яка проти задоволення даного клопотання не заперечувала, та в свою чергу звернулась до суду з клопотанням в якому просить прийняти до провадження суду позов третьої особи з самостійними вимогами Фьорнцлер ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору дарування договором купівлі-продажу.

Як вбачається з позовних вимог, Фьорнцлер ОСОБА_4 просить ухвалити рішення яким: визнати договір дарування квартири № 92 в житловому будинку № 22 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, укладений Відповідачем ОСОБА_3, та Відповідачем ОСОБА_5, 26 березня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 508, удаваним з моменту вчинення та визнати його договором купівлі-продажу. Судові витрати за подання цієї заяви в сумі 704,80 гривень покласти на Відповідачів.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 10 лютого 2016 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3. Проте вони проживають однією сім'єю та мають спільний бюджет з середини 2015 року, коли він почав приїжджати на певний період часу до відповідача в Україну.

Зазначає, що в 2017 році він та відповідач ОСОБА_3 вирішили придбати квартиру для спільного проживання у місті Одесі, оскільки в цьому місті проживає мати ОСОБА_12, вони часто приїжджають до неї та залишаються жити на декілька днів, отже, наявність власного житла поблизу матері Відповідача була б більш зручною для подружжя.

Після перегляду значної кількості варіантів квартир, він спільно з ОСОБА_12 вирішили придбати квартиру АДРЕСА_2. Первісно запропонована ціна на Квартиру становила 40000 доларів США, проте після прохання Відповідача, продавець, Відповідач ОСОБА_5В, а точніше її представник, поступилася та погодилась продати вказану квартиру за 36000 доларів США.

Квартиру оглядала його дружина разом зі своєю матір'ю 22 березня 2018 року, оскільки на той час перебувала в Одесі. При цьому, між Позивачем та Відповідачем була домовленість, що на початку квітня 2018 року вони разом прилетять до Одеси, щоб оглянути Квартиру, та оформити у нотаріуса усі необхідні документи по придбанню Квартири.

Проте, як повідомила його відповідач ОСОБА_3 під час передачі авансу за Квартиру в агенції нерухомості, що відбулось 23 березня 2018 року, ріелтори, які супроводжували цю угоду, почали наполягати на продажу Квартири якомога швидше, мотивуючи це тим, що є інші реальні покупці, які готові придбати цю квартиру без зволікань. Дізнавшись, що він не може наразі приїхати в Україну для підписання угоди, або для підписання заяви про свою згоду на придбання Квартири і що це можливо лише на початку квітня, ріелтори запропонували його дружині підписати договір дарування квартири, мотивуючи це тим, що для укладення договору дарування нотаріально посвідчена згода від чоловіка не потрібна та договір дарування можна укласти не чекаючи, коли він матиме змогу приїхати в Одесу.

Отже, відповідачка ОСОБА_3 змінила свій авіаквиток з 24.03.2018 року на 29.03.2018 року, та залишилась в Одесі, щоб підписати договір дарування.

Таким чином, 26 березня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, був підписаний договір дарування, відповідно до якого Відповідач-2 нібито безоплатно передала у власність, а Відповідач-1 нібито безоплатно прийняла у власність спірну Квартиру. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий № 508 , але в дійсності укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою був правочином купівлі-продажу нерухомого майна, при цьому придбання нерухомого майна було здійснено на подружні кошти.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, натомість її представник ОСОБА_13 звернулась до суду з заявою про перенесення судового засідання, у звязку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши сторін, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення клопотань представника позивача та третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги, виходячи з наступного.

Що стосується клопотань представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше пяти днів з дня її надходження до суду.

Згідно вимог частин 1-3 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобовязання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено про те, які вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Також згідно статті 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його імя, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У відповідності до частини 5 ст. 84 ЦПК України суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

Відповідно до частини 11 ст. 119 ЦПК України ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень

Беручи до уваги предмет спору, заявлені вимоги і наявні у матеріалах справи докази, а також враховуючи, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, клопотання заявлено на відповідній стадії, сторонами надано докази про неможливість самостійного одержання даних відомостей, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, так як відомості які містяться у вказаних документах мають значення для правильного вирішення справи

Одночасно суд зазначає, що судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду»

Стаття 11 «Про судоустрій України» регламентує, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Відносно клопотання представника третьої особи Фьорнцлер ОСОБА_4 ОСОБА_2, суд зауважує.

Так, відповідно до ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обовязки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.

Зважаючи на викладене, суд вважає можливим об`єднати в одне провадження з первісним позовом позов третьої особи Фьорнцлер ОСОБА_7 з огляду на те, що зазначені позови взаємоповязані, стосується одного й того нерухомого майна, а від так спільний їх розгляд є доцільним.

Керуючись ст.ст. 52, 76, 77, 81, 84, 90 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про витребування доказів та клопотання представника третьої особи Фьорнцлер ОСОБА_4 ОСОБА_2 про прийняття позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та обєднання його з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи Фьорнцлер ОСОБА_4, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу задовольнити.

Витребувати у відповідача ОСОБА_5 оригінал розписки позивача ОСОБА_3 складеної 26 березня 2018 року, із зобовязаннями Позивача щодо можливої відмови від Квартири та наданих Відповідачу грошових коштів.

Викликати та допитати в якості свідків: ОСОБА_9, яка мешкає за адресою АДРЕСА_3; ОСОБА_10 Вільєвну, яка мешкає за адресою Одеська обл.., м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вул. Заводська, 34; ОСОБА_11, яка мешкає за адресою АДРЕСА_4.

Прийняти до провадження суду позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Фьорнцлер ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору дарування договором купівлі-продажу та об`єднати його в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи Фьорнцлер ОСОБА_4, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу.

Надати сторонам час для ознайомлення з даним позовом та отримання витребуваних документів до 05 листопада 2018 року о 12.00 годин.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Суддя Куриленко О. М.