Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №752/10961/15-ц

провадження №61-20352св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Енергобанк»,

представники позивача: Абоімов ОлександрЮрійович, Коваленко Наталія Василівна, Митюк Сергій Петрович,

відповідач - ОСОБА_4,

представники відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Леся Володимирівна, ОСОБА_8,

представник третьої особи ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі -

ПАТ «Енергобанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просило визнати недійсним нотаріально посвідчений договір іпотеки, укладений 22 липня 2014 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4

Позовна заява мотивована тим, що за умовами договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку від 11 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4, останньому було відкрито поточний рахунок у національній та/чи іноземних валютах, а також здійснено його розрахунково-касове обслуговування. У забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором банківського рахунку

ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4 22 липня 2014 року уклали нотаріально посвідчений договір іпотеки, за умовами якого банк передав ОСОБА_4 в іпотеку належні йому на праві приватної власності: нежилі приміщення

з № 1 по № 8 , групи приміщень №26, в літ. А, загальною площею 142, 8 кв. м, по АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_1, що складається з 2 кімнат, житловою площею 46,9 кв. м, загальною площею 78,8 кв. м, яка належить банку на праві приватної власності.

22 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуПрокопенко Л. В. було накладено заборону відчуження нежилих приміщень та квартири, що є предметом іпотеки, до виконання, припинення, розірвання договору іпотеки.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 11 червня 2015 року №370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію

ПАТ «Енергобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12 червня 2015 року прийнято рішення № 115 про початок процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк» з 12 червня 2015 року та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Ільчука О.П строком на 1 рік

з 12 червня 2015 року по 11 червня 2016 року включно.

Позивач указує, що в силу частини другої статті 18 Закону України «Про іпотеку» наведений вище договір іпотеки є недійсним, оскільки не містить істотні умови, встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у складі судді Цокол Л. І. позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 22 липня 2014 року між

ПАТ «Енергобанк»та ОСОБА_4, посвідчений 22 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. за реєстрованим №1411.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорюваний договір іпотеки не містить істотної умови, визначеної пунктом 2 частини першої статті 18 Закону України «Про іпотеку», а саме умови щодо змісту та розміру основного зобов'язання, строк і порядок його виконання. Крім того, складові основного зобов'язання не містяться і у правочині, на який є посилання у договорі іпотеки, а тому є всі підстави для визнання договору іпотеки недійсним.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 рокурішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору банківського вкладу та договору іпотеки, та здійснили дії, спрямовані на реальне настання правових наслідків, що випливають з даних правочинів, беручи до уваги той факт, що умови даних договорів жодним чином не порушують прав, інтересів сторін та вимог чинного законодавства, підстави для визнання оскаржуваного договору іпотеки недійсним відсутні.

Апеляційний суд також дійшов висновку, що сторони мали право підписати договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи та договір іпотеки на умовах, які в них викладені, та мали право обрати вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном - іпотекою.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року, ПАТ «Енергобанк» просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд помилково не застосував норми права, які мали бути застосовані, а саме статті 633, 1058 ЦК України, в системному зв'язку зі статтею 1066 ЦК України, статті 1067 ЦК України. Суд апеляційної інстанції не врахував, що забезпечення зобов'язань іпотекою може бути виключно за кредитним договором, а договір банківського рахунку не може бути забезпечений іпотекою, оскільки носить публічний характер.

Касаційна скарга також містить посилання на те, що апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що до спірних правовідносин не слід застосувати принцип свободи договору, оскільки надання пільг та переваг (забезпечення договору банківського рахунку іпотекою) одним вкладникам перед іншими вкладниками порушують принцип справедливості, добросовісності та розумності. Інші вкладники банку не мають можливості задовольнити свої кредиторські вимоги поза процедурою ліквідації банку, а відповідач, у порушення черговості задоволення кредиторських вимог, не позбавлений права стягнути на свою користь з банку предмет іпотеки. Зазначене також порушує інтереси інших вкладників банку та кредиторів, оскільки вони не матимуть можливості задовольнити свої кредиторські вимоги грошовими коштами, отриманими від продажу майна банку.

Ухвалою Верховного Суду 10 вересня 2018 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

17 вересня 2018 року на електронну адресу Верховного Суду

від ПАТ «Енергобанк» надійшла заява про врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у рішеннях суду касаційної інстанції.

18 вересня 2018 року представник відповідача подав до Верховного Суду наступні заяву, у якій ставив питання про поновлення строку для подачі відзиву на касаційну скаргу та відкладення розгялду справи.

18 вересня 2018 року третя особа ОСОБА_8 подала відзив на касаційну скаргу.

Доводи відзиву зводяться до того, що апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваного правочину недійсним.

18 вересня 2018 року та 20 вересня 2018 року від представника третьої особи ОСОБА_8 надійшли аналогічні за змістом заяви про залишення касаційної скраги без розгляду з посиланням на те, що дана касаційна скрага не оплачена судовим збором.

Заяви про залишення касаційної скарги без розгляду не підлягають задоволенню, оскільки касаційна скарга ПАТ «Енергобанк» подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог щодо її форми і змісту.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд перевірив зарахування, сплаченого ПАТ «Енергобанк» судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

Призначений на 19 вересня 2018 року розгляд справи було відкладено

на 03 жовтня 2018 року за письмовим клопотанням представника відповідача.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Суд установив, що 11 грудня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку, за умовами якого останньому було відкрито поточний рахунок у національній та/чи іноземних валютах, а також здійснено його розрахунково-касове обслуговування.

Виконання зобов'язання за вказаним договором банківського рахунку

ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4 22 липня 2014 року уклали нотаріально посвідчений договір іпотеки, за умовами якого банк передав ОСОБА_4 в іпотеку належні йому на праві приватної власності: нежилі приміщення

з № 1 по № 8 , групи приміщень №26, в літ. А, загальною площею 142, 8 кв. м, по АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_1, що складається з 2 кімнат, житловою площею 46,9 кв. м, загальною площею 78,8 кв. м, яка належить банку на праві приватної власності.

22 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуПрокопенко Л. В. було накладено заборону відчуження нежилих приміщень та квартири, що є предметом іпотеки, до виконання, припинення, розірвання договору іпотеки.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 11 червня 2015 №370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію

ПАТ «Енергобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12 червня 2015 року прийнято рішення № 115 про початок процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк» з 12 червня 2015 року та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Ільчука О.П строком на 1 рік

з 12 червня 2015 року по 11 червня 2016 року включно.

Відповідно до частин першої, другої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої-третьої, шостої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Тобто, цивільне законодавство встановлює норми, які є обов'язковими для сторін, і від яких вони відійти не можуть, як при укладенні, так і при виконанні публічного договору. Такі норми можуть мати форму типових договорів, які забезпечують однакове оформлення договірних відносин.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

У частині другій статті 215 ЦК України зазначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд першої інстанції встановив, що у розділі договору іпотеки «Терміни та їх тлумачення» визначено, що основним зобов'язанням є зобов'язання іпотекодавця перед іпотекодержателем, що випливають із умов договору депозиту, а саме: повернути іпотекодержателю грошові кошти в розмірі і на умовах, зазначених у депозитному договорі; сплатити іпотекодержателю нараховані за вкладом проценти у розмірі та на умовах, зазначених у договорі депозиту; сплатити на користь іпотекодержателя штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобов'язань за договором депозиту; відшкодувати іпотекодержателю збитки в повному обсязі, під якими розуміються витрати, зроблені іпотекодержаталем, втрата ним грошових коштів, а також неодержані ним доходи.

Під договором депозиту розуміється договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи від 11 грудня

2013 року, що укладено між іпотекодержателем і іпотекодавцем, з додатковою угодою від 27 червня 2014 року № 3.

Відповідно до чинного законодавства договір банківського вкладу (депозит) та договір банківського рахунка - це два окремих правочини, правовідносини за якими регулюються різними правовими нормами.

Предметом договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку, укладеного між сторонами, є відкриття банком відповідачу поточного рахунку у національній та/або іноземних валютах, а також здійснення його розрахунково-касового обслуговування.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що сторони мали право підписати договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи та договір іпотеки на умовах, які в них викладені та мали право обрати вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном - іпотекою. Оскільки предметом даного спору є договір іпотеки, який за законом не є договором приєднання, а тому до нього підлягає застосуванню принцип свободи договору.

Разом із тим, апеляційний суд не врахував, що при укладенні договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку банк виконує функцію посередника у безготівкових розрахунках та обслуговує готівковий грошовий обіг, а відтак, здійснює комісійно-посередницьку діяльність.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що договір банківського рахунку не містить тих зобов'язань банку, що перелічені у договорі іпотеки: розмір зобов'язання у чітко встановленій сумі грошових коштів, порядок виконання зобов'язання та строк виконання зобов'язання і прийшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Разом з тим, ураховуючи задоволення касаційної скарги, скасування постанови апеляційного суду і залишення в силі рішення суду першої інстанції, з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги у розмірі 487,20 грн.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Енергобанк» задовольнити.

Постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року скасувати, рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_4на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк» судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 487,20 грн (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська