Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.06.2011 року у розмірі 63385,24 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 10.06.2011 року ОСОБА_2 (далі - Відповідач) став клієнтом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та ОСОБА_3 надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", згідно якої отримав кредитну картку "Універсальна". 21.07.2012 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку "Універсальна Gold" відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Вказують, що підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту, оскільки ним підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «ОСОБА_3 користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку».У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість - 63385.24 грн., яка складається з наступного: 4937,24 грн. - заборгованість за кредитом, 51453.46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3500.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частину), 2994.53 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Отже, у звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, в банку виникла необхідність звернутись з позовною заявою до суду.

28 грудня 2018 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого вказав, що поданий позивачем позов є необгрунтованим, вимоги, вказані в позовній заяві є незаконними, позивач не має права звернення до суду, а позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав,а саме позивач в позовній заяві про стягнення заборгованості від 13.09.2017 року посилається на ст. 634 ЦК України, як на законні підстави при наданні кредиту, відкритті кредитної лінії або встановлення кредитного ліміту на платіжну картку для фізичної особи, не надавати на підписання та ознайомлення умови, правила надання банківських послуг, користування кредитом, оскільки, на думку Позивача, до таких відносин слід застосовувати поняття «договір про приєднання». Вказує, що Банк зобов'язаний надіслати користувачу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомлення про такі зміни. Банк у повідомленні зобов'язаний зазначити, що користувач має право до дати, з якої застосовуватимуться зміни, розірвати договір без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору». Отже, враховуючи чітку позицію ЦК України стосовно того, що до відносин фізичної особи-споживача застосовуються норми закону, які регулюють відносини щодо захисту прав споживачів та відповідні договори про надання кредиту повинні вчинятись у письмовій формі, враховуючи вищевказані норми, викладені в Положенні НБУ, вважаємо недопустимою ситуацію про ймовірне приєднання позичальника до правил та умов банківського обслуговування, яке не оформлене в чіткій письмовій формі з відповідними підписами сторін та незаконною ситуацією про недоведення до позичальника інформації про детальний розпис сукупної вартості кредиту (у процентному значенні та грошовому вираженні) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом, вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання кредиту та штрафних санкцій, які можуть бути застосовані до позичальника кредитором. Також звертає увагу суду на те, що оформлюючи платіжну картку відповідачу, позивач надав на підписання йому Анкету-заяву про приєднання до ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, яка не містить номера карткового рахунку, що відкривається на імя відповідача з подальшою можливістю ідентифікувати всі операції, які проходили саме з карткового рахунку Відповідача, не містить кінцевий строк дії платіжної картки, строк дії договору, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом, розмір штрафних санкцій. На підставі викладено просить суд відмовити в задоволені позову повністю.

28 грудня 2018 року представник позивача ОСОБА_5 подала суду заяву про застосування строків позовної давності.

В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав суду заяву, в якій позов підтримує та не заперечує проти заочного рішення у звязку з неявкою в судове засідання відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала поданий відзив на позовну заяву, в задоволені позову просила відмовити. Додатково просила суд застосувати позовну давність.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10.06.2011 року ОСОБА_2 став клієнтом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та ОСОБА_3 надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", згідно якої отримав кредитну картку "Універсальна".

21.07.2012 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку "Універсальна Gold" відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість - 63385.24 грн., яка складається з наступного: 4937,24 грн. - заборгованість за кредитом, 51453.46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3500.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частину), 2994.53 грн. - штраф (процентна складова).

Суму заборгованості за процентами, банком нараховано виходячи із розмірі процентної ставки 30% з 21.07.2012 року, з 01.04.2013 року 27,60% ; з 01.09.2014 року 32,40 %, а з 01.04.2015 року 42,00%.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку.

З аналізу зазначених норм можна дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом № 661-VІ.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2355цс15.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу) за винятком випадків, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ КБ "ПриватБанк" з 01.04.2013 року змінено розмір процентної ставки з 30 % на 27,60%, з 01.09.2014 року на 32,40% та з 01.04.2015 року на 42,00 %.

Як закріплено у тексті укладеної між сторонами заяви на отримання кредиту відповідач ознайомився та згоден з Умовами та ОСОБА_3 надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Крім того, у ОСОБА_4 вказано, що банк при зміні тарифів зобов'язаний проінформувати клієнта не менш ніж за 7 днів до ведення змін. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення банком відповідачку про зміну процентної ставки.

Окрім того, подані позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не містять підпису ОСОБА_2 При цьому не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці ОСОБА_4 та Привала мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи ознайомлений він про те, що банк має право в односторонньому порядку збільшували відсоткову ставку.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16.

Отже, рішення банку про збільшення процентної ставки в односторонньому порядку є такими, що прийняті ПАТ КБ "ПриватБанк" в порушення положень чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору.

Враховуючи зазначене, проценти за період користування кредитом з 01.04.2013 року по 31.08.2017 року мають нараховуватися в розмірі 30,00 % річних за такою формулою: залишок поточної (простроченої) заборгованості за наданим кредитом х процентна ставка : 360днів у році х кількість днів, за які здійснюється нарахування : 100 %.

Заборгованість по процентах нарахованих на залишок поточної заборгованості за наданим кредитом, за період з 01.04.2013 року по 31.08.2017 року становить: 4937,24 грн х 30 % : 360 х 1614 : 100 % = 6640,59 грн.

З урахуванням правильно нарахованої банком суми заборгованості по процентам до 01.04.2013 року (1946,17 грн) загальна сума заборгованості по процентам за користування кредитом станом 8586,76 грн..

Відповідно до ст.549, 551 ЦК України кредитор має право на пеню, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання у розмірі, встановленому договором.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності.

Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу відповідно до пункту 8.6 ОСОБА_4 та правил, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору.

Тому суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 3500 грн. заборгованості за пенею та комісією.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява підлягає до задоволення частково шляхом стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 17024,00 грн., що складається із 4937,24 грн. заборгованість за кредитом; 8586,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3500 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Згідно ст. 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється три роки.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом встановлено, що з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору позивач звернувся до суду 21 вересня 2017 року.

Згідно довідки позивача вбачається, що відповідачу було видано дві картки, а саме картку №235063 терміном дії до 04.2015 року та картку №186671 терміном дії до 07.2014 року.

Як вбачається із наданої позивачем виписки з рахунку, відповідач ОСОБА_2 карткою №235063 користувався 04.08.2011 року, в подальшому дана картка відповідачем не використовувалась.

Щодо виписки з рахунку по картці № 186671, якої термін дії закінчився в 2014 році, то відповідач нею користувався до липня 2014 року.

Оскільки, позивачем суду не надано доказів поважності причини пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволені позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: 33000, м.Рівне, вул. Пекарська, буд.14, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2018 року

Суддя: С.П. Харечко