П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Київ

справа № 753/21627/17

провадження №22-ц/824/956/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Трусової Т.О.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням суду від 1 квітня 2016 року шлюб сторін розірвано. Діти проживають з позивачем, яка несе усі обов'язки щодо їх утримання та виховання. З моменту розірвання шлюбу відповідач не приймає участі в утриманні дітей, матеріальної допомоги не надає, від сплати аліментів ухиляється. Позивач самостійно покриває усі додаткові витрати на дітей.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на двох малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 в сумі 56 038 грн. 88 коп.

Судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_8 - представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

В апеляційні скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначив про те, що суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував його матеріальний стан, наявність на його утриманні непрацездатних батьків, його участь в утриманні двох малолітніх дітей, які третину часу проживають разом з ним в орендованій квартирі. Крім того, витрати, які понесла позивач, а саме на проведення операції, а також пов'язані з оплатою медичних послуг, не були погоджені з ним, що може свідчити лише про те, що мати дітей діяла на власний розсуд. Також посилався на те, що позивачем не зазначено, які саме особливі обставини змушують позивача навчати дітей саме у приватному навчальному закладі, незважаючи на можливість отримати безкоштовну загальну середню освіту у закладах державної або комунальної власності.

Представником ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_2 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якій просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року без змін. Зазначає, що суд першої інстанції ґрунтовно дослідив всі надані документи та пояснення сторін, врахував можливість батька приймати участь у додаткових витратах на дітей, потреби дітей у додатковому навчанні, фізичному розвитку та дійшов правильного висновку щодо стягнення додаткових витрат з відповідача. Всі аргументи відповідача вже були неодноразово дослідженні судом, жодних нових обставин останній не наводить.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_11 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народилася дочка ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3 - син ОСОБА_5.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 1 квітня 2016 року шлюб сторін розірвано.

18 листопада 2016 року Дарницьким районним судом м.Києва ухвалене рішення про визначення місця проживання дітей з матір'ю.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 28 лютого 2018 року, зміненого постановою Апеляційного суду м.Києва від 3 травня 2018 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину.

Вказаним рішенням встановлено, що діти проживають з позивачем, а відповідач частково приймає участь у їх вихованні та матеріальному утриманні.

Крім того, судом установлено, що впродовж періоду часу з квітня 2017 року позивач понесла додаткові витрати на дітей, а саме: сплатила за заняття дочки балетом в гуртку «Кияночка» та витратила на придбання необхідних для цих занять товарів кошти в загальному розмірі 4440 грн.; оплатила навчання обох дітей в лінгвістичному центрі в загальному розмірі 85199 грн.; оплатила заняття сина в гуртку «Винахідник» в загальному розмірі 8448 грн.75 коп.

Відповідачем не спростовано, що питання щодо вивчення дітьми іноземної мови, заняття дочки балетом, а сина - у гуртку «Винахідник», було з ним погоджено.

Судом також установлено, що окрім витрат, спрямованих на розвиток здібностей дітей, позивач понесла витрати на оплату проведеної у листопаді 2016 року операції по видаленню ОСОБА_7 аденоїдів в сумі 9650 грн. та інші витрати на оплату медичних послуг для обох дітей (консультації педіатра, отоларинголога, офтальмолога, послуги стоматолога) в загальному розмірі 4340 грн., що підтверджується чеками, квитанціями та актами про надані медичні послуги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що залучення дітей до занять у позашкільний час, позивач діяла в їх інтересах, з метою забезпечення їх фізичного, духовного та морального розвитку, а відтак такі витрати суд розцінив як витрати, спрямовані на розвиток дитини. Крім того, витрати, викликані хворобою дітей, є витратами, у яких батьки зобов'язані брати участь.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам та ґрунтуються на вимогах матеріального права.

Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Згідно з ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими , на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Встановивши конкретні обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, керуючись наведеною нормою права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач понесла фактичні додаткові витрати у сумі 112077 грн.76 коп., з яких витрати на навчання дітей в лінгвістичному центрі - 85199 грн., оплата занять сина в гуртку «Винахідник» - 8448 грн.75 коп., витрати на заняття дочки балетом в гуртку «Кияночка» - 4440 грн., витрати на лікування дітей - 13990 грн., а тому з огляду на положення ст.ст.141, 180, 185 СК України дійшов висновку про стягнення половини цих витрат із відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що витрати, які понесла позивач на навчання дітей в лінгвістичному центрі, на заняття дочкою балетом в гуртку «Кияночка», а сина в гуртку «Винахідник» не є витратами, пов'язаними з розвитком здібностей у дітей, не заслуговують на увагу, оскільки з наданих документів вбачається, що діти талановиті постійно відвідують гуртку та уроки з навчання іноземною мовою і мають певні успіхи.

Додаткове навчання іноземними мовами, в поза шкільний час, є безумовним розвитком здібностей дітей і сприяє їх становленню як особистостей.

Витрати, пов'язані з оглядом дітей у лікарів, проведення операції, суд першої інстанції обґрунтовано відніс до додаткових витрат, і доводи апеляційної скарги в тій частині, що ці витрати не були погоджені з батьком, а тому мати дітей їх понесла на власний розсуд, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Саме по собі посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки , без доведення того, що батьки проживають разом з ним і він їх утримує, не можуть бути підставою для звільнення батька від участі у додаткових витратах на дітей.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з'ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 12 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 3 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус