Справа № 137/770/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на по 1/2 частці на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 15.05.2017 року помер її чоловік ОСОБА_4. Після смерті спадкодавця позивачі прийняли спадщину оскільки були зареєстровані спільно зі спадкодавцем за одною адресою та не заявили відмову від неї, однак отримали відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок розташований за адресою вул. Шевченка, 9, с. Шевченка Літинського району Вінницької області, по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємці не можуть набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просять визнати за ними право власності на спадкове нерухоме майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надавши на адресу суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити. Витрати зі сплати судового збору просить залишити за нею (а.с. 35).
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, хоча про місце дату та час судового засідання був повідомлений заздалегідь та належним чином. Будь яких клопотань на адресу суду не надав (а.с. 34).
Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з'явився, надавши на адресу суду заяву, відповідно до якої сільська рада просить розгляд справи провести у відсутність їх представника. Просять позов задовольнити (а.с. 32).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
За положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 367018, виданим 17.05.2017 р. виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_4 помер 15.05.2017р., актовий запис № 5 (а.с. 6).
Свідоцтвом про одруження серії 1-АМ № 076749, виданим 14.02.2003 р. виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Літинкого району Вінницької обалсті підтверджується факт перебування у шлюбі спадкодавця ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 (а.с. 7).
Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ № 180010, виданим 29.05.2003 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивача у справі зазначені, спадкодавець ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 (а.с. 8).
У відповідності до довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області за№ 42 від 31.01.2018 р., ОСОБА_4, який помер 15.05.2017 року на день смерті був зареєстрований і проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Проживав разом з дружиною ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, сином ОСОБА_5 Михайловичем-1996 р.н., сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).
Як значиться в довідках вищенаведеного органу за № 44 та № 43 від 31.01.2018 р., згідно записів погосподасрької книги № 3 будинок та земельні ділянки в розмірі 1,0317 га по вул. Шевченка, 4, с. Шевченка Літинського району Вінницької області належать ОСОБА_4, який помер 15.05.2017 р. (а.с. 10, 11).
Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою вул. Шевченка, 4, с. Шевченка Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1987 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 79, 9 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м., допоміжною 26,8 кв.м., тамбуру «а», ганку, сараю "Б", літньої кухні «В», гаражу «Г», сараю-гаражу «Д», погребу з шиєю «п/Д,ш/п», вбиральні «Е»,огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3. Самовільні побудови відсутні (а.с. 16).
Листом за № 178/02-17 від 06.02.2018р. нотаріус Літинської районної державної нотаріальної контори повідомляє позивачу, що вона спільно із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, вважаються таким, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, втім відмовила останнім у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій та повідомила про право на звернення до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів (а.с. 17).
Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивачів неможливо. Окрім того, позивачі не можуть нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за ними право власності по ? частки на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_4, та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою вул. Шевченка, 4, с. Шевченка Літинського району Вінницької області та рахується за ОСОБА_4 який помер 15.05.2017 року, спадщину після смерті якого прийняли спадкоємець за законом дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 (позивачі у справі).
Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судові витрати, за клопотанням позивача (а.с. 35) слід залишити за останньою.
Керуючись ст.ст. 16, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, т.ст. 2, 141, 200, 206, 209, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., беручи до уваги правову позицію ВССУ від 24.01.2011 р. у справі № 6-2064св10, суд,
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності по ?частці спадкового майна, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 79, 9 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м., допоміжною 26,8 кв.м., тамбуру «а», ганку, сараю "Б", літньої кухні «В», гаражу «Г», сараю-гаражу «Д», погребу з шиєю «п/Д,ш/п», вбиральні «Е»,огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, яке розташоване за адресою вул. Шевченка, 4, с. Шевченка Літинського району Вінницької області та рахується за ОСОБА_4, який помер 15.05.2017 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.