АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1578/18Головуючий по першій інстанції
Категорія: 19 Дунаєв С.О. Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.І.

суддів: Фетісової Т.Л., Нерушак Л.В.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2018 року (ухваленого 12 липня 2018 року о 10 годині 58 хвилині під головуванням судді Дунаєва С.О. в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» до ОСОБА_3 про стягнення неустойки,:

в с т а н о в и в :

18 вересня 2016 року ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки.

Позовна заява мотивована тим, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17 березня 2005 року за номером запису 2 003641 ОСОБА_3 був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець.

Відповідно договорів оренди обладнання № ОР-206 від 29 березня 2006 року, № ОР-209 від 07 квітня 2006 року, № ОР-221 від 27 квітня 2006 року, № ОР0340 від 05 лютого 2007 року, ОР №-344 від 27 лютого 2007 року, №ОР-485 від 17 грудня 2007 року ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» передало відповідачу у строкове платне користування на умовах оренди обладнання для приготування кави торгівельної марки «R.A.I.V.-ESPRESSO».

Позивач зазначає, що умови вказаних договорів виконав вчасно і у повному об'ємі шляхом передачі в оренду обладнання та актів прийому передачі.

24 грудня 2009 року позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення про припинення дії договорів та з вимогою про повернення обладнання з оренди.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 25 жовтня 2011 року у справі № 16/5026/1750/2011 стягнуто з ФОП ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі та 47 208 грн. неустойки за несвоєчасне повернення предмета оренди, 2 247 грн. 43 коп. державного мита та 177 грн. витрат на ІТЗ судового процесу, а також стягнуто (витребувано) з ОСОБА_3 для передачі ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» 14 одиниць орендованого майна.

Позивач зазначає, що відповідач не повернув йому обладнання для приготування кави в кількості 14 одиниць, тому відповідач зобов'язаний сплатити неустойку за весь час прострочення повернення предмету оренди.

Також йому стало відомо, що 19 вересня 2014 року за номером 4003641 до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3, тому він звернувся до суду загальної юрисдикції.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 283 250 грн. 88 коп. неустойки за порушення обов'язку повернути предмет оренди та 4 248 грн. 77 коп. сплаченого судового збору.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2018 року у задоволенні позову ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» відмовлено повністю.

Скасовано арешт нежилого приміщення за адресою: проспект Хіміків, 34 , м. Черкаси, загальною площею 523.8 кв.м., реєстраційний номер об'єкта - 01, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, який було накладено в якості заходів забезпечення позову згідно ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2018 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» є необґрунтованими, оскільки орендоване відповідачем майно вибуло з володіння відповідача внаслідок протиправних дій третіх осіб (викрадення) у квітні 2013 року, тому відповідач фактично не користується переданим йому в оренду майном і позбавлений можливості повернути орендоване майно.

За відсутності у володінні відповідача предмету найму протягом усього періоду, за який заявлена вимога про стягнення неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, вибуття його із володіння відповідача поза його волею ще до початку періоду, за який обчислена неустойка, відсутність вини відповідача у простроченні виконання обов'язку щодо повернення орендованого майна орендодавцеві в натурі, суд дійшов висновку про те, що до нього не може бути застосована форма цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення неустойки у подвійному розмірі орендованої плати, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України.

В апеляційній скарзі, поданій 20 серпня 2018 року, ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим з підстав неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин та порушення норм матеріального права, неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 283 250 грн. 88 коп. неустойки за порушення обов'язку повернути предмет оренди, а також 4 248 грн. 77 коп. сплаченого судового збору, покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 6 373 грн. 16 коп.

Апеляційна скарга ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» мотивована тим, що в порушення вимог ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд не дослідив докази, не надав їм оцінку та не відобразив їх у своєму рішення, зокрема, не врахував, що відповідно до укладених між сторонами договорів оренди відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати орендні платежі та повернути орендодавцю майно, що було передано в оренду та нести відповідальність за втрату пошкодженого майна. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому, відсутність вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Надані відповідачем відомості ЄРДР та довідка по кримінальному провадженню, не доводять вжиття відповідачем всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов'язання. Крім того, надані відповідачем документи не є належними доказами, на підставі яких можна дійти висновку, що викрадення сталося не з вини відповідача, поскільки доказом може бути вирок суду з кримінальної справи, в якому буде встановлено обставини викрадення та вини осіб, та який матиме приюдиційне значення для даної справи.

Також, із поданих відповідачем доказів не вбачається, яке саме обладнання за родовими ознаками було викрадено та чи було викрадене майно предметом договорів оренди за несвоєчасне повернення якого позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки, оскільки у відомостях з ЄРДР суперечні дані, де вказується, що у фургоні було 14 одиниць обладнання, а викрадено кавоварок і кавомолок у кількості 13 штук.

Відзив на адресу апеляційного суду, на час розгляду справи, не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення по наступних підставах.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, на однакових за змістом умовах, укладено договори оренди обладнання, а саме: № ОР-206 від 29 березня 2006 року, № ОР-209 від 07 квітня 2006 року, № ОР-221 від 27 квітня 2006 року, № ОР-340 від 05 лютого 2007 року, № ОР №-344 від 27 лютого 2007 року, № ОР-485 від 17 грудня 2007 року, відповідно до умов яких ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» передало ФОП ОСОБА_3 у строкове платне користування на умовах оренди обладнання для приготування кави торгівельної марки «R.A.I.V.-ESPRESSO» (а.с. 5 - 24).

Пунктом 3.5 приведених договорів оренди обладнання визначено, що передача предмета оренди в оренду здійснюється шляхом складання відповідних Актів приймання-передачі (згідно додатків до договорів), що підтверджують їх якість, комплектність, справність. Акти приймання-передачі підписуються уповноваженими представниками сторін і скріплюються печатками сторін.

Відповідно до п.7.2 договорів оренди обладнання орендар, з дня підписання Акта приймання-передачі предмета оренди, приймає на себе всю відповідальність за його збереження, вживає необхідних заходів щодо відвернення його пошкодження, втрати в результаті викрадення, пожежі, тощо, які можуть відбутися з вини орендаря або третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, та відповідно до укладених додатків до договорів оренди (найму) обладнання від 16 червня 2006 року, від 16 грудня 2006 року, від 21 січня 2008 року та Актів приймання-передачі, ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» передало у тимчасове користування ФОП ОСОБА_3 обладнання, загальна вартість якого складає 140 862 грн. 80 коп.

У зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_3 неналежно виконував умови договорів оренди обладнання для приготування кави, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 25 жовтня 2011 року у справі № 16/5026/1750/2011 за позовом ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі 36 743 грн. 31 коп., 47 208 грн. 48 коп. неустойки за несвоєчасне повернення предмета оренди (за період з січня по червень 2010 року), 2 247 грн. 43 коп. сплаченого держмита та 177 грн. витрат на ІТЗ судового процесу, а також стягнуто (витребувано) з ОСОБА_3 для передачі ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» 14 одиниць орендованого майна (а.с. 25 - 27).

Відповідно до даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20 грудня 2017 року, 19 вересня 2014 року за номером 4003641 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3 (а.с. 58, 59).

Звертаючись із позовом позивач вказав, що він виконав умови договорів оренди обладнання, проте відповідач, отримавши у строкове платне користування на умовах договорів оренди обладнання для приготування кави, систематично порушував свої договірні зобов'язання і не повернув орендоване майно, а саме: обладнання для приготування кави в кількості 14 одиниць: за договором № ОР-206 від 29 березня 2006 року кавомолку RR45S в кількості 1шт., вартістю 2 379 грн. (Акт приймання - передачі № 0-0002132 від 29 березня 2006 року.); за договором № ОР-209 від 07 квітня 06 року кавоварку Бліц 240CL в кількості 3 шт. вартістю 7 277 грн. 40 коп., кавоварку Реді 510CL в кількості 1 шт. вартістю 5 336 грн.76 коп., кавомолку RR45S в кількості 1 шт. вартістю 2 425 грн. 80 коп. (Акт приймання передачі № 0-0002169 від 07 квітня 2006 року), за договором № ОР-221 від 27 квітня 2006 року кавоварку Брунетті «С» 1 gr в кількості 1 шт. вартістю 15 079 грн. 35 коп. (Акт приймання - передачі № 0-0002177 від 27 квітня 2006 року), за договором № ОР-340 від 05 лютого 2007 року кавоварка Брунетті «ALEXIA» 2 gr в кількості 1 шт. вартістю 22 240 грн.40 коп., кавомолку RR 45S в кількості 1 шт., вартістю 2 566 грн.20 коп. (Акт приймання-передачі № 0-0002824 від 05 лютого 2007 року, Акт приймання передачі № 0-0002825 від 05 лютого 2007 року), за договором № ОР-344 від 27 лютого 2007 року кавоварка Брунетті «ALEXIA» 2 gr в кількості 1 шт. вартістю 22 477 грн. (Акт приймання передачі № 0-0002866 від 27 лютого 2007 року), за договором № ОР-485 від 17 грудня 2007 року кавоварка Брунетті «ALEXIA» 1 gr в кількості 2 шт. вартістю 40 593 грн. 54 коп., кавоварка Брунетті «С» 1 gr в кількості 1 шт. вартістю 17 628 грн. 65 коп., кавомолка Оbel EB в кількості 1 шт. вартістю 2 858 грн.70 коп. (Акт приймання-передачі № 0-0003983 від 17 грудня 2007 року, Акт приймання-передачі № 0-0003986 від 17 грудня 2007 року, Акт приймання-передачі № 0-0003984 від 17 грудня 2007 року).

У зв'язку з тим, що відповідач не повернув орендоване обладнання, позивач просив суд стягнути з відповідача неустойку за порушення обов'язку повернення орендованого майна за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року в сумі 283 250 грн. 88 коп.

Таким чином суд першої інстанції встановив, що між сторонами існує спір з приводу належності виконання орендарем своїх зобов'язань за договорами та, що предметом даного спору є право позивача на стягнення з відповідача передбаченої законом неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна за період прострочення виконання такого зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 610 ЦК України, яка регламентує порушення зобов'язання, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі не виконання яких настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ст. 611 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст.ст. 759, 760 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Статтею 785 ЦК України визначено що, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, яка визначає вину як підставу відповідальності за порушення зобов'язання, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Враховуючи приведені вимоги законодавства та правову позицію Верховного Суду України викладену в його постановах від 02.09.2014 № 3-85 гс 14 та від 19.08.2014 № 3-70 гс 14, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що для застосування ч. 2 ст. 785 ЦК України, на підставі якої позивач і просив стягнути з відповідача неустойку в наслідок неналежного виконання останнім своїх договірних зобов'язань, істотне та вирішальне значення має факт продовження володіння орендованим майном з боку наймача після припинення дії договору найму, за яким він це майно отримав у користування, а також наявність в його діях чи бездіяльності вини (умислу чи необережності) у невиконанні обов'язку щодо повернення цього майна наймодавцеві.

Суд по обставинам спірних правовідносин встановив, що орендоване відповідачем майно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій третіх осіб (викрадення) у квітні 2013 року, що підтверджується відомостями про кримінальне провадження № 001164, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, згідно довідки по кримінальному провадженні №001164, на підставі заяви відповідача від 13 квітня 2013 року зареєстроване кримінальне провадження, внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування по обставинах викрадення в ніч з 12 квітня 2013 року на 13 квітня 2013 року з фургону автомобіля НОМЕР_1, який належить на праві власності племіннику ОСОБА_3 - ОСОБА_5, кавоварок та кавомолок у загальній кількості 14 шт.(а.с. 97-98).

Таким чином суд першої інстанції встановивши, відсутність у володінні відповідача предмету найму протягом усього періоду, за який заявлено вимогу щодо стягнення неустойки, факт вибуття цього майна із володіння відповідача поза його волею ще до початку періоду, за який позивач просить стягнути неустойку, відсутність вини (умислу чи необережності) відповідача у простроченні виконання обов'язку щодо повернення орендованого майна орендодавцеві у натурі, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, так як за встановлених судом обставин до відповідача не може бути застосована форма цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення неустойки у подвійному розмірі орендної плати, на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Врахувавши, що судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, суд правомірно дійшов висновку про те, що відсутні підстави і у наданні оцінки доводам сторін відносно застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

З висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Щодо посилань скаржника, викладених в апеляційній скарзі, на те, що крадіжка не є обставиною, яку неможливо попередити своїми заходами та на те, що надані відповідачем відомості ЄРДР та довідки по кримінальному провадженню, не доводять вжиття відповідачем всіх залежних від нього заходів для належного виконання обов'язку, та, що вони не є належними доказами того, що викрадення майна сталося не з вини відповідача, то вони є безпідставним, за заявлених позивачем вимог - стягнення неустойки у подвійному розмірі орендної плати.

Так, позивачем не надано суду доказів продовження володіння (користування) відповідачем спірним майном отриманим у найм згідно укладених між сторонами договорів.

Крім того, відповідно до укладених між сторонами договорів ними передбачено інший порядок відповідальності відповідача, як сторони договору - орендаря, у випадку пошкодження (втрати, псування, тощо) предметів оренди, а саме відшкодування орендодавцю повної вартості предметів оренди.

Інші доводи апеляційної скарги приведених висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають.

Отже при вирішенні спору судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин між сторонами, правильно застосовано закон, який їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи, надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Судові витрати залишити за сторонами.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України Апеляційний суд Черкаської області в складі колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді : Т.Л. Фетісова

Л.В. Нерушак

Повний текст постанови суду складено 08 жовтня 2018 року.