Справа № 630/282/18
Провадження № 2/630/215/18
19 липня 2018 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області в складі:
головуючого: судді Малихіна О.О.,
за участі секретаря: Косенко С.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу № 630/282/18 (провадження № 2/630/215/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 189, -
В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 189. У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_4, який є її племінником. Але з 2015 року він фактично не проживають в будинку та не бажає у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку. В звязку з цим позивач була змушена звернутися з вказаним позовом до суду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях представник позивача посилався на обставини, викладені в позові, та наголошував на тому, що відповідач ОСОБА_4, який є племінником позивача, до серпня 2015 року лише зрідка провідував ОСОБА_1, а починаючи з серпня 2015 року взагалі зник і більше не зявлявся в будинку позивача. Але самостійно знятися з реєстраційного обліку у вказаному будинку відповідач ОСОБА_4 не бажає, чим завдає труднощів позивачу в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свого представника та пояснила, що прописала ОСОБА_4 в своєму будинку, бо він обіцяв доглядати її та допомагати по господарству. Але доволі часто свої обіцянки ОСОБА_4 не виконував, обкрадав її та не хотів платити за газ і світло, тому вона його вигнала.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився та відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Тому суд за згодою позивача та її представника розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні на підставі наявних матеріалів.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 виступив в судовому засідання з запереченнями проти позову ОСОБА_1 та пояснив, що являється співвласником 1/2 частини житлового будинку № 189 по вул. Слобожанській м. Люботин. В іншій половині будинку проживає ОСОБА_1, а сам він фактично проживає навпроти, в будинку № 174 по вул. Слобожанській в м. Люботин. Так, в будинку ОСОБА_1 тривалий час проживав ОСОБА_4 зі своєю дружиною та здійснював догляд за позивачем та її будинком зробив ремонт ганку, встановив нові вхідні двері та провів оздоблювальні роботи ззовні будинку. Але з часом ОСОБА_1 почала висловлювати претензії до ОСОБА_4 та його дружини, бо начебто вони погано її доглядають та привласнює її гроші, яка вона давала на оплату електроенергії та інших комунальних послуг. Врешті-решт, вона, ОСОБА_1, почала виганяти ОСОБА_4 та його дружину з будинку. Тому ОСОБА_5 вимушений був полишити будинок та переїхати на квартиру. Як пояснив ОСОБА_3, про такі обставини він дізнався лише в 2016 році, коли став співвласником будинку, особисто від ОСОБА_1 та дружини ОСОБА_4
Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 121604550 від 23 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку № 189 по вул. Слобожанська в м. Люботин Харківської області на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою народного суду м. Мерефа від 10 червня 1964 року, та свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 19 вересня 2008 року за реєстр.№ 2-1043.
Згідно з довідкою № 03-10/1459, виданою 10 квітня 2018 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області, до складу сім'ї позивача входить племінник ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, до якої внесені відомості про громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в спірному будинку з 09 грудня 2009 року.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Члени сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Той факт, що відповідач ОСОБА_4 в спірному житловому будинку не проживає з 18 серпня 2015 року, підтверджується актом комісії квартального комітету № 5 від 25 березня 2018 року за місцем знаходження будинку, засвідченого 26 березня 2018 року відділом забезпечення діяльності виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області. Однак, в такому акті відсутня вказівка про причини, з який ОСОБА_4 тривалий час не проживає в будинку.
За ініціативою позивача під час судового розгляду було допитано в якості свідка ОСОБА_6, яка пояснила суду, що є родичкою ОСОБА_1 та особисто знайома з ОСОБА_4 Зі слів свідка, останній проживав в будинку у ОСОБА_1 та навіть зробив в ньому ремонт і встановив новий опалювальний прилад. Також свідок ОСОБА_6 підтвердила суду, що навесні 2015 року ОСОБА_1 потрапила до лікарні через погіршення стану здоров'я. До цього випадку ОСОБА_1 також потрапила в лікарню через конфлікт з ОСОБА_4, які не хотіли платити за спожитий газ. Але, навесні 2015 року, повернувшись з лікарні, ОСОБА_1 почала виганяти ОСОБА_4 та його дружину з будинку, бо вважала, що він начебто вкрав її гроші, які вона заощаджувала на свій похорон. З цього приводу навіть викликати поліції. Про всі ці обставини вона, ОСОБА_6 дізналася особисто від ОСОБА_1 ОСОБА_5 вона, ОСОБА_6, особисто була присутньою при тих обставинах, коли ОСОБА_1 виселяла ОСОБА_4 зі свого будинку. Через те, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 відбувались конфлікти, то підтримання порядку під час виселення навіть запросили голову квартального комітету ОСОБА_7
Аналізуючи показання свідка ОСОБА_6, суд вважає їх достовірними, бо вони відображають обставини, які відбувались в дійсності та які свідок сприймала особисто, а також які стали їй відомі особисто від позивача невдовзі від їх виникнення. До того ж показання свідка збігаються з поясненнями, наданими в судовому засіданні третьою особою ОСОБА_3, про обставини, за який ОСОБА_4 полишив житловий будинок, та причини, які були передумовою цього, та про які він також дізнався від позивача ОСОБА_1 задовго до її звернення до суду з даним позовом.
Отже, досліджені докази переконливо свідчать про те, що відповідач ОСОБА_4 дійсно не проживає в будинку позивача ОСОБА_1 в серпня 2015 року. Але з іншого боку, такі докази вказують на те, що власник будинку ОСОБА_1, позивач в даній справі, своїми діями заважала праву ОСОБА_4 проживати в будинку, що змусило його залишити житлове приміщення і переїхати. Тому таку відсутність відповідача не може вважати як відсутність без поважних причин. Фактично своїми діями ОСОБА_1 створила неприйнятні для відповідача умови проживання, що суд вважає поважною причиною відсутності відповідача в житловому будинку. Тому за таких обставин його право на проживання не може бути припиненим.
З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволення позовних вимог в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29, 405 ЦК України, ст. 19 СК України, ст.ст. 10-13, 81, 82, 141, 263, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст заочного рішення складений 24 липня 2018 року.

Суддя О. О. Малихін