Справа №720/1131/18
Провадження № 2/720/611/18
22 листопада 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
сторін по справі:
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
- про визнання втратившим права користування житлом,
Позивач звернулась з позовом до відповідача, про визнання втратившим ОСОБА_3, зареєстровану АДРЕСА_1, правом користування житловим будинком розташований по АДРЕСА_1
Ухвалою судді районного суду від 30 липня 2018 року відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
Позивач позов мотивує тим, що житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 належить їй на праві власності від 18 листопаду 2002 року зареєстрованого в реєстрі за №50/2. Відповідач не проживає в житловому будинку з 2007 року без поважної причини, вона вважає, що відповідач втратила право на користування її житлом.
В судовому засіданні позивач не з'явилась і не повідомила суд про причину своєї неявки.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просить суд його задовольнити.
Відповідач будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не з'явилась і не повідомила суд про причину своєї неявки.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2. Свідоцтво про право власності видане на підставі рішення сільради с. Маршинці, Новоселицького району Чернівецької області від 13 листопаду 2002 року за №5/2.
Актом опитування сусідів затвердженого виконуючим обов'язки старости Маршинецького старостинського округом №1 від 03 липня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2007 року по даний час не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1
Довідкою від 03 липня 2018 року за №494 виконуючим обов'язки старости Маршинецького старостинським округом №1 стверджується, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована в житловому будинку по АДРЕСА_1
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ст..47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Об'єктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, якщо порушується його право на вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово.
Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Суд аналізуючи у сукупності зазначені докази та правові норми дійшов висновку, що між сторонами склалися правовідносини з найму житлового приміщення тому у відповідності до вимог ст.71,72,109,116 ЖК України, відповідач за даним позовом підлягає виселенню оскільки більш як шість місяців без поважних причин не проживає за вказаною адресою та вона не відносяться до категорії осіб за якою зберігається житлове приміщення у разі відсутності більш як шість місяців.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 12 липня 2018 року, який має бути стягнутий з ОСОБА_3.
Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258-273, 280-283, 354 ЦПК України, і на підставі ст.71,72,116,156 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст..41,47 Конституції України, суд, -
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану АДРЕСА_1, втратившим правом користування житловим будинком розташованим по АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована по АДРЕСА_1 користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН:НОМЕР_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, 704 грн. 80 коп..
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учаснику справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

ОСОБА_3 має право протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду черезх десять днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А