Ухвала

Іменем України

28 серпня 2018 року

м. Київ

справа №754/6107/18-ц

провадження №61-42129ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати

Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

Пророка В. В., Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до судді Оболонського районного суду м. Києва Дев'ятко Владислава Володимировича про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до судді Оболонського районного суду м. Києва Дев'ятко Владислава Володимировича, в якому просила зобов'язати відповідача розглянути подане нею клопотання від 17 жовтня 2017 року про виклик до суду в якості свідка в межах розгляду справи щодо обвинувачення колишнього президента України - ОСОБА_5.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2018 року, відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження за указаною позовною заявою.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позовні вимоги не підлягають розгляду судами загальної юрисдикції.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати для розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що судом не було захищено права позивача, гарантовані статтями40 та 55 Конституції України.

Касаційна скарга також містить посилання на те, що суд, у порушення вимог частини п'ятої статті 186 ЦПК України не роз'яснив позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд її позовної заяви.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (пункт 2 частина четверта статті 394 ЦПК України).

Суд установив, що предметом позову є незгода позивача з процесуальною бездіяльністю судді в межах розгляду іншої судової справи.

У низці рішень Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним (у рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня

1992 року).

Такі спори не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Згідно з частини першої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя».

Таким чином, на сьогодні чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

За приписами статті 126 Конституції України вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня

2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Ураховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Водночас, суд вірно зазначив, що особа мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва

від 11 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до судді Оболонського районного суду м. Києва Дев'ятко Владислава Володимировича про зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська