Дата документу 06.12.2018
Справа № 320/3557/18
Провадження № 2/320/2609/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» грудня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого-судді Горбачової Ю.В.,

з секретарем с/з ОСОБА_1,

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представника - адвоката ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_5 та її представника - адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним, в якому просять визнати недійсним шлюб між ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_5, зареєстрований 04.04.2017 року Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 18.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 31 травня 2015 року померла їх мати ОСОБА_8, яка була власником квартири № 122, розташованої у будинку № 18 по вул. Івана Алексєєва в м. Мелітополі Запорізької області. На момент смерті вона фактично проживала у вищезазначеній квартирі разом з чоловіком ОСОБА_7, однак зареєстрована була в квартирі АДРЕСА_1. Після її смерті 22 серпня 2016 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9 батькові позивачів ОСОБА_7 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 3257, відповідного до якого він успадкував квартиру за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва (стара назва Крупської)АДРЕСА_2. Ще за життя ОСОБА_8, у звязку з отриманням останньою перелому ноги, обовязки домробітниці в сімї батьків з листопада 2014 року виконувала відповідач ОСОБА_5, яка мешкала у квартирі № 117, тобто в цьому ж підїзді, що й сімя ОСОБА_5. 05.11.2017 року в кардіологічному відділенні Мелітопольської міської лікарні помер їх батько ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Знаходячись у похоронному агентстві ОСОБА_5 повідомила їх про те, що 04.04.2017 року вона уклала шлюб з їх батьком у Мелітопольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області. На випадок своєї смерті ОСОБА_7 заповіту не складав, тобто відповідач ОСОБА_5, згідно з положеннями ст. 1261 ЦПК України, входить до першої черги спадкоємців за законом разом із позивачами. Проте, вони вважають, що вищевказаний шлюб має бути визнаний судом недійсним у звязку з його фіктивністю, оскільки їх батько та відповідач по справі спільно ніколи не проживали, не були повязані спільним побутом, не мали будь-якого спільного майна і жодним чином не показували подружніх відносин перед третіми особами, що беззаперечно, на їх думку свідчить про фіктивність вказаного шлюбу. Їх батько з 02.11.2015 року і до своєї смерті працював на посаді професора кафедри машиновикористання у ОСОБА_10 державному агротехнологічному університеті в м. Мелітополі і будучи зайнятою людиною, виділяв ОСОБА_5, як домогосподарці, необхідні грошові кошти лише для задоволення своїх особистих побутових потреб. Будь-якого спільного господарства та сімейного бюджету їх батько ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не вели, мешкали окремо один від одного і не мали жодної речі, яка б могла бути спільним майном. До цього часу у квартирі, де мешкав їх батько, не має будь-яких речей відповідача. Про фіктивність вищезазначеного шлюбу свідчить і той факт, що за життя їх батько підтримував тісні родинні стосунки зі своїм братом ОСОБА_11 і дружні стосунки з ОСОБА_12. Однак, навіть вказані особи нічого не знали про укладення даного шлюбу до того часу, коли вони повідомили їм про це. Таким чином, очевидно, що ОСОБА_7 навіть від свого рідного брата та найкращого друга приховував факт укладення шлюбу з відповідачем. За таких обставин можна стверджувати, що шлюб між їх батьком ОСОБА_7 і відповідачем ОСОБА_5 був укладений без наміру створити сімю та набуття прав та обовязків подружжя, а тому він є фіктивним, що є підставою для визнання його недійсним.

Позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат ОСОБА_3, в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Позивач також суду пояснила, що ОСОБА_5 заявила на похоронах батька, що уклала шлюб з ОСОБА_7 Батько ніколи від них нічого не скривав, але про укладення шлюбу з відповідачкою їм не казав. Після смерті матері батько їй поскаржився, що йому важко самому вести господарство та він сказав, що попросить допомагати ОСОБА_13. Вона погодилася та не заперечувала проти цього, оскільки часто їздити до батька не мала можливості, а ОСОБА_13 вже допомагала по господарству, коли хворіла мати. За життя батько їй говорив, що ОСОБА_14 наполягає на укладенні шлюбу, щоб після його смерті вона могли отримувати його пенсію. При цій розмові, вона зрозуміла, що батько не збирається реєструвати шлюбу. З грудня 2015 року з батьком періодично мешкав його онук ОСОБА_7, а тому батько не міг жити спільно з ОСОБА_13 В останнє вона бачилась з батьком 13 або 14 жовтня 2017 року, за день до відїзду його у відрядження до Білорусії. По поверненню звідти він захворів та був госпіталізований до лікарні, де і помер. Поховання батька оплачувала вона з братом, відповідач матеріально не приймала участі у похованні.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовної заяви посилаючись на підстави викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

У своєму відзиві на позов відповідач зазначає, що позивачі повідомляють завідомо неправдиву інформацію. Домогосподаркою вона ніколи не була. Її дійсно запросив її майбутній чоловік ОСОБА_7 весною 2014 року в якості доглядальниці його дружини ОСОБА_8, яка страждала психіатричними розладами, але офіційно не лікувалась. В червні 2014 року ОСОБА_8 ОСОБА_15 впала, та отримала перелом шейки стегна, внаслідок чого тривалий час була лежачою хворою, потребувала постійного догляду. Вона за запрошенням здійснювала за нею догляд. Позивач ОСОБА_16, мешкаючи в м. Запоріжжі, місяцями не відвідувала матір, а ОСОБА_4, мешкаючи у м. Нєжин Чернігівської області, приїздив до батьків раз на рік. У звязку з її добросовісністю до неї дуже добре ставився ОСОБА_7 Після смерті його дружини у травні 2015 року, приблизно з серпня 2015 року вона отримала пропозицію зустрічей, сумісного проводження часу від ОСОБА_7 Вона погодилась та їх стосунки почали розцвітати на основі взаємних симпатій, зявились почуття. Коли позивачі стали оформляти спадщину після смерті матері, то між ними та батьком виник конфлікт на ґрунті розподілу спадкового майна, відносини між ними були дуже напружені. З січня 2016 року на прохання ОСОБА_7 вони почали мешкати разом у його квартирі за адресою: АДРЕСА_3. До них приходили її та його друзі. Вони мешкали в повноцінному шлюбі, з веденням сумісного побуту і господарства, вели сімейний бюджет, кохали один одного. Вона сплачувала комунальні послуги за цю квартиру, за власні кошти. В липні 2016 року та серпні 2017 року вона з чоловіком сумісно відпочивали по 12 днів на базі відпочинку ОСОБА_10 державного агротехнологічного університету в м. Мелітополі в смт. Кирилівка. В серпні 2016 року вона придбала в їх спальню кімнату його квартири кондиціонер. На початку березня 2017 року до неї звернувся ОСОБА_7 з проханням укладення офіційного шлюбу, пояснив що він є професором університету, публічною особою, вони один одного кохають, що він є походженням з «Якутських» з клану «Сімейські», що він не бажає бути лише співмешканцем, а бажає бути офіційним чоловіком. Вона погодилась та вони в двох звернулись до ВРАЦ м. Мелітополя, заповнили сумісно заяву про укладення шлюбу, через термін в 1 місяць, зявились та зареєстрували свій шлюб, на його прохання вона обрала прізвище «Кушнарьова» після реєстрації шлюбу. Це їх волевиявлення по укладенню шлюбу було вільним, та з метою створення сімї. Крім того, в період з січня 2016 року по листопад 2017 року вони сумісно багаторазово звертались до Мелітопольської лікарні за медичними послугами в момент хвороб чоловіка, завжди вона його супроводжувала та лікувала препаратами. Про їх шлюб в її присутності чоловік повідомив позивачів, в момент їх приїзду навесні 2017 року, ОСОБА_2 в іронічній формі навіть поцікавилась коли буде «святкування», та спитала чи буде вона залучена до нього. Сину ОСОБА_4 було байдуже, він зловживав алкогольними напоями та на цьому ґрунті мав з батьком конфлікти на цьому. Також про їх шлюб знали і брат чоловіка - ОСОБА_17 та товариш чоловіка - ОСОБА_12, які мешкають в Донецькій та Херсонській областях відповідно, вони спілкувалися по скайпу та по телефону та добре її знають.

Крім того, відповідач у судовому засіданні суду пояснила, що пропозицію оформити шлюб зробив саме ОСОБА_18. Вона навіть відмовляла його від цього, посилаючись на їх вік, але він її переконав. Зміна прізвища для неї в такому віці було важким питанням, але чоловік дуже цього бажав, тому вона погодилася. Вони стали проживати однією родиною з ОСОБА_7 з січня 2016 року, після смерті його дружини.

Згідно поданої ОСОБА_2 відповіді на відзив на позовну заяву вбачається, що вона вважає відзив відповідача невмотивованим і безпідставним, посилаючись на те, що ОСОБА_7 не пропонував доглядати відповідачу за своєю дружиною, він взагалі з нею на той час не спілкувався. Її на роботу взяла саме ОСОБА_8, тому що була вдячна відповідачу оскільки 23.02.2011 року у неї стався інсульт, розуміючи це вона вийшла на сходову клітину за допомогою. В цей час відповідач йшла провідати сусідку зверху. На прохання ОСОБА_8 відповідач подзвонила її сестрі ОСОБА_19 і подрузі лікарю ОСОБА_20 Ці негайно прийшли, оскільки мешкають поруч, визвали швидку допомогу і вже через 2-3 години ОСОБА_8 почала отримувати лікування в лікарні. Інсульт не мав наслідків паралізації. Після інсульту по домогосподарству деякий час їй допомагала рідна сестра ОСОБА_19 На рішення ОСОБА_8 запропонувати роботу відповідачу вплинуло і те, що відповідач неодноразово розповідала, що працювала домогосподаркою в Москві і що мешкає на другому поверсі у тому ж підїзді. ОСОБА_8 не ламала шейку стегна та тяжко хворою лежачою не була в неї був перелом ноги та пересувалася вона по дому на костилях і за допомогою ходунів. Під час знаходження ОСОБА_8 у лікарні, відповідач готувала і приносила їй їжу. Під час знаходження ОСОБА_8 вдома з гіпсом і спицями в нозі відповідач ще стала доглядати за мамою, оскільки запевнила, що має досвід догляду за такими хворими. Психічною хворою ОСОБА_8 ніколи не була. Вона була за освітою лікарем і працювала головним лікарем дому санітарної просвіти м. Мелітополя, була публічною особою. На якій підставі відповідач установила їй діагноз психічнохворої не зрозуміло, доказів відповідач не надала. ОСОБА_2 регулярно відвідувала свою мати ОСОБА_8 Відповідач не зовсім добросовісно виконувала свої обовязки, батьки про це неодноразово казали, а ОСОБА_2 робила зауваження на погане прибирання: павутиння, грибок тощо. Проте відповідач їх задовольняла зручністю свого мешкання. Стосунки між ОСОБА_7 та його дітьми завжди були стабільно добрі. Відповідач повідомляє завідомо неправдиву інформацію по поводу виникнення конфлікту на підставі розподілу спадщини після смерті ОСОБА_8, спадщина була за законом і остаточно оформлена. Симпатій у ОСОБА_7 до відповідача не було ніяких і не могло бути, вона взагалі його дратувала і він казав ОСОБА_2. що вона маму не любить і доглядає її в його відсутність погано, перекладає речі і документи в квартирі без дозволу. Оскільки ОСОБА_7 по життю був дуже неохайною людиною, йому завжди було байдуже до побуту, хатню роботу робити не любив, мав хворобливий стан та потребував послуг по домогосподарству. Тому після різних спроб знайти собі домогосподарку, відповідач знов, вже йому, запропонувала себе в якості домогосподарки, мотивуючи тим, що вона завжди поруч і це було десь у вересні 2015 року. Батько радився з ОСОБА_2 по цьому поводу. В період з грудня 2014 року по грудень 2017 року в очній аспірантурі ТДАТУ навчався єдиний онука ОСОБА_7, його повний тезка ОСОБА_7, який перебував в м. Мелітополі, проживав в квартирі ОСОБА_7 Крім того, позивач ОСОБА_2 неодноразово приїжджала з ночівлею та інші родичі і ніхто навіть не запідозрив, що у ОСОБА_7 і відповідача є якісь стосунки і вона оселилася у його квартирі. Ніяких її речей в квартирі не було. 31 травня 2016 року були роковини смерті ОСОБА_8, приїжджали рідний брат батька ОСОБА_17 з онуком ОСОБА_7 з Маріуполя, єдиний друг ОСОБА_21 з Каховки та інші самі близькі друзі батька, була також відповідач. Після поминального обіду, відповідач пішла, а всі інші залишились. І ніхто не побачив на якісь стосунки між батьком та відповідачем, сиділа вона не біля батька, і він її нікому не представляв як цивільну дружину. Ствердження відповідача про оплату комунальних послуг за квартиру № 122 та придбання кондиціонера за власні кошти викликають сумніви, оскільки не підтверджені належними документами, оскільки вона є пенсіонеркою, а документи на кондиціонер вона могла взяти на балконі з коробки. Після смерті ОСОБА_7 зясувалося, що шлюб було зареєстровано в Мелітопольському районному відділу ДРАЦС, хоча до міського відділу значно зручніше добратися, особливо враховуючи мобільність ОСОБА_7 Єдиною сімєю ОСОБА_7 були його діти та єдиний онук.

Згідно заперечень наданих ОСОБА_5 на відповідь на відзив, зазначає, що описані припущення позивачів ОСОБА_22 і ОСОБА_4, щодо відносин її з чоловіком ОСОБА_7, не мають ніякого відношення до істини та фактичних подій які відбувались під час їх цивільного шлюбу з січня 2016 року та офіційного шлюбу з 04 квітня 2017 року. Їх відносини з чоловіком будувались виключно на підставі довіри, взаєморозуміння, піклування та щирого кохання. Позивачі клевещуть на померлого батька професора ОСОБА_7, називають його дуже неохайною людиною, але це неправда, він був винятково акуратним чоловіком, тактовною та порядною людиною, видатним діячем науки. Їй навіть незручно спростовувати такі наклепницькі відомості, бентежить, що виказані вони не будь-ким, а його рідними дітьми. Також вони принижують її гідність, називаючи її домогосподаркою, хатньою робітницею, безпідставно наділяють її якимись обовязками. А в підтвердження її найму надати будь який договір не можуть, що спростовує їх вигадки. Вона з позивачкою ОСОБА_2 ніколи ніяких розмов не вела, її поведінка була завжди відверто провокаційною. Її посилання на вік батька з наслідками сприйняття дійсності і психічними реакціями є явним наклепом та кощунством, з урахуванням його активної роботи на конференціях та у відрядженнях, що спростовує ці вигадки. Її шлюб з батьком позивачів ОСОБА_7, був укладений на підставі вільного волевиявлення, поєднаного з щирим коханням і бажанням пройти життя разом.

Представник третьої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_23 в судовому засіданні заперечувала проти позову, пояснивши, що реєстрація шлюбу здійснювалась відповідно до законодавчо затвердженої процедури. Особисто вона вже не памятає цю реєстрацію, оскільки з того часу було проведено багато інших реєстрацій шлюбу. Реєстрацію проводить начальник, вона є присутньою при реєстрації шлюбу. З документів вбачається, що при реєстрації шлюбу ОСОБА_7 була допущена описка у написанні міста народження відповідача ОСОБА_5, яка в подальшому була виправлена за зверненням самої ОСОБА_5

Допитана в судовому засіданні свідок позивачів ОСОБА_24 суду пояснила, що вона проживає в одному підїзді з ОСОБА_8, у квартирі АДРЕСА_4. Коли дружина ОСОБА_7 захворіла, ОСОБА_13 найняли допомагати по господарству. Вона також проживає у цьому ж підїзді і приходила до ОСОБА_7, як хатня робітниця. Сама вона у дружніх відносинах з ОСОБА_7 не перебувала, до його квартири не приходила, але коли вона зустрічалася з ним на вулиці, він ніколи не розповідав їй про те, що одружився з ОСОБА_14.

Допитаний в судовому засіданні свідок позивачів ОСОБА_2, суду пояснив, що покійного тестя знає з 1980 року. Вони з ним спілкувалися по сімейним питанням та робочим моментам. У травні 2017 року він проїздом був у квартирі ОСОБА_18, де чув розмову між останнім і його онуком, ОСОБА_18. З розмови він зрозумів, що ОСОБА_14 є хатньою робітницею. Часто до тестя він не приїздив, бував лише проїздом, але про наявність відносин між ним і відповідачкою нічого не вказувало і він про це ні йому ні його дружині не говорив. Про їх шлюб дізналися лише на похоронах, коли відповідачка виступила з промовою, всі були дуже здивовані.

Допитаний в судовому засіданні свідок позивачів ОСОБА_25, суду пояснив, що він є заступником декана механічного факультету ТДАТУ та перебуває у дружніх стосунках з сином померлого, ОСОБА_4. Про те, що ОСОБА_7 вступив у шлюб з відповідачкою після смерті дружини він не знав та коли на похоронах відповідач ОСОБА_5 заявила в промові, що помер її чоловік, то всі присутні були здивовані, оскільки на роботі про це не чули від ОСОБА_18. ОСОБА_26 він бачив в квартирі померлого декілька разів коли приходив в гості, вона накривала на стіл, подавала кофе. В нього склалося враження, що вона є хатня робітниця.

Допитаний в судовому засіданні свідок позивачів ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції з Іллічивським районним судом м. Маріуполя) суду пояснив, що він доводиться братом померлого ОСОБА_7, проживає в м. Маріуполь. Останні роки між ним та братом склалися більш теплі стосунки, вони часто спілкувалися. До того між ними були нейтральні стосунки, але після смерті матері вони зблизилися. Востаннє він був у брата на річницю смерті його дружини ОСОБА_15 у 2016 році. В іншій час вони спілкувалися по телефону або по скайпу. Про смерть брата він дізнався від його доньки, ОСОБА_2, яка телефоном повідомила про смерть батька. У вечорі 6 листопада 2017 року він приїхав в м. Мелітополь, але в квартирі брата йому ніхто не відкрив двері. Він зателефонував племінниці ОСОБА_2 і вона подзвонила ОСОБА_26, яка підійшла і відкрила йому квартиру брата. У той же вечір ОСОБА_26 повідомила йому, що вона з братом перебувала у шлюбі. Він був здивований, оскільки за життя, під час їхнього спілкування брат ніколи не говорив, що ОСОБА_26 його дружина. Якось у розмові він казав, що вона допомагає йому по господарству. Вважає, що цей шлюб був фіктивним, або брат взагалі не знав, що був одружений на ОСОБА_26. За характером брата, його не можливо було одружити проти його волі чи примусити укласти шлюб.

Допитаний в судовому засіданні свідок позивачів ОСОБА_27 суду пояснив, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є племінниками його дружини. На протязі останніх 40 років він з дружиною близько спілкувалися з родиною покійного ОСОБА_7. Коли дружина ОСОБА_7, ОСОБА_15 захворіла, то вони наполягали, щоб він найняв людину, яка б допомагала йому по домогосподарству. Тоді їм стала допомагати сусідка ОСОБА_14 ОСОБА_13. Коли дружина ОСОБА_7 померла, то ОСОБА_13 продовжувала допомагати ОСОБА_7 по господарству. Він впевнений, що шлюб між ними є фіктивним, оскільки не розуміє навіщо йому було це приховувати за життя. Він припускає, що ОСОБА_7 міг не знати, що є одружений вдруге. Він був вольовим і його не можливо було примусити до шлюбу.

Допитана в судовому засіданні свідок позивачів ОСОБА_19 суду пояснила, що померлий ОСОБА_7 був чоловіком її старшої сестри ОСОБА_15. Коли та захворіла, то сусідку ОСОБА_14 ОСОБА_13 найняли здійснювати догляд за сестрою. Після смерті сестри, ОСОБА_14 припинила свої повноваження та не приходила десь 3-4 місяці. Вона стала сама допомагати по господарству ОСОБА_7 Коли він приїхав з відрядження з Байкалу, то з ним став проживати його онук ОСОБА_7. Потім ОСОБА_7 сказав їй, що ОСОБА_14 пропонує свої послуги домогосподарки. Вона з його дочкою ОСОБА_28 обговорили це і навіть були задоволені цьому, оскільки дочці не зручно було їздити з Запоріжжя та їй також не завжди було зручно навідуватися до нього. Вона памятає, що якось навесні 2016 року між нею та ОСОБА_7 була розмова, в якій ОСОБА_7 жартівливо сказав, що ОСОБА_14 бажає за нього заміж, хоче його пенсію після нього. На її запитання, чи не збирається він помирати, він відповів «не дочекаєтесь». Вони посміялися і на цьому розмову про це закінчили. Вона весь час сприймала ОСОБА_14, як домогосподарку, яка допомагає ОСОБА_18 по господарству. Про їх шлюбні відносини ОСОБА_18 ніколи не говорив.

Допитаний в судовому засіданні свідок позивачів ОСОБА_21 (в режимі відео конференції з Каховським міськрайонним судом Запорізької області) суду пояснив, що товаришував з ОСОБА_7 на протязі 55 років. До смерті його дружини, ОСОБА_15, він ще часто приїздив до них в гості, після її смерті вони більше спілкувалися по скапу або телефоном. Знає, що після смерті ОСОБА_15 по господарству допомагала ОСОБА_19, сестра ОСОБА_15, але він почав шукати домогосподарку. У 2016 році він був з дружиною в гостях у ОСОБА_18 та бачили ОСОБА_14, яка допомагала ОСОБА_18, як домогосподарка. Він не міг часто бувати у ОСОБА_18, але був у нього у 2016 році на річницю смерті дружини ОСОБА_15, а також заїздив до нього ще коли був на ювілеї в ОСОБА_20 та коли приїздив на похорон однокашника. Також у 2016 році сам ОСОБА_15 приїздив до нього на ювілей 09.12.2016 року. В 2017 році вони спілкувалися тільки по телефону. Спілкувалися вони не рідше 1 разу на місяць. Він йому ніколи не казав, що уклав шлюб з ОСОБА_14. У розмові якось казав, що хоче переписати все своє майно на онука ОСОБА_15. Вважає, що шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 не було. Вона могла скористатися його добротою, у житті він був доброю людиною, а в науці був рішучим і наполегливим. В останні роки він дуже хворів, у нього було дуже слабке серце.

Допитана в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_29 суду пояснила, що вона є старшою будинку № 18 по вул. І.Алексєєва в м. Мелітополі. Вона давно знає ОСОБА_5 і знала ОСОБА_7 Їй відомо, що ОСОБА_14 спочатку допомагала по догляду за хворою дружиною ОСОБА_18, а після її смерті, через деякий час ОСОБА_14 почала проживати з ОСОБА_18. Приблизно з січня 2016 року вони мешкали разом, а в подальшому, десь у березні 2017 року оформили шлюб. Про те, що вони уклали шлюб їй сказала сама ОСОБА_14. Вона перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_14. Після того, як вони стали проживати разом, вона побачила очевидні позитивні зміни в його зовнішності, він став дійсно походити на професора. ОСОБА_30 ними були добрі, щирі стосунки, вони разом ходили до магазину, тощо Коли вона приносила квитанції по оплаті комунальних послуг у квартиру № 117, що належить ОСОБА_14, то її син просив віднести квитанції до квартири ОСОБА_18 (№122), оскільки мати проживала там. Вона заходила в гості до родини ОСОБА_7, бачила ОСОБА_14 у квартирі, одягнуту «по домашньому». ОСОБА_31, ОСОБА_2 вона за його життя ніколи не бачила. Вперше побачила її місяці два тому, коли ОСОБА_2 звернулася до неї з питанням, чи давала вона ОСОБА_14 довідку для суду.

Допитана в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_32 суду пояснила, що проживає по сусідству з квартирою ОСОБА_7, в АДРЕСА_5. Перебувала у дружніх стосунках з ОСОБА_14 та ОСОБА_18. ОСОБА_33 не часто навіщали його. Її вразило, що дітям було все одне, як він буде далі жити після смерті дружини. Дочку ОСОБА_28 вона бачила лише на похоронах її матері, а сина ОСОБА_34 вона бачила коли він приїздив у свою квартиру, де зловживав алкоголем. Це дуже не подобалося ОСОБА_18. Після того, як ОСОБА_18 став жити разом з ОСОБА_14, він змінився на краще, він був щасливий. Про їх одруження їй проговорився сам ОСОБА_18. Вона бачила, що вони любили один одного, ОСОБА_18 називав її «Азачкою». Вони разом їздили відпочивали на морі, і на час їх відсутності просили її подивитися за квартирою. ОСОБА_35 хворів, то ОСОБА_14 за ним доглядала.

Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_36 суду пояснив, що він разом з ОСОБА_7 перебував в партії «Громада», де познайомилися і з 1989 року підтримували дружні стосунки. Вони дуже тісно спілкувалися та він добре знає родину ОСОБА_7 Коли дружина ОСОБА_7, ОСОБА_15 Іванівна, захворіла і всі рідні і близькі відмовилися допомагати, то це його підкосило. Син ОСОБА_34 зловживав алкогольними напоями, це не подобалося ОСОБА_18 і коли син приходив до нього пяний то влаштовував сварки. Дочка ОСОБА_28 приїздила не часто, а після смерті матері вона взагалі приїздила, щоб забрати щось з речей, які залишилися після померлої. ОСОБА_18 був дуже ображений на своїх дітей і неодноразово виказував це у розмовах. Він спілкувався з ОСОБА_18 майже кожен день по телефону, його запрошували на свята. У 2015 році, через деякий час після того, як померла дружина ОСОБА_18, він йому сказав, що буде жити разом з сусідкою ОСОБА_14. Під час їх сумісного проживання, він на власні очі побачив позитивні зміни у житті свого друга, що його радувало. ОСОБА_18 у квітні 2017 року запросив його на реєстрацію шлюбу з ОСОБА_14, там також була присутня ще інша жінка на імя ОСОБА_37. Розпис відбувся в РАГСі по вул. К.Маркса в м. Мелітополі. Він і ОСОБА_37 привітали їх з одруженням, подарували квіти. Після цього ОСОБА_18 сказав, що чекає всіх у неділю в них вдома на святкування одруження. Оскільки реєстрація шлюбу відбувалася у буденний день, тому ОСОБА_18 поїхав на роботу, а вони по своїм справам. Він бував у ОСОБА_18 зі своєю дружиною майже кожні вихідні. До ОСОБА_18 інколи приїздив його онук з Москви та його товариш з Коховки Кісильов. ОСОБА_18 ставився до ОСОБА_14, як до дружини, їх відносини були дуже добрими і теплими, вдома він називав її лише «Азочкою».

Допитана в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_38 суду пояснила, що вона подруга ОСОБА_5. В травні 2015 року ОСОБА_18 та ОСОБА_14 підійшли до неї і попросили її доглядати за хворою дружиною ОСОБА_18, ОСОБА_15. Аза не могла більше здійснювати за нею догляд, оскільки її запросили працювати в смт. Кирилівка Якимівського району. Вона попрацювала у ОСОБА_5 2 тижні, а потім ОСОБА_15 Іванівна померла. Аза приїхала додому наприкінці літа 2015 року і ОСОБА_18 попросив її допомагати йому по господарству. Поступово вони зблизилися і почали мешкати разом, однією родиною. Вони разом їздили відпочивати та вона часто їх бачила разом. У квітні 2017 року вони вирішили оформити свої відносини. Її запрошували на церемонію реєстрації шлюбу, але вона не змогла піти за сімейними обставинами, однак у вечорі вона прийшла привітати їх з цією подією. Аза їй казала, що їй не потрібен шлю і що їм і так добре з ОСОБА_18, але він наполягав і все ж таки вмовив її. Вона бачила, що між ОСОБА_18 та ОСОБА_14 були почуття, вони жили добре, вели спільний бюджет. Про доньку ОСОБА_18, ОСОБА_2, вона дізналася у травні 2015 року, коли померла ОСОБА_15 Іванівна. Раніше вона її не бачила і не знала. Коли вона бачила відношення дітей до ОСОБА_18, то в неї виникала думка, що дітям від нього потрібні були тільки гроші.

Допитана в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_37 суду пояснила, що мешкає у тому ж будинку, що і родина ОСОБА_5, і добре знає цю сімю. Її квартира №121 знаходиться поверхом нижче. Її чоловік працював також у ОСОБА_10, де працював ОСОБА_7. Вона знає, що через деякий час після смерті своєї дружини, ОСОБА_15, ОСОБА_18 став проживати з ОСОБА_14, яка до цього допомагала доглядати ОСОБА_15 Іванівну. Після того, як вони стали жити разом, то всім стали очевидні позитивні зміни в поведінці та зовнішності ОСОБА_18. Він називав ОСОБА_14 своєю дружиною. У 2017 році вони розписалися, оскільки ОСОБА_18 хотів повезти ОСОБА_14 на Байкал, звідки він був родом. ОСОБА_33 після смерті матері покинули ОСОБА_18, приїздили дуже рідко. ОСОБА_30 та його сином ОСОБА_34 завжди були погані відносини, оскільки син зловживав алкоголем, а батькові це не подобалося і на цьому грунті між ними виникали конфлікти. ОСОБА_14 з ОСОБА_18 проживали разом у його квартирі. № 122 будинку № 18 по вул. Івана Алексєєва в м. Мелітополі, хоча у ОСОБА_14 є своя квартира у цьому ж підїзді. Про те, що ОСОБА_7 розписався з ОСОБА_14 він сам розповідав її чоловіку, а чоловік вже розповів про це їй.

Допитана в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_39 суду пояснила, що вона з ОСОБА_5 однокласниці, проживають у сусідніх будинках. Вона з чоловіком працювала в інституті зрошувального садівництва коли в 90-х роках вони познайомилися з родиною ОСОБА_5. Вони часто спілкувалися, у ОСОБА_5, як і в них, була дача в смт. Мирне Мелітопольського району. У 2009 році її чоловік помер. Якось їй зателефонувала ОСОБА_14 і розповіла, що ОСОБА_5 її прохають доглядати за хворою ОСОБА_15 Іванівною, дружиною ОСОБА_18. Вона їй порадила погодитись, нагадавши, що в неї вже є досвід догляду за лежачими хворими і що це поруч з нею, не треба далеко їздити. ОСОБА_40 померла то ОСОБА_14 на прохання ОСОБА_18 стала допомагати йому вести господарство. Потім, приблизно з початку 2016 року вони почали мешкати разом однією родиною. З ОСОБА_14 він став схожий на академіка. Якось у місті вона випадково зустрілася з ОСОБА_18 і він її попросив, щоб вона вмовила ОСОБА_14 розписатися з ним. Поговоривши з ОСОБА_14, їй вдалося переконати її, оскільки вони вже мешкали разом, то краще вже бути в оформлених відносинах. 04 квітня 2017 року вони розписалися. Її запросили на реєстрацію шлюбу, яка відбулася будній день у першій половині дня. Реєстрацію шлюбу проводили у районному відділ РАГСу, оскільки міський був на ремонті. ОСОБА_18 та ОСОБА_14 зайшли в кімнату для одруження, а вона з другом ОСОБА_18 залишилися очікувати їх, після того, як розпис відбувся вони їх привітали. Після цієї події ОСОБА_18 поїхав на таксі на роботу, а вона з ОСОБА_14 поїхали до дому.

Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_41 є дітьми ОСОБА_7, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10-11) та копією свідоцтва про шлюб позивача ОСОБА_2 (а.с.12). Дана обставина ні ким з учасників не оспорювалася.

Сторонами не оспорювалася і та обставина, що відповідач з листопада 2014 року по травень 2015 року здійснювала догляд за хворою матірю позивачів, ОСОБА_8, яка 31 травня 2015 року померла.

З травня 2015 року по закінчення літа 2015 року відповідач працювала в смт Кирилівка і по приїзду додому вона погодилася на пропозицію ОСОБА_7 допомагати йому по господарству. Ця обставина була визнана і відповідачем.

З січня 2016 року відповідач ОСОБА_5 та ОСОБА_7 стали мешкати разом у його квартирі однією родиною, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_36, ОСОБА_38, ОСОБА_37, ОСОБА_39, ОСОБА_32

Як встановлено у судовому засіданні, зазначені свідки близько знали ОСОБА_7 та ОСОБА_5, є сусідами та друзями, які мали можливість бачити на власні очі відносини, які склалися між відповідачем та ОСОБА_7 За їх показами встановлено, що між відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_7 дійсно існували почуття поваги, любові та турботи один про одного.

Та обставина, що ОСОБА_7 не повідомив про свої відносини з відповідачкою своєму братові, дітям, товаришу ОСОБА_12 та колегам по роботі, на думку суду, може мати різні причини, в тому числі його побоювання засудження з їх боку таких відносин та бажання захистити ці відносини він небажаних негативних розмов.

До таких висновків суд дійшов, оцінюючи зневажливе ставлення позивача ОСОБА_2 до відповідачки в судовому засіданні. Також на це вказує і те, що між позивачем ОСОБА_4 та його батьком були не дуже добрі, конфліктні відносини, на що вказують ряд свідків, в тому числі добрий товариш померлого, ОСОБА_36 До того ж, як пояснювали в судовому засіданні свідки позивачів, вони спілкувалися з ним більше по телефону чи за допомогою інтернетзвязку, оскільки більшість з них мешкає в інших містах. Таке спілкування відбувалося 1-2 рази на місяць, що може вказувати на не достатньо близькі, довірливі відносини між ними.

Судом також встановлено, що 04 квітня 2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_42 (відповідачем) був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 186692 від 04 квітня 2017 року. Внаслідок укладення даного шлюбу ОСОБА_13 було змінене прізвище на «Кушнарьова» (а.с.13).

Заяви про державну реєстрацію шлюбу були подані ОСОБА_7 та ОСОБА_13 до Мелітопольського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області особисто та заповнювалися ними особисто у відповідних графах. Даний факт підтвердили у судовому засіданні як відповідач ОСОБА_5, так і представник Мелітопольського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_23 Також судом були досліджені оригінали поданої заяви про реєстрацію шлюбу.

Так, позивач після дослідження оригіналів документів, що були представлені органом РАГСу, заявили про необхідність проведення почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_7, ставлячи під сумнів його присутність під час реєстрації шлюбу.

Однак, суд відмовив у цьому, розяснивши позивачу та її представнику, що зміна підстав позову під час судового розгляду по суті не допускається.

Позивачі у позовній заяві посилаються на фіктивність шлюбу між відповідачем та їх батьком, як на підставу визнання шлюбу недійсним, а тому заявивши про необхідність проведення почеркознавчої експертизи підпису батька у заяві, вони намагалися змінити підставу позову, з чого можна дійти висновку, що позивачі при зверненні до суду не мали переконливих доказів фіктивності шлюбу їх батька з відповідачем.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали шлюб з метою створення сімї, на що вказують їх тривалі стосунки, ведення спільного господарства та проживання в одному житловому приміщенні, що підтвердили свідки ОСОБА_36, ОСОБА_38, ОСОБА_37, ОСОБА_39., ОСОБА_32 та не було спростовано іншими доказами.

До посилань позивача ОСОБА_2 на те, що в той час з її батьком проживав його онук, повний тезка ОСОБА_7, суд ставиться критично, оскільки судом встановлено і цей факт не заперечувався сторонами, що у сусідньому підїзді цього ж будинку розташована квартира, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_4, який є батьком ОСОБА_7 (онука) і він міг мешкати саме в цій квартирі. До того ж позивачі не заявили про допит свідка ОСОБА_7, який міг би особисто підтвердити чи спростувати вказані обставини.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

У статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

У ст. 28 СК України встановлено, що заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором.

Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обовязків подружжя.

При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

У відповідності до ст. 43 СК України розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним.

Позивачі зазначають, що реєстрацією шлюбу між їх батьком та відповідачем порушені їх майнові права на спадкування. Але у той же час, ними не надано будь-яких доказів того, що відповідач бажає скористатися своїм правом на спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_7, чи вже скористалася таким правом.

Враховуючи характер взаємовідносин ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які проживали тривалий час в одній квартирі, вели спільне господарство і мали спільний побут, вказує на наявність реальних намірів у створенні сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, добровільність реєстрації сторонами шлюбу, суд вважає безпідставними доводи позивачів та їх представника щодо фіктивності укладеного між ними шлюбу.

Не заслуговують уваги доводи позивачів та їх представників щодо того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 спільно ніколи не проживали, не були повязані спільним побутом, не мали будь-якого спільного майна і жодними чином не показували подружніх відносин перед третіми особами, оскільки вказані свідчення спростовуються показами свідків ОСОБА_36, ОСОБА_38, ОСОБА_37, ОСОБА_39., ОСОБА_32 які мешкали поруч, приходили в гості, щодня спілкувалися з подружжям та бачили розвиток їх відносин на власні очі.

Суд вважає недоцільним надавати оцінку великій кількості документів, що були надані обома сторонами, оскільки наявність між подружжям шлюбних відносин чи їх відсутність, ними не підтверджується, такі обставини судом встановлюються виключно з показів свідків, які проживали поруч з подружжям та можуть оцінити їх почуття та відносини один до одного.

Суд, вирішуючи даний спір, врахував і роз'яснення, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справах у постанові від 03 лютого 2010 року у справі за № 6-7505/св09, зокрема як щодо посилань на ч. 2 ст. 40 СК України, зазначеного раніше висновків Верховного Суду України у п. 13 Постанови Пленуму, а також щодо того, що за теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім'ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов'язки подружжя.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім'ї.

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім'ю чи про його відсутність.

Суд також зазначає, що відповідно до статті 8 Європейської конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновків, що позивачі не довели відсутність у їх батька, ОСОБА_7, реального наміру створити сім'ю з відповідачем ОСОБА_5 і набути прав та обов'язків подружжя, а приведені ними докази мають характер припущень та субєктивного ставлення до події укладення шлюбу між ними, тому суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок їх безпідставності та недоведеності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 21 - 26, 27 - 29, 38 - 43 СК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258264, 265, 273, 280, 281, 282, 283, 284, 289, 352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 26 грудня 2018 року.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова