АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2252/18 Номер провадження 22-ц/786/1961/18Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С.Б.

Суддів Прядкіної О.В., Хіль Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 липня 2018 року у складі головуючого судді Самсонової О.А.

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.01.2007 року у розмірі 27022,74 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3686,03 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 18400 грн., заборгованості за пенею та комісією-3173,72 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 1262,99 грн., а також понесених судових витрат у розмірі 1762 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 липня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у звязку із спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції з підстав необєктивності та неповноти судового розгляду, порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності, оскільки кошти за кредитним договором відповідачем повернуті не були, а закінчення строку дії картки не припиняє дію кредитного договору. Оскільки кредитним договором передбачено самостійні щомісячні платежі, судом не було враховано положення статей 549, 1048 ЦК України, а тому проценти за договором та пеня підлягають стягненню в межах строку позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту першому частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального справа (стаття 375 ЦПК України).

По справі судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 24 січня 2007 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання (стаття 634 ЦК України).

Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 31.03.2018 року становить 27022,74 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту 3686,03 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 18400 грн., заборгованості за пенею та комісією-3173,72 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 1262,99 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що на час звернення позивача до суду з даним позовом сплинув строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем по справі, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим фактичним обставинам справи та ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом встановлена спеціальна позовна давність в один рік ( пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, який співпадає із строком дії картки (стаття 261 ЦК України).

Встановлено, що на виконання умов кредитного договору ОСОБА_2 видав відповідачу платіжну картку «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду» № 570212.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 вказувала, що термін дії карти сплив 01 січня 2013 року.

Ухвалою суду першої інстанції від 03 травня 2018 року витребувано у позивача інформацію про термін дії картки, виданої ОСОБА_3 згідно договору № б/н від 24.01.2007 року, проте Банком таку інформації суду надано не було та твердження відповідача не спростовано.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про початок перебігу позовної давності з 01 січня 2013 року, коли позивач міг довідатись про порушення свого права.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідач в суді першої інстанції заявила про застосування позовної давності, подавши відповідну заяву (а.с. 37-38).

До суду з даним позовом банк звернувся 23 квітня 2018 року, тобто поза межами позовної давності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги щодо права на одержання від позичальника процентів від суми кредиту відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та неустойки за правилами статті 549 ЦК України в межах строку позовної давності є безпідставними.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, що регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Таку правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справ № 444/9519/12, яка відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, на який посилається в апеляційній скарзі позивач.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не відповідають нормам матеріального та процесуального права, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

Встановлено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_4

ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1