Справа № 214/3159/16-ц
2/214/157/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2018 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

секретаря судового засідання Печарник З.І.,

за участю: позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 її представника - ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за первісним позовом заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом виселення з квартири та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу та ведення спільного домашнього господарства та зміну черговості одержання права на спадкування, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 звернулася до суду з первісним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом виселення з квартири та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 права володіння та користування належною йому на праві приватної власністі квартирою №169 в будинку №2 по бульвару Вечірньому в м. Кривому Розі та стягнути на її користь солідарно з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що її колишньому чоловікові ОСОБА_9 на праві приватної власності належала квартира №169 в будинку №2 на бульварі Вечірній м. Кривого Рогу, загальною площею 48,3 кв. м. Шамшин В.Є. 10.06.2015 року помер. Їх неповнолітній син ОСОБА_8 був спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину. Інші спадкоємці першої черги відсутні. Отримавши у спадщину вище вказану квартиру вони з сином дізнались, що в квартирі проживають невідомі особи. Як зясувалось незадовго до своєї смерті ОСОБА_9 зареєстрував там своїх знайомих ОСОБА_3, ОСОБА_6, які на той час не мали реєстрації та вмовили зареєструвати їх у квартирі за вище вказаною адресою. Вважає, що за життя ОСОБА_9 міг використовувати свою квартиру для свого проживання і проживання будь-кого іншого, але, після успадкування квартири, відповідачі втратили право на проживання в цій квартирі та мають її звільнити, оскільки не її членами їх сім`ї, тим паче її неповнолітній син та вона не надавали дозволу на проживання в квартирі та жодного договору з відповідачами не укладали. Тому вважає їх такими, що продовжують володіти, користуватися та проживати в квартирі, що належить її синові, без жодних для цього підстав. Крім цього після смерті ОСОБА_9 їй неодноразово телефонували сусіди та скаржились на аморальну поведінку відповідачів, які зловживають спиртними напоями, приводять в квартиру сторонніх людей, після чого порушують громадський спокій сусідів, руйнують меблі та предмети побуту в квартирі, продають певні речі з квартири. Представляючи інтереси сина вона поїхала до квартири, щоб повідомити Відповідачів за первісним позовом, що її син є єдиним спадкоємцем та власником і що їм необхідно якнайшвидше звільнити квартиру. Жінки заявили, що вони зареєстровані в цій квартирі і переїздити нікуди не збираються. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2016 року за її сином ОСОБА_8 визнано право власності в порядку спадкування на вказану квартиру. У звязку із протиправними діями відповідачів, які перешкоджають ОСОБА_8 реалізувати право власності на спірну квартиру вона звернулась до суду за захистом прав її неповнолітнього сина

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу та ведення спільного домашнього господарства та зміну черговості одержання права на спадкування, в якому просить встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловіка та дружини ОСОБА_3 і померлого 10.06.2015 р. ОСОБА_9 та змінити черговість одержання права спадкування та визнати за ОСОБА_3 право на спадкування разом з ОСОБА_8, як спадкоємцем першої черги.

В обґрунтування зустрічних вимог зазначила, що 10.06.2015 року помер ОСОБА_9 Після його смерті залишилось спадкове майно,- двокімнатна квартира загальною площею 48,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у м. Кривому Розі, яка належала йому на праві приватної власності. З ОСОБА_9 вона познайомилась у 2009 році через спільну знайому ОСОБА_10 З початку вони товаришували. На той час ОСОБА_9 мешкав зі своєю матірю ОСОБА_11 за адресою: м. Кривий Ріг, бул. ВечірнійАДРЕСА_2. Потім він переїхав жити до неї у її квартиру за адресою: АДРЕСА_3. Після смерті ОСОБА_11 , вони із донькою вирішили продати свою квартиру по вул. Постишева та переїхати жити до ОСОБА_9 27.04.2014 року вони разом з донькою зареєструвались у спірній квартирі. З 2009 року вони стали мешкати однією сімєю, вели спільний бюджет та спільне господарство, утримували її та його квартиру, вона допомагала піклуватись про його матір. У березні 2015 року ОСОБА_9 тяжко захворів, стало різко погіршуватись здоровя. Після звернення до медичного закладу та обстеження було встановлено діагноз ракова інтоксикація. Кошти на лікування йшли з їх спільного бюджету, так як сподівались, що він вилікується. У червні лікарі повідомили, що сподіватись на вилікування марно і треба готуватись до смерті. У віці 43 років ОСОБА_9 помер і вона за свої кошти його поховала. Встановлення факту сумісного проживання і ведення спільного господарства необхідно їй для отримання спадщини після смерті ОСОБА_9 та надання їй права як спадкоємиці першої черги.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 (представник відповідача за зустрічним позовом) позовні вимоги за первісним позовом підтримав, наполягав на їх задоволенні. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити, оскільки він є необґрунтованим.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом) та її представник ОСОБА_4, кожен окремо заперечували щодо задоволення первісного позову, пояснили, що вони мають право на проживання у квартирі, оскільки там ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровані на законних підставах. На задоволенні зустрічного позову наполягали, з підстав викладених в її заяві та додатково зазначила, що ОСОБА_8 не має право на користування квартирою.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6, була допитана судом у якості свідка та суду пояснила, що проживала разом зі свою матірю ОСОБА_3 та ОСОБА_9, на вулиці Постишева, 37. Останній перевіз до них свої речі, техніку. Їй було відомо, що у ОСОБА_12 є дитина, але він з нею не спілкувався. Після того як у 2014 році продали їх квартиру, почали з мамою жити на бульварі Вечірньому. Коли переїхали до ОСОБА_9, вона навчалась у технікумі. ОСОБА_9 обіцяв переоформити квартиру на них. Проте поїхав в гості до ОСОБА_1 та повернувся без документів на квартиру. З березня 2014 року в ОСОБА_9 почалась проявлятись хвороба, тому він перебував у лікарнях, а потім вдома. Лікування тривало близько 6 місяців, доглядала його її мати, а вона допомагала. ОСОБА_1 ніколи не приходила до ОСОБА_9 під час хвороби. Вони з матірю робили ремонт у спірній квартирі. Вказала, що ОСОБА_9 виїжджав на заробітки до Росії та був там приблизно тиждень. Також він їздив у 2011 році до м. Залізного порту на заробітки, кошти взяв у її матері, проте нічного не заробив і повернувся. Офіційно аліменти не платив, після продажу квартири мати давала кошти ОСОБА_1 і дала в борг 2000 грн. Коли продали квартиру також давали їй кошти, після того як гроші закінчились, тому що багато грошей йшло на лікування, син ОСОБА_9 перестав приходити до батька. Також зазначила, що вона зареєстрована у спірній квартирі, однак мешкає з чоловіком з листопада 2017 року на вулиці Сімонова, 1а/35. Електро та газопостачання у спірній квартирі відключили у 2016 році. ЇЇ мати наразі проживає у спірній квартирі, вказала, що коли вони продали квартиру на вулиці Постишева, забрали звідти речі, а саме: меблі, пилосос, мікрохвильовку, холодильник, які наразі перебувають у спірній квартирі.

Представник третьої особи Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, щодо задоволення первісного та зустрічного позовів не заперечувала, при винесені рішення ґрунтуватись на вимогах чинного законодавства.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13, в суді показала, що знає сімю позивача за первісним позовом з 1990 року. Їй відомо, що у ОСОБА_1 з ОСОБА_9 є син. Вказані особи перестали спільно жити у 2013 році. Після того, як вони розійшлись ОСОБА_9 приходив до ОСОБА_1 в гості. Проте ОСОБА_9 у 2013 році повідомив, що знайшов іншу жінку, проте все одно інколи приходив до ОСОБА_1 ОСОБА_12 ОСОБА_9 із новою жінкою, у квартирі його матері, завжди був у нетверезому стані, декілька разів бачила його з іншою жінкою. Дитиною ОСОБА_9 не займався, доходів у нього не було, поїхав до Росії, потім повернувся. Помер у червні 2015 року, останній раз вона бачила його восени він був здоровий, при розмові повідомив, що його цивільна дружина продала квартиру, тепер живуть в квартирі його матері.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 показала, що вона є матірю Позивача за первісним позовом, її донька проживала з ОСОБА_9 14 років, з 2011 року перестали проживати разом. Із листопада 2011 року по 2014 рік вона проживала в Росії. У 2014 році повернулась в Україну. Памятає, що ОСОБА_9 проживав у них у вересні у 2014 року, потім повернувся до ОСОБА_3, у період з 2014 по 2015 рік він тричі приходив до них, проживав близько місяця, кожний раз. Приїжджав до дитини, давав йому грошові кошти, потім приїхав та віддав ключі від квартири, сказав, що дитині повинна дістатись квартира. У жовтні 2014 року проживав з ними, потім повернувся до своєї квартири. Спірна квартира належить внуку, наразі там проживає відповідач ОСОБА_3 Їй стало відомо зі слів матері ОСОБА_9, що останній став проживати із ОСОБА_3 з 2013 року. Додала, що поховання ОСОБА_8 організовувала її донька.

Також, допитана в якості свідка ОСОБА_15, показала, що померлий ОСОБА_9 був її кумом і вони тісно спілкувались. ОСОБА_1 знає близько 20 років. У 2011 році коли посварились ОСОБА_1 та ОСОБА_9 він поїхав до Залізного порту. Після 2011 року ОСОБА_9 2-3 рази проживав з позивачем ОСОБА_1 У 2013 році, коли вона зустріла ОСОБА_9, який за особисте життя відповів, що живе зі своєю матірю. У 2014 році дізналась про ОСОБА_3, яка зараз проживає на бульварі Вечірньому у квартирі, яка належить сину ОСОБА_9.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 показала, що з 2007 року знає ОСОБА_9 як чоловіка ОСОБА_1, які в 2011 році розійшлися. У 2012 році бачила ОСОБА_9 у ОСОБА_1 вдома, ні про яку іншу жінку на той час не знала. Зі слів ОСОБА_9 у 2013 році він познайомився з іншою жінкою, бачила її вперше на його похованні. Їй відомо, що ця жінка мешкає у квартирі матері ОСОБА_9 на бульварі Вечірній. Також їй відомо, що ОСОБА_9 приїжджав до ОСОБА_1 та проживав із нею у період коли постійно жив із своєю матір`ю.

Також допитана в якості свідка відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 показала, що 10.06.2015 року помер ОСОБА_9, після його смерті залишилась квартира на бульварі Вечірньому 2/169, яка належала йому на праві власності з ним вона познайомилась у 2009 року коли той проживав у вище вказаній квартирі зі своєю матірю. У 2009 році ОСОБА_9 переїхав жити до неї у квартиру по вулиці Постишева, 37/92, а після смерті його матері у 2014 році вони вирішили продати її 3-кімнатну квартиру і переїхати на бульвар Вечірній. Після продажу її квартири 18 серпня 2014 року за 12600 дол. США, вони з донькою переїхали в квартиру на бул. Вечірній. Кошти витратили на життя, зробили ремонт, частково погасили борги. З 2009 року проживали з ОСОБА_9 однією сімєю, вона забезпечувала їх, оскільки ОСОБА_12 не працював, також надавала кошти на лікування і його матері. У 2014 році вони з ОСОБА_9 пішли до лікарні де встановили, що у нього ракове захворювання. ОСОБА_17 організувала мати його колишньої дружини. На даний час вона проживає на бульварі Вечірньому, її донька на теперішній час там не проживає, а проживає на вулиці Сімонова. На даний час в спірній квартирі існує заборгованість по квартплаті, енергоносії вимкнені, газопостачання не має. Після продажу квартири вони дали гроші ОСОБА_1 на утримання їхнього сина, суму не памятає. Після того, як ОСОБА_17 захворів, ОСОБА_1 прийшла до нього один раз, з якою метою вона не памятає. За кордон ОСОБА_9 збирався два рази, однак так і не виїхав, їй не пропонував. ОСОБА_9 любив випивати. Вони не одружились, бо на те не було часу. Він хотів скласти заповіт на неї, звернувшись до нотаріуса їм відповіли, що не можуть скласти заповіт, у звязку із тим, що ОСОБА_9 приймав ліки, які містять наркотичні речовини. Одного разу ОСОБА_9Єю поїхав в гості до сина та взяв документи на спірну квартир, які в зберігались у портфелі, його не було близько 3-4 дні, а коли повернувся, то документів не було. Після чого він зателефонував ОСОБА_1, яка відповідала, що документів не бачила. Їй не відомо, де знаходять документи. Особисто вона гроші ОСОБА_1 не давала. Наркотичні ліки отримувала вона, оскільки ОСОБА_17 був лежачий та не міг їх сам отримувати. Коштів ОСОБА_1 ніяких не давала. ОСОБА_9 відлучався приблизно на 10 днів. Коли почали проживати на Вечірньому, ОСОБА_9 на довго не відлучався.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 показала, що вона давно знайома з ОСОБА_3, оскільки товаришувала з її батьками. ОСОБА_3 продала квартиру, яку їй заповідала її рідна тітка. Приходила до неї в гості у 2009 році в квартиру на вул. Постишева навпроти 2 лікарні, коли ОСОБА_3 із ОСОБА_9 проживали разом, бачила так як там лежали його речі. Відносини у ОСОБА_3 та ОСОБА_9 були близькі. Чи виїжджав ОСОБА_17 за кордон їй невідомо. ОСОБА_3 приходила до неї, та просила домовитись з лікарями, щоб вони доглядали її чоловіка, так як у нього рак, на який той захворів у 2012 році. Після обстеження лікарі сказали, що рак на невиліковній стадії. ОСОБА_3 його доглядала, похоронами вона займалась, це їй відомо зі слів матері ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2016 року за неповнолітнім ОСОБА_9, визнано право власності на 1/1 частину квартири АДРЕСА_4, загальна площа якої складає 48,3 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_9 (а.с. 12-13) та згідно Інформаціної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №59778654 від 24.05.2016 р. право власності зареєстровано, індексний номер 29732818 від 24.05.2016 року (а.с. 54-55).

Згідно із відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області та довідки «Житлово-експлуатаційної організації №35» від 14.12.2015 року за адресою: м. Кривий Ріг, бульвар Вечірній зареєстровані з 27.09.2014 року по теперішній час: ОСОБА_3, ОСОБА_6, а також з 12.11.2011 року по 10.06.2015 року (по день смерті) був зареєстрований ОСОБА_9

В суді встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 не лише зареєстрована, але і проживає у спірній квартирі, а відповідач ОСОБА_6 із листопада 2017 року там не проживає, так як мешкає на вул. Сімонова, 1а/35. Дана обставина визнається сторонами, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

За ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи неповнолітній ОСОБА_8, в інтересах якого діє його мати ОСОБА_1, є власником спірної квартири.

Відповідачі за первісним позовом не є членами сім`ї Позивача, зареєстровані у належній йому квартирі, крім того відповідач ОСОБА_3 проживає у спірній квартирі на час розгляду справи.

Тому враховуючи, що відповідачі за первісним позовом відмовляються знятиcь з реєстраційного обліку у добровільному порядку, а Відповідач ОСОБА_3 звільнити зайняту нею спірну квартиру, не маючи при цьому законних підстав для подальшого використання даного приміщення для проживання, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 підлягають захисту в порядку визначеному ст. 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Доводи відповідачів за первісним позовом, щодо законності їх вселення і проживання у спірній квартирі з дозволу попереднього власника не впливають на результат вирішення справи, зважаючи на обставину зміни власника житла - новим власником вищевказаної квартири є ОСОБА_8, тому законними є вимоги його матері ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення.

У звязку із чим, що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 права володіння та користування належною йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_5, шляхом виселення відповідача ОСОБА_3 та визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою є законними. Разом з тим в частині виселення ОСОБА_6 вимоги є безпідставними, оскільки з листопада 2017 року остання не проживає за вище вказаною адресою, що визнано сторонами в судовому засіданні. Тому суд позовні вимоги в цій частині задовольняє частково та визнає ОСОБА_6 такою, що втратила право користування спірною квартирою (ст. 391 ЦК України).

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу як чоловіка та дружини протягом більше ніж пять років та зміну черговості одержання права спадкування, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Згідно показань свідків судом встановлено, що до 2011 року ОСОБА_19 та померлий ОСОБА_9 проживали разом, а після 2011 року померлий ОСОБА_9 періодично проживав у колишньої дружини ОСОБА_1 Крім того згідно листа Саксаганського РВ в м. Кривому Розі від 31.07.2017 року № П-49 встановлено, що паспорт ОСОБА_9 був знищений 23.08.2011 року у звязку із виїздом на постійне місце проживання з-за кордон, 12.12.2011 року ОСОБА_9 був документований новим паспортом України у звязку із поверненням із-за кордону. Тобто в суді встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 в період часу із 2011 по 2015 рік проживали періодично, отже цей період не може вважатися спільним проживанням сторін

Таким чином, враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3, суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження їх спільного проживання із ОСОБА_9 протягом пяти років, до часу відкриття спадщини, бажання померлого скласти її ім`я заповіт та на підтвердження тих обставин, що вона протягом тривалого часу матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу ОСОБА_9, який мав тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, крім показів допитаного свідка ОСОБА_6, до яких суд відноситься критично, оскільки вона є донькою позивача за зустрічним позовом, а наданий ОСОБА_3 договір купівлі-продажу від 18.08.2014 року свідчить лише про продаж останньою належної їй трикімнатної квартири АДРЕСА_6 (а.с. 112-113).

Таким чином, позовні вимоги за зустрічною позовною заявою суд вважає недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, при задоволенні позовних вимог, які носять матеріальний характер, солідарна відповідальність до судових витрат не застосовується, що відповідає положенню ст. 541 ЦК України, згідно із яким солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання, а чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено солідарного порядку стягнення судових витрат, у звязку із чим відповідно до положень ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивача у рівних частинах.

Керуючись ст.ст.3, 316, 317, 319, 381, 386, 391, 1259, 1264 ЦК України, ст.ст.81, 141, 228-229, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом виселення з квартири та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 права володіння та користування належною йому на праві приватної власності квартирою №169 в будинку №2 на бульварі Вечірній у місті ОСОБА_20 шляхом виселення із вказаної квартири ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та шляхом визнання такою, що втратила право користування цією квартирою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

У решті вимог первісного позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу та ведення спільного домашнього господарства та зміну черговості одержання права на спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 08.10.2018 року.

Суддя Н.Г. Гринь