справа № 570/436/17
провадження № 2/570/134/2018
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю секретаря судового засідання Кмін В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.П.Могили, 24/ цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

покликаючись на непогашення третьою особою заборгованості в сумі 263 638 грн. 04 коп. по кредитному договору №244/07 від 30 травня 2007 року, укладеному між ним та ЗАТ "Промінвестбанк", представник позивача ОСОБА_3 у поданій до суду 06 лютого 2017 року позовній заяві просить в рахунок її погашення звернути стягнення на предмет іпотеки - належний відповідачу житловий будинок з надвірними будівлями № 50 по вул.Святопреображенській в с.Олександрія Рівненського району Рівненської області шляхом проведення прилюдних торгів, стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3 954 грн. 57 коп.

У поданій заяві представник позивача ОСОБА_4 позов підтримує.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_5 позов не визнає. Зокрема, позивачем не надано належного та допустимого доказу в підтвердження переуступки права вимоги. Сума заборгованості, що є обов'язковою для визначення, не формується на первинних бухгалтерських документів та є сумнівною. Так, вчинений 07 грудня 2014 року виконавчий напис нотаріуса на суму 156 411. 39 грн. Строк кредитування до 29 травня 2012 року, а відсотки та пеня нараховані до 21 січня 2017 року.

У заяві від 30 жовтня 2018 року подав заяву про застосування строку позовної давності. Так, повідомлення про переуступку права вимоги відповідач не отримувала, а відомості, надані позивачем в розрахунку заборгованості, не підтверджені бухгалтерськими документами. Сторони кредитного договору визначили термін виконання договору - 29 травня 2012 року, тому нарахування відсотків після цього дня є безпідставним, подача позову після 29 травня 2015 року є підставою для відмови у позові за спливом позовної давності.

Учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах вони просять справу слухати у їх відсутність, представник позивача ОСОБА_4 позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду. Представник відповідача не заперечує проти розгляду справи у відсутінсть сторони відповідача. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач скористався правовою допомогою.

Як встановлено судом, згідно кредитного договору № 244/07 від 30 травня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") та ОСОБА_2, банком позичальнику надано кредит у розмірі 100 000 грн. 00 коп. із встановленою процентною ставкою 19% річних з кінцевим терміном погашення 29 травня 2012 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань по цьому кредитному договору між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 245/07 від 01 червня 2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстрований в реєстрі за № 2345, згідно якого ОСОБА_1 як власник майна передала в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Свято-Преображенська (колишня вул.Кузнецова) № 50 в с.Олександрія Рівненського району Рівненської області, у зв'язку з чим накладено заборону на відчуження предмету іпотеки.

17 грудня 2012 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договору про передачу прав за договорами забезпечення, посвідченого 17 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1423, відступило право вимоги за вказаними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи".

До Рівненського районного суду Рівненської області подана аналогічна позовна заява, яка 04 червня 2013 року залишена без руху і 01 липня 2013 року повернута позивачу.

Позичальник ОСОБА_2 своїх зобов'язань по вказаному кредитному договору не виконав, утворилася заборгованість в розмірі 156 411 грн. 39 коп., зокрема 100 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом та 56 411 грн. 39 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв'язку з цим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 07 грудня 2014 року вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 7816, яким запропонував на погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Виконавчий напис був звернутий до виконання і 24 грудня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції ОСОБА_9 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису.

Вказане іпотечне майно описане та арештоване і виставлено на електронні торги РФ ДП "Сетам". Перші торги призначалися на 01 березня 2016 року, другі - на 07 квітня 2016 року і треті - на 16 травня 2016 року, торги проводилися по три дні і жодного разу не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів, про що системою тричі було сформовано протоколи № 147230, № 155593 і № 166122.

Після того, як торги не відбулися, Державною виконавчою службою було запропоновано стягувачу залишити за собою іпотечне майно, але листом від 25 травня 2016 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" згідно ст.62 Закону України "Про виконавче провадження" відмовилося залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

03 червня 2016 року повернена позивачу для подачі до належного суду подана до Рівненського районного суду Рівненської області позовна заява аналогічна позовна заява, де предметом позову був легковий автомобіль.

У відповідності до розрахунку станом на 27 січня 2017 року заборгованість за кредитним договором, на думку сторони позивача, становить 263 638 грн. 04 коп., а саме:

?100 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом;

?98 878 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

?64 759 грн. 95 коп. - заборгованість за пенею.

27 січня 2017 року повідомлено про можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у позасудовому порядку. На момент винесення рішення заборгованість за договором про кредитний договір №244/07 від 30 травня 2007 року не сплачена.

29 червня 2017 року рішенням Рівненського районного суду Рівненської області відмовлено ОСОБА_1 у її позові до ТзОВ "Кредитні ініціативи" про припинення іпотеки на нерухоме майно, де предметом є вказане нерухоме майно.

До вказаних правовідносин підлягають застосування такі норми права.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ст.589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Згідно ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, (термін), якщо інше не встановлено договором, законом.

Аналогічні положення перебачені Законом України Про іпотеку. Відповідно до ст.1 Закону іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (навіть у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Даним законом передбачено, що іпотекодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель), яким є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Згідно ст.11 цього Закону майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ст.7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст.33 Закону іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

Згідно роз'яснення даного в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК, ст.ст.3, 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Суд вважає за необхідне висловити свою думку з приводи заяви відповідача.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності повязане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст.ст.15, 16, 20 ЦК), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обовязок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України).Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Аналіз зазначеної норми права указує про те, що у разі визнання боргу чи пред'явлення особою позову до боржника позовна давність переривається.Тобто, зверненням до суду зі вказаним позовом щодо того самого кредитного договору позивач перервав перебіг позовної давності. Кредитор заявляє про порушення боржником права кредитора на належне виконання основного зобов'язання, у зв'язку з чим кредитор просить суд захистити це право.тже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 06 лютого 2017 року - до спливу строку позовної давності. У зв'язку з цим строк позовної давності при зверненні до суду позивачем дотримано.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови сторонами погоджені та підписані, що свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження нею усіх його умов. Жодних претензій до банку з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідач не пред»являв. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

При вирішенні спору суд виходив із того, що між сторонами укладено договір іпотеки, умов яких відповідач не виконав, що є підставою для звернення з цим позовом. Відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов"язання за договором. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості, який являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовують наявність відносин та не спростував подані позивачем розрахунки заборгованості. Матеріали справи свідчать, що у боржника досі існує заборгованість, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов'язань та повернення боргу.

У зв'язку з невиконанням умов договору у банку на підставі ч.2 ст.590 ЦК України як заставодержателя виникло право на звернення предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, виходячи з договірних зобов'язань, умов укладеного договору іпотеки та норм матеріального права, що регулюють дані правовідносини.

Задовольняючи позов та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд виходив з того, що у позичальника виник борг перед банком, який має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, наданого в іпотеку відповідачем в справі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка є учасником бойових дій і відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, у позові відмовлено і покласти стягнення судового збору на відповідача неможливо, тому суд вважає, що судові витрати необхідно віднести на рахунок держави

На підставі наведенного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №244/07 від 30 травня 2007 року, яка станом на 27 січня 2017 року складає 263 638 грн. 04 коп., а саме:

?100 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом;

?98 878 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

?64 759 грн. 95 коп. - заборгованість за пенею.

звернути стягнення на предмет іпотеки а саме на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Свято-Преображенська /бувша вул.Кузнецова/ №50 в с.Олександрія Рівненського району Рівненської області загальною площею 49.6 кв.м., житловою площею 25.6 кв.м. шляхдм проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи".

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" /, п/р - 2001 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО 300346, місцезнаходження: 04080, вул.Вікентія Хвойки, 21, м.Київ/.

Відповідач: ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 краю, Росія, паспорт СР № 812453, виданий 24 квітня 2001 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_3/.

Суддя: Кушнір Н.В.