Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/654/18 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 23 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Фермерського господарства «Колодяженського»

на ухвалу судді Любарського районного суду Житомирської області Вальчук В.В. від 14 травня 2018 року

у справі за заявою Фермерського господарства «Колодяженського» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Колодяженського» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Данилевич» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року Фермерське господарство «Колодяженського» подало до суду заяву про забезпечення позову. Позивач просив вжити заходи забезпечення його позову, поданого до ОСОБА_3, ТОВ «Данилевич» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 3,97 га., що знаходиться на території Коростківської сільської ради Любарського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_3 В обґрунтування заяви посилався на те, що 26.02.2007 року між ФГ «Колодяженського» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки. Протягом строку дії зазначеного договору Фермерське господарство, як орендар, належним чином виконувало свої обов'язки за умовами договору. 08.12.2016 року між сторонами була підписана додаткова угода, за умов якої строк договору оренди земельної ділянки продовжено до 2026 року. Однак, при зверненні до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди заявнику стало відомо, що 21.03.2017 року оренда за вказаною земельною ділянкою вже зареєстрована за ТОВ «Данилевич». У зв'язку з цим, ФГ «Колодяженського» змушене було звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених прав. Проте відповідачі, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі №282/1072/17 розірвали між собою договір оренди, укладений 21.03.2017 року. У зв'язку з цим, позовна заява ухвалою суду від 12.04.2018 року була залишена без розгляду. 27.12.2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Данилевич» укладено новий договір оренди земельної ділянки. На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, можуть призвести до того, що під час розгляду даної справи відповідачі знову розірвуть, укладений 27.12.2017 року договір оренди, що призведе до відсутності предмета та підстав позову.

Ухвалою судді Любарського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року заяву ФГ «Колодяженського» про забезпечення позову, відповідно до ч.9 ст. 153 ЦПК України, повернуто заявнику.

У поданій апеляційній скарзі ФГ «Колодяженського» порушує питання про скасування зазначеної ухвали, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з'ясування всіх обставин по справі. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно повернуто заяву про забезпечення позову у зв'язку з її невідповідністю вимогам ч.1 ст.151 ЦПК України. На думку заявника, подана до суду заява повністю відповідає вимогам п.1-4,7 вказаної вище статті. Ціна позову відповідно п.5 ч.1 ст. 151 ЦПК України заявником не зазначалася, оскільки заява про забезпечення позову подана до суду разом із позовною заявою, яка містить вимогу немайнового характеру. Також вважає, що суд першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову міг сам вимагати від заявника зустрічного забезпечення в порядку ст.154 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2018 року ФГ «Колодяженського» подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 3,97 га., що знаходиться на території Коростківської сільської ради Любарського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_3

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 є власницею вказаної вище земельної ділянки.

Зі змісту інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 20.07.2017 року вбачається, що 21.03.2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Данилевич» укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,97 га., що знаходиться на території Коростківської сільської ради Любарського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано в державному реєстрі прав за №19613423 (а.с.4).

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 02.03.2018 року вбачається, що 27.12.2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Данилевич» укладено новий договір оренди цієї ж земельної ділянки. Вказаний договір зареєстровано в державному реєстрі прав за №24263172 (а.с.5).

Повертаючи заяву ФГ «Колодяженського» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вона подана із порушенням вимог ч.1 ст.151 ЦПК України, а тому відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення

виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Отже, за змістом зазначених вище норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Частиною першою статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Разом з тим, у поданій заяві про забезпечення позову ФГ «Колодяженського» посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, належну ОСОБА_3, може призвести до порушення його прав або інтересів та в подальшому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист. Зокрема, позивач обгрунтовує свої доводи узгодженими діями відповідачів, направленими на намагання порушити його права як орендаря. Проте, суд цих обставин не врахував.

Питання про достатність підстав для забезпечення позову може бути вирішено судом лише при розгляді заяви по суті.

Незазначення у заяві пропозицій щодо зустрічного забезпечення, на переконання апеляційного суду, не давало достатніх підстав для повернення заяви, оскільки суд не позбавлений можливості вимагати зустрічного забезпечення в порядку ч.1 ст.154 ЦПК.

За наведених обставин та відповідно до п.3 ч.1 ст.379 ЦПК оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів заяви для розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Колодяженського» задоволити.

Ухвалу судді Любарського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року скасувати.

Заяву Фермерського господарства «Колодяженського» про забезпечення позову направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: