Справа № 750/6173/18
Провадження № 2/750/1706/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Хамайко С.В.,

за участі позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

20.06.2018 позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп., починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач позов підтримала та наполягала на задоволенні, пояснила суду, що в даний час не працює, перебуває в декретній відпустці, отримує соціальну допомогу на дитину в розмірі 860 гривень.

Представник позивача просив позов задовольнити, оскільки стороною відповідача не надано сторонами доказів щодо утримання сина ОСОБА_6, а понесені витрати на утримання СТО не підтверджені належними доказами.

Відповідач позов визнав частково, згодний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу.

Представник відповідача зазначив, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова з відповідача стягнуто аліменти на іншу дитину в розмірі 1/4 частини заробітку, а тому суд повинен враховувати вказані обставини.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Як вбачається зі ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків.

У відповідності до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини.

У відповідності до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

14.11.2014 між сторонами було укладено шлюб (а.с.4).

Відповідно до свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5) його батьками записані позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.08.2017 стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_7 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що відповідач є працездатним, є фізичною особою підприємцем, отримав дохід за період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року в сумі 35030 грн. 00 коп., сплачує аліменти за рішенням суду на утримання іншої неповнолітньої дитини, позивач перебуває в декретній відпустці та отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн. 00 коп., а тому суд з врахуванням матеріального становища сторін та обов`язку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Одночасно суд критично відноситься до наданої відповідачем довідки щодо понесених ним витрат на утримання СТО за період з 01.01.2018 по 30.06.2018, оскільки не надано доказів, а саме документів первинного бухгалтерського обліку, з яких вбачались такі витрати.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Між тим, у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 150, 180, 182, 183, 191 СК України та ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 280, 281, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (місцепроживання: прос. Перемоги, 119, кв. 4, м. Чернігів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (місцепроживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_4 судовий збір в сумі 704 гривень 80 коп. на користь держави.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута