Червоноармійський районний суд Житомирської області
Номер провадження 2/292/192/18 Справа № 292/584/18
27 липня 2018 року смт.Пулини
Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Рябенької Т.С.,
секретаря судових засідань Володіної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Пулини цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов"язків закритого акціонерного товариства комерційний Банк "ПриватБанк", у зв"язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача із закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на публічне акціонерне товариство комерційний Банк "ПриватБанк та 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, згідно яких відповідачка дала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис ОСОБА_2 у заяві.
Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ "ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.
ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов"язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.
В судове засідання представник позивача не з"явився, надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з»явилася, про місце та час розгляду справи повідомлення через оголошення на веб-сайті Червоноармійського районного суду Житомирської області.
З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв»язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, що були подані до суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23.04.2007 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Відповідачка зобов»язання своєчасно не виконала та не повернула банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, останній платіж нею здійснено 28.12.2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити) кредитний ліміт. Згідно з п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідачка зобов"язувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов"язань за Договором на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплату винагороди банку. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Матеріали справи не містять доказів, що між сторонами було розірвано договір у порядку, визначеному цим пунктом. Отже, між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно-правових угод, а саме кредитного договору. Так, згідно зі ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов"язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначені кредитним договором. Судом встановлено, що відповідачкою було порушено умови, за яких нею було взято кредит, а тому вимога банку щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 2416,06 грн. підлягає повному задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості по відсотках, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до наданого банком розрахунку 01.01.2013 року банком збільшено процентну ставку з 22,80% до 30, 00%, 01.09.2014 року до 34,80 %, а з 01.04.2015 року до 43,20%.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.
Проте матеріали справи не містять жодних доказів направлення та отримання відповідачкою повідомлень про зміну відсоткової ставки. Відповідачка же згоди на підвищення відсоткової ставки з 22,80% до 43,20% річних не надавала. Банком при нарахуванні процентів застосовувались ставки, не передбачені умовами кредитного договору від 23.04.2007 року, а належних доказів повідомлення відповідачки про їх зміну матеріали справи не містять. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
А враховуючи, що згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які посилається, суд вважає недоведеним факт узгодження між сторонами підняття процентної ставки.
Тому суд бере до уваги наданий розрахунок заборгованості за кредитом лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 22,80% на рік.
Розраховано заборгованість за процентами за наступною формулою: (А1*22,80%*А2)/360 днів=Х, де А1-це тіло кредиту, А2 - кількість днів прострочення. Згідно наданого банком розрахунку наявні 4024 дні прострочення.
Отже, (2416,06 грн.*22,80%*4024 дні)/360днів=6157,41 грн. Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідачки підлягають проценти у розмірі 6157,41 грн.
Щодо стягнення неустойки вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року №15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п.1 ч.2 ст.92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.
Згідно з положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, з наведеного вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, тобто в даній справі порушення строків виконання грошових зобо»вязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки лише заборгованість за пенею та комісією у розмірі 300 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по штрафам в сумі 1345,22 грн.
Таким чином, загальна сума заборгованості, яку суд стягує з відповідачки на користь позивача, становить 8873,47 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2416,06 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6157,41 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 300 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю. Заочне рішення може бути переглянуте Червоноармійським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідачки ОСОБА_2. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Червоноармійський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С.Рябенька