Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2243/18 Головуючий у 1-й інстанції: Рибалко Н.І.
Є.У.№ 335/9304/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, премії, розрахункових сум при звільненні, виплат у звязку із виходом на пенсію, індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» про стягнення на його користь компенсації за невикористану відпустку за 41 день за період з 01.02.2016 р. по 12.03.2017 р. у розмірі 16 199,73 грн., 4 середніх заробітних плат у звязку із виходом на пенсію у сумі 65 179,96 грн., премії за лютий 2017р. у сумі 2240 грн., за березень 2017 р. у розмірі 712,72 грн., індексації заробітної плати за період з 01.04.2014 р. по 12.03.2017 р. в сумі 28 993,31 грн., компенсації втрати частини доходів в сумі 172 834,29 грн. Позивач зазначив, що він працював в ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» на посаді інженера-технолога в цеху наладки та випробувань устаткування з 29.01.1992 р. 12.03.2017 р. був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію. Однак при звільненні з ним не проведений розрахунок в повному обсязі, тому просить у судовому порядку стягнути з відповідача вказані кошти.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2018 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Зазначає, що відповідач у порушення вимог закону в день звільнення не провів з ним остаточного розрахунку, не виплатив компенсацію за невикористану відпустку і матеріальну допомогу при виході на пенсію, хоча такі виплати були призначені йому у відповідності до наказів від 10 березня 2017 року. Вважає, що судом дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам, порушені норми ст.ст.213, 617 ЦК України, ст.117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» і Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає рішенні суду законним та обґрунтованим, а посилання позивача у скарзі на наявність на підприємстві первинної документації безпідставними. При розгляді справи судом було встановлено, що 12 березня 2017 року було втрачено контроль над майном та первинною бухгалтерською документацією товариства та до закінчення бойових дій та відновлення доступу до майна товариства відповідач позбавлений можливості відновити і втрачені бухгалтерські документи. 05 квітня 20127 року виданий наказ №17-н, яким генеральний директор скасував всі накази про звільнення працівників у частині виплати всіх сум працівникам, що належать їм при звільненні, у тому числі частини заробітної плати за березень 2017 року, компенсації за невикористану щорічну відпустку, а також скасував накази про преміювання працівників ДТЕК Зуївська ТЕС за лютий 2017 року.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу і просили про її задоволення з підстав, викладених у скарзі. Вважають, що наказ №71-н від 05 квітня 2017 року не розповсюджується на позивача, оскільки він вже не є працівником товариства.

Представник відповідача ОСОБА_5 у засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів щодо наявності заборгованості, її розміру, часу виникнення та відсутні первинні документи, що дають можливості провести розрахунок такої заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці, ОСОБА_3 з 29 січня 1992 року по 12 березня 2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем у ВП « Зуївська ТЕС» ТОВ « ДТЕК СХІДЕНЕРГО», звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно наказу № 13-к від 10 березня 2017 року. Цим же наказом зобовязано головного бухгалтера-начальника відділу бухгалтерського обліку і оподаткування виплатити компенсацію за невикористані дні відпустки у кількості 41 календарний день за період з 01 квітня 2015 року по 12 березня 2017 року ( а.с.13 ).

Крім того, наказом №148-В від 10.03.2017 року у звязку із виходом на пенсію ОСОБА_3 призначена матеріальна допомога у розмірі 4-х середніх заробітків за останні два місяці роботи (а.с.14).

Наказом б/н від 20 березня 2017 року по ТОВ « ДТЕК СХІДЕНЕРГО» через втрату контролю над майном, документацією, компютерними системами, системами обліку, які знаходяться в зоні проведення АТО, визнано такою, що припинена діяльність підприємства з використанням майна, над яким втрачений контроль ( а.с.101).

Відповідач ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО»втратило контроль над виробничими потужностями підприємства, адміністративними будівлями та матеріально-технічними базами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, яка не контролюється українською владою у Донецькій області, з 13.03.2017 року у зв'язку з захопленням незаконними збройними формуваннями.

ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО»15.03.2017 року письмово звернулося до Головного управління Національної поліції в м. Києві та просив внести до ЄРДР відомості щодо вчинення невідомими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206 КК України, просив розпочати досудове розслідування, письмово повідомити про початок кримінального провадження, надати витяг з ЄРДР з інформацією про зареєстроване кримінальне правопорушення, прийняти усі передбачені законодавством заходи для попередження протиправного використання, відчуження майна ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» та Відокремленого підрозділу «ЗУЇВСЬКА ТЕС». За заявою відкрито кримінальне провадження104-108 (а.с. 31-36).

Відповідно до наказу про зміни в організації ведення діяльності б/н від 20.03.2017 року в зв'язку з втратою контролю над всім рухомим та нерухомим майном,запасами, документацією, архівами, компютерними системами, системами обліку, програмним забезпеченням, розташованим в зоні проведення АТО, на території, яка не підконтрольна українській владі припинена виробнича діяльність товариства з використанням майна ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», над якими втрачено контроль з 13 березня 2017 року (а.с. 101).

Наказом №71-н від 05 квітня 2017 року скасовані накази про звільнення працівників ДТЕК «ЗУЇВСЬКА ТЕС», датовані березнем 2017 року в частині виплати всіх сум працівникам, що належать їм при звільненні, у т.ч.: частини заробітної плати за березень 2017 р., компенсації за невикористану відпустку, скасовані накази про преміювання працівників ТЕС за лютий 2017 року.

У передбаченому законом порядку вказаний наказ позивачем не оскаржував, у судовому порядку наказ не скасовувався.

Згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу системи персоніфікованого обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.09.2017 року, заробітна плата позивача за березень 2017 року не нараховувалась, страхові внески відсутні.

Згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Ст.1 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов'язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість тощо.

Належних і допустимих доказів на підтвердження факту наявності заборгованості з виплати заробітної плати, вихідної допомоги, нарахування компенсації невикористаних днів щорічної відпустки позивач суду не надавав.

Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у звязку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, премії, розрахункових при звільненні, індексації та компенсації втрати частки доходів, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справу за № 2159цс15.

Висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року №2369/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у звязку із цим антитерористичної операції) з фактичним захопленням з 13 березня 2017 року відокремленого підрозділу «Зуївська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних, та інше, що підлягають до виплати на користь робітникам як поточних виплат так і виплат у день звільнення, та будучи позбавленим можливості користування своїми коштами - здійснювати відповідні виплати. Одночасно, відповідачем втрачено доступ до трудових книжок своїх працівників, з огляду на що уповноважена особа роботодавця-відповідача з 13 березня 2017 року не має можливості здійснити записи відносно прийому чи звільнення таких працівників, а також на здійснення будь-яких інших юридично значимих правових дій, на підставі яких би могли виникати чи припиняти свою дію певні правовідношення.

Втрата контролю і доступу ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходяться за адресом: Донецька область м. Зугрес вул.60 років Жовтня, 100, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звіту, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями і припинення провадження господарською діяльністю, знівелювала можливість ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» виконати зобовязання перед працівниками згідно ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що, у трудових правовідносинах між відповідачем ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» та його працівниками, зокрема позивачем ОСОБА_3, з 13 березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, які завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, які на ньому працювали, в період існування яких відповідач ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» обєктивно, з причин від нього незалежних був позбавлений можливостей виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників взагалі, в тому числі відносно позивача.

Сам по собі факт звільнення позивача не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки за змістом ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Розпорядженням Кабінету Міністрів від 19 липня 2017 року № 498-р «Про внесення зміни до п. 9 плану заходів, спрямованих на реалізацію деяких засад державної внутрішньої політики щодо окремих районів Донецької та Луганської областей, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження» внесені зміни до п. 9 вказаного плану заходів, де визначено, що забезпечення виплати заробітної плати на підприємствах усіх форм власності, які провадять законну господарську діяльність на неконтрольованій території, за умови дотримання ними вимог щодо протидії фінансування тероризму та недопущення дій, спрямованих на зміну кордонів або територіальної цілісності України з моменту настання умов, визначених п. 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року, а саме до реалізації п. 1,2 Мінського «Комплексу заходів», а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем же , яким заявлений позов про стягнення заборгованості , не доведена наявність заборгованості із заробітної плати, документів на підтвердження заборгованості суду не надано. Первинні документи про розмір нарахованої позивачеві заробітної плати за 2 останні місяці 2017 року взагалі відсутні, а отже неможливо визначити кількість робочих днів, відпрацьованих позивачем на підприємстві, за 2 останні місяці роботи, та встановити, який реальний розмір заробітної плати був нарахований позивачу за ці дні.

Відсутні належним чином оформлені і письмові докази про кількість невикористаних позивачем календарних днів щорічних відпусток в період його роботи на підприємстві відповідача та про розмір заробітної плати за відповідний період для розрахунку її грошової компенсації, а також відсутні докази про нарахування та несплату премій, матеріальної допомоги,індексації заробітної плати. Відсутність можливості ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» виконати зобовязання перед працівниками згідно ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України через існування обставин непереборної сили слугують також підставою для відмови похідних позовних вимог про стягнення компенсації втрати частки доходів за ст.34 Закону України «Про оплату праці».

Отже , всупереч доводів апеляційної скарги позивача, апеляційний суд вважає, що позивач не довів в суді наявність заборгованості по заробітній платі, її розмір та період виникнення.

Оскільки, підприємство було захоплено невідомими особами, відповідач втратив контроль над майном та документацією та також з незалежних від нього причин позбавлений можливості надати суду такі докази.

Враховуючи викладені обставини, за відсутності даних про період виникнення заборгованості, графіку роботи, середньоденну заробітну плату позивача, апеляційний суд також не має можливості провести відповідний розрахунок.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2018 року по цій справі залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 27 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: