ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 645/5887/17

Провадження № 22-ц/818/6/18

10 жовтня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова, ухвалене 25 червня 2018 року о 10 годині 48 хвилин у складі судді Іващенко С.О. (повний текст рішення виготовлено 02 липня 2018 року), -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати претензію Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» (надалі КП) про сплату заборгованості у сумі 413 грн. 74 коп., стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Позов обґрунтований тим, що у 2015 році позивачу була призначена субсидія на сплату комунальних послуг. В липні 2017 року він одержав звістку про припинення надання субсидій у зв'язку з наявною заборгованістю зі сплати послуг по вивозу побутових відходів понад два місяці. Проте протягом двох років він ретельно сплачував комунальні послуги та обов'язкові платежі згідно із призначеними розмірами та виконав усі вимоги законодавства України стосовно продовження субсидій. Позивач має пільги стосовно спрощення надання субсидій як інвалід II групи. Відповідно до постанови уряду України про зміну порядку призначення субсидій з 01 травня 2017 року КП надало інформацію в Управління соціального захисту населення Немишлянського району м. Харкова про наявність у нього простроченої понад два місяці заборгованості за сплату послуг по вивозу побутових відходів. У вказаній інформації містилася вимога про сплату заборгованості за межами строку позовної давності у розмірі 413 грн. 74 коп., а також простроченої заборгованості понад два місяці у межах строку позовної давності. Внаслідок чого йому було відмовлено у продовжені надання субсидій до моменту сплати заборгованості та врегулювання спору з КП. Позивач сплатив суму заборгованості, що утворилася за останні три роки, та повідомив про це відповідача, проте КП відмовилося надати інформацію про цей факт до Управління соціального захисту населення Немишлянського району м. Харкова та подовжило наполягати на сплаті заборгованості за межами строку позовної давності. Зважаючи на претензії відповідача ОСОБА_1 було відмовлено у подовженні надання субсидії, що спричинило виникнення негативних наслідків: фінансових втрат та моральних страждань. Завдана позивачу матеріальна шкода у розмірі 20 000 грн. складається із витрат на складання скарги до Управління служби соціального захисту населення Харківської міської ради, інших заяв та звернення за правовою допомогою. В обґрунтування розміру моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. позивач посилається на те, що протиправними діями відповідача йому було завдано стрес, він перебував в постійній напрузі, витрачав час та кошти на лікування нервових страждань з приводу втрати соціального захисту, майна та квартири у разі виникнення величезної суми боргу за комунальні послуги без нарахування субсидій та ще й за межами позовної давності.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 червня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з вивезення побутових відходів, що надаються КП. Станом на 01.12.2018 його заборгованість за зазначені послуги склала 471 грн. 44 коп. Всупереч вимог ст.81 ЦПК України позивач не надав суду доказів сплати зазначеної заборгованості та завдання йому діями відповідача матеріальної або моральної шкоди. Тому підстави для задоволення його позову відсутні.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення та задовольнити його позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не дав належної оцінки бездіяльності відповідача, що виразилася у ненаданні позивачу довідки про стан розрахунку за надані йому послуги за останні три роки. Суд не застосував до спірних правовідносин належну норму права та необґрунтовано дійшов до висновку про те , що зобов'язання відповідача щодо списання заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів як спосіб захисту не передбачено чинним законодавством. Позивач визнав свою заборгованість за надані КП послуги у межах строку позовної давності та погасив її, тому суд безпідставно послався на існування у нього заборгованості за останні 2 місяці до вирішення питання про продовження надання субсидії. Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Кругової С.С. від 06 серпня 2018 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25 червня 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2018 року справа призначалася до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Аббасов Ф.С., який діє в інтересах КП, посилається на законність, обґрунтованість та справедливість рішення суду. В обґрунтування зазначає, що КП є виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у місті Харкові. ОСОБА_1 має заборгованість за надані КП послуги. Зобов'язання відповідача списати заборгованість не передбачений ст. 16 ЦК України як спосіб захисту порушеного цивільного права.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 03 жовтня 2018 року визначено колегію суддів: суддя-доповідач - Тичкова О.Ю., судді - Піддубний Р.М., Котелевець А.В.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є споживачем послуг з вивезення побутових відходів, що надаються КП. З квітня 2016 року до березня 2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (надалі Управління) йому була призначена субсидія на відшкодування витрат по сплаті зазначених послуг.

Відповідно до Положення про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України (КМУ) від 21.10.1995 року № 848, в редакції постанови КМУ № 300 від 26.04.2017 року (надалі Положення), Управління отримало від КП дані про наявну у ОСОБА_1 прострочену понад два місяці заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 406 грн. 45 коп. та відмовило у призначенні субсидії на новий строк (а.с. 7-10).

Позивач оплатив 40 грн. 46 коп. поточної заборгованості (а.с. 30), іншу заборгованість не визнає, оскільки вона утворилася не за два останні місяці перед призначенням субсидії, а за період, що не охоплюється трирічним строком позовної давності (з 2012 по 2015 роки).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. 20 Закону «Про житлово - комунальні послуги», ст. 15 Закону України «Про відходи», п.13 Положення, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», наказом Міністерства Фінансів України від 08.10.1999 року № 237 « Про затвердження Положення бухгалтерського обліку» та виходив з того, що позивач не надав суду даних про неправильність розрахунку заборгованості перед КП або її оплати.

Відповідно до п. 13 Положення у редакції, що почала діяти з 03.10.2017, після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення, осіб, яким субсидія була призначена за зареєстрованим місцем перебування, та осіб, які звертаються за субсидією на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива). Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (не призначення) субсидії та інформують про прийняте рішення громадян. У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг, загальна сума якої перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (у тому числі до винесення рішення судом), субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. Зазначений строк може бути продовжений на підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської,районної у місті (у разі її створення) ради або комісії, яка ними утворюється, за наявності поважних причин.

Суд правильно розглянув справу по суті у межах позовних вимог «про скасування претензії про сплату заборгованості, як такої що утворилася поза межами позовної давності», тому що фактично обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є оскарженням існуючої заборгованості.

При розгляді справи судом було встановлено, що станом на 01.12.2018 заборгованість ОСОБА_1 за надані КП послуги склала 471 грн.44 коп. ( а.с. 30).

Доводи апелянта про те, що зазначена заборгованість утворилася не в останні два місяця до вирішення питання про призначення субсидії на новий строк, тобто не в квітні, березні 2015 року, не є суттєвими. Відповідно до Положення підставою для відмови у призначенні субсидії є інформація комунальних служб про існування простроченої понад два місяці заборгованості по сплаті комунальних послуг.

З довідки КП на аркуші справи 30 вбачається, що позивач прострочив оплату наданих позивачем послуг з 2012 року, тобто більш ніж понад два місяці.

Посилання ОСОБА_1 на те, що зазначена заборгованість не може бути стягнута, оскільки відповідач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності для її примусового стягнення, не є підставою для скасування інформації КП про існування заборгованості.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», наказу Міністерства Фінансів України від 08.10.1999 року № 237 « Про затвердження Положення бухгалтерського обліку » року та вважав, що виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Позивач не звертався до суду з позовом про визнання неправомірною бездіяльності КП щодо виключення зі своїх активів (списання) як безнадійної вищезазначеної заборгованості.

Судова колегія також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо необхідності тлумачення судом апеляційної інстанції речень «Отже, поки судом не встановлено, що до вимог кредитора настали наслідки спливу позовної давності, кредитор має право вимагати у боржника погашення всієї суми заборгованості навіть понад трьох років (абзац п'ятий мотивувальної частини судового рішення, а.с. 58)» і «Зобов'язання відповідача щодо списання заборгованості за послуги з вивезення побутових доходів як спосіб захисту не передбачено чинним законодавством (абзац п'ятий мотивувальної частини судового рішення, а.с. 58)». Не зрозумілі апелянту речення викладені в описовій частині рішення суду, яка відповідно до вимог ст. 265 ЦПК містить стислий виклад заперечень позивача. Речення, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, є викладеними в рішенні запереченнями відповідача, а не позицією суду.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2018 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В.Котелевець

Р.М. Піддубний