Справа № 139/14/17
Провадження № 2-п/139/2/18
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2018 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі судді Тучинської Н.В., вирішуючи питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення від 15 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, передачу в управління та виселення, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 15 лютого 2017 року, частково задоволено позов АТ «Ощадбанк», зокрема, з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 6411 від 09 жовтня 2007 року в сумі 337 581 гривня 98 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 09 жовтня 2007 року, укладеним між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Сонячна, буд. 34 в смт Муровані Курилівці Вінницької області.

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд цього судового рішення, оскільки на момент його прийняття проживав і працював у Києві і не отримував повісток про виклик до суду, хоча мав заперечення проти позову щодо підняття Банком в односторонньому порядку відсоткової ставки, щодо незаконного включення у суму заборгованості інфляційних витрат, а також щодо позовної давності та щодо звернення стягнення на майно. Крім того, у цій заяві ОСОБА_1 просить поновити йому строк для подання заяви про перегляд заочного рішення на підставі ч. 3 ст. 284 ЦПК України, оскільки копію заочного рішення отримав у суді лише 17 серпня 2018 року.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до п. 9 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За приписами ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В той же час цей строк може бути поновлено, якщо рішення не було вручено учаснику у день його проголошення, але він подав таку заяву протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення, а також з інших поважних причин.

Дійсно, як зазначив ОСОБА_1, копію рішення він отримав у суді 13 серпня 2018 року (т. 2, а.с. 21).

Однак, на виконання вимог ст. 227 ЦПК України в редакції, що діяла на момент ухвалення судового рішення, суд 17 лютого 2017 року направив відповідачу ОСОБА_1 копію заочного рішення (т. 1, а.с. 105) на адресу його зареєстрованого місця проживання (т. 1, а.с. 71). Рекомендований лист із рішенням повернувся до суду без вручення (т. 1, а.с. 107-108), оскільки адресат не зявився на поштове відділення за отриманням поштового відправлення, про яке йому 19 лютого 2017 року було залишено відповідне повідомлення.

Враховуючи положення п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ від 5 березня 2009 року № 270, та ч. 5 ст. 74 ЦПК України в редакції, що діяла на момент вчинення процесуальної дії, вважається, що ОСОБА_1 вручено копію заочного рішення 19 лютого 2017 року.

Заочне рішення Мурованокуриловецького районного суду від 15 лютого 2017 року набрало чинності, 18 травня 2017 року позивач як стягувач отримав виконавчі листи (т. 1, а.с. 177), 30 липня 2018 року ОСОБА_1 виконав рішення в частині стягнення з нього на користь позивача судових витрат (т. 2, а.с. 24, 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Така заява розглядається судом без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 127 ЦПК України) з постановленням ухвали (ч. 6 ст. 127 ЦПК України).

Вивчивши аргументи заявника, матеріали цивільної справи № 139/14/17 та проаналізувавши цивільне процесуальне законодавство, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення від 18 березня 2015 року не підлягає до задоволення.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України». Зокрема, у п. 46 рішення вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (п. 47 рішення).

У даному конкретному випадку, суд вважає, що ОСОБА_1 на власний розсуд трактує положення цивільного процесуального законодавства, але це не узгоджується із нормами ЦПК України.

Враховуючи те, що главою 11 ЦПК України не врегульовано наслідки, які настають в результаті пропуску процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення, слід керуватись положеннями ч. 2 ст. 126 ЦПК України, яка визначає, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, оскільки заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення подана після закінчення процесуального строку, визначеного ЦПК України, така заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 126, 127, 260, 284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 відмовити в поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Мурованокуриловецького районного суду від 15 лютого 2017 року у справі № 139/14/17. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Мурованокуриловецького районного суду від 115 лютого 2017 року у справі № 139/14/17 залишити без розгляду заяву.

Копію ухвали направити заявнику для відому не пізніше наступного дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її складення до Апеляційного суду Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: __________________