Ухвала

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 592/7568/16-ц

провадження № 61-263св187

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8, треті особи: служба у справах дітей Сумської міської ради, управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми у складі судді Бичкова І. Г. від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області у складі колегії суддів: Собини О. І., Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І., від 31 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8, треті особи: служба у справах дітей Сумської міської ради, управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що вона на підставі договору дарування від 23 червня 2016 року є власником квартири АДРЕСА_1. У цій квартирі, окрім неї, зареєстровані: її батько - ОСОБА_9, її рідний брат - ОСОБА_6, а також без реєстрації проживає дружина брата - ОСОБА_7 разом із своїм сином - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що відповідачі не є членами її сім'ї, згоду на їх вселення до спірної квартири вона не надавала, порушують правила проживання в квартирі, не сплачують комунальні послуги, чим чинять їй перешкоди в користуванні власністю.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_6, ОСОБА_7 разом з її малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. ОСОБА_4 перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_6, ОСОБА_10 разом з її неповнолітнім сином ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_2.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 31 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У листопаді 2017 року ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березні 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

У травні 2018 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін оскаржувані судові рішення, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

21 червня 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_6 надійшла заява про відмову від касаційної скарги, у зв'язку з тим, що він разом із сім'єю виселився зі спірної квартири у добровільному порядку.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про відмову від касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Ураховуючи те, що заяву про відмову від касаційної скарги подано заявником до закінчення касаційного провадження, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

При цьому заявнику роз'яснюється, що відповідно до частини п'ятої статті 398 ЦПК України, у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення, повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_6 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_6 від касаційної скарги та закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8, треті особи: служба у справах дітей Сумської міської ради, управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 31 жовтня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта