Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1717/18
Провадження № 2/191/516/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.09.2018
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кухар Д.О.
за участю секретаря Яніної О.В.
розглянувши, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа : Центр надання адміністративних послуг Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні квартири шляхом зняття з реєстрації та позбавлення права користування квартирою ,-
11.05.2018 року позивачі в інтересах яких діє представник ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа : Центр надання адміністративних послуг Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні квартири шляхом зняття з реєстрації та позбавлення права користування квартирою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 травня 1994р. позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове вул. Затишна (Воровського) буд. 110 кв.2. Разом з ними, в цій квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3.
07 жовтня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано законний шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено відповідний актовий запис №181 та видано свідоцтво про шлюб. Після чого, зі згоди ОСОБА_2, позивачем ОСОБА_1 було надано згоду на реєстрацію за її адресою. Тому,13.03.2012 року ОСОБА_3 було зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Воровського) буд.110 кв.2., де з того часу він і мешкає.
10 жовтня 2017 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між нею та відповідачем розірвано.
На теперішній час позивачі мають намір оформити субсидію, а в звязку з тим, що в їх квартирі зареєстрований відповідач, для них створюються додаткові складнощі у розпорядженні своєю власністю.
Враховуючи вищевикладене, просять суд усунути перешкоди в користуванні належною ним квартири за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове вул.3атишна (Воровського) буд. 110 кв.2., шляхом зняття з реєстраційного обліку та позбавити права користування житловим приміщенням за вказаною адресою ОСОБА_3 06.03.1979р.н. Судові витрати стягнути з ОСОБА_3 06.03.1979 р.н на користь ОСОБА_1.
До початку проведення судового засідання представник позивачів ОСОБА_4 надав суду заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Третя особа Центр надання адміністративних послуг Синельниківської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання, не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 травня 1994 року належить ОСОБА_2 та членам його сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ( а. с. 12).
Згідно довідки про склад сімї виданої ОСББ № 110 вул. Воровського від 06.05.2018 року крімОСОБА_2 та ОСОБА_1 АДРЕСА_2 зареєстрований: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично не проживає за даною адресою з 10 липня 2017 року ( а.с. 13).
Відповідно до копії рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем розірвано ( а.с. 11).
Зі змісту позову та з наданих позивачами письмових доказів вбачається, що відповідач, хоча і зареєстрований в будинку, проте з 10 липня 2017 року там не проживає, не бере участі в утриманні житла, комунальні послуги не сплачує.
Суд зазначає, що посилання позивачів на положення ст. 405 ЦК України в обґрунтування правової підстави захисту порушених прав у даних правовідносинах застосуванню не підлягають, оскільки сторони у справі не є членами сімї власника житла, що доводиться вищезазначеними доказами, наданими суду безпосередньо позивачем ОСОБА_1
Належним є застосування Глави 23 ЦК України, якою встановлено, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на власний розсуд.
Зміст права власності полягає у належності власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, на що не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Виходячи з того, що Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивачі є власниками зазначеної вище квартири, а реєстрація відповідача в ньому створює позивачам перешкоди у володінні ним, позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартири шляхом зняття з реєстрації та позбавлення права користування квартирою ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, виходячи з того, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється безпосередньо на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, тому дана вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
На підставі викладеного, ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Усунути перешкоди в користуванні належної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири розташованої за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове вул. Затишна (Воровського) АДРЕСА_3, шляхом визнання ОСОБА_3, який народився 06 березня 1979 року, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове вул. Затишна (Воровського) АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_9