Справа № 162/758/18
Провадження № 2/162/309/2018
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 грудня 2018 року смт Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області під головуванням судді Глинянчука В.Д., розглянувши справу за цивільним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія є гроші" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія є гроші" (далі ТзОВ «Є гроші») звернулося до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 18 жовтня 2018 року.

Ухвалою від 08 листопада 2018 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу 11 грудня 2018 року без повідомлення сторін.

У зв'язку з неможливістю вручення відповідачу ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів постановлено продовжити розгляд справи із повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 29 грудня 2018 року.

На призначену дату судового розгляду сторони не з'явилися.

Від ТзОВ "Є гроші" надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує.

Відповідач, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не повідомила про причини неявки у судове засідання, відзиву на позов не подала.

Ухвалою від 29 грудня 2018 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Стислий виклад позиції позивача.

ТзОВ "Є гроші" у позовній заяві вказує, що 19 травня 2018 року з ОСОБА_1 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на сайті https://e-groshi.com і виконання нею певних дій уклало з позивачем договір про надання позики № -004796. В цей же день відповідачу було перераховано кошти на її картковий рахунок у сумі однієї тисячі гривень.

Згідно з умовами договору строк, на який надавалась позика, становив 31 день. Дата повернення позики не пізніше 23 години 18 червня 2018 року. Фіксована процентна ставка за користування коштами становить 2 % або 20 гривень щодня, тобто 730 % річних. Загальна сума здорожчання позики за весь період складає 1363,7 гривень.

Відповідач не повернула суму позики, у звязку з цим їй відповідно до договору нарахована пеня у розмірі 3 % від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Станом на 10 жовтня 2018 року розмір пені становив 3420 гривень.

Таким чином, позивач просить усього стягнути з відповідача 7063,7 гривень, а саме: одна тисяча гривень заборгованість за кредитом, 2643,7 гривень заборгованість за процентами, 3420 гривень пеня.

Крім цього позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3262 гривні, з яких 1762 гривні це оплата судового збору, 1500 гривень витрати на правничу допомогу.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подавала.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносини з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано копію договору надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № -004796 (далі Договір), який укладений між сторонами 19 травня 2018 року.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору позикодавець (Товариство) на умовах цього Договору надає Позичальнику (Клієнту) коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання Позики, та відповідно до умов цього Договору, а Позичальник зобовязується отримати (прийняти) та повернути Позику та сплатити Суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим Договором. Тип Позики (кредиту) споживчий.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.2.1, 3.3 Договору розмір Позики складає одну тисячу гривень. Сума процентів за користування позикою становить 363,7 гривень за 31 день. Проценти за користування Позикою становлять 2 % за кожен день користування Позикою, що становить (730 процентів річних). Фіксована процентна ставка становить 2 % (20 гривень) за кожен день, починаючи з Дати видачі Позики, і закінчуючи Датою фактичного повернення Позики включно, протягом строку користування Позикою. Загальна сума здорожчання позики за весь період складає 1363,7 гривень.

У відповідності з пунктами 5.2, 5.3, 5.4 Договору строк, на який надається Позика за цим Договором, становить 31 день. Дата надання Позики 19 травня 2018 року. Дата повернення Позики не пізніше 23:00 18 червня 2018 року включно.

Пунктами 6.1, 6.2, 6.3, 7.1 Договору встановлено, що Позикодавець нараховує проценти за користування Позикою, наданою за цим Договором, за кожен день користування Позикою, а Позичальник зобовязується сплатити Суму процентів за користування Позикою не пізніше дати повернення Позики. Проценти за користування позикою нараховуються з дати надання Позики позичальнику до дня повного погашення Заборгованості за цим Договором включно. Сума процентів за користування Позикою сплачується Позичальником одноразовим платежем або частково, але не пізніше строку, встановленим цим Договором. У випадку порушення (прострочення) Позичальником строку повернення Позики та/або оплати Суми процентів за користування Позикою, Позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з Позичальника пеню у розмірі 3 % від залишку Суми Позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення.

Згідно з повідомленням системи прийому платежів "Platon" 19 травня 2018 року ТзОВ "Є гроші" перерахувало на картку № 414949******1407 одну тисячу гривень позики.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № -004796 від 19 травня 2018 року позичальник станом на 10 жовтня 2018 року не внесла жодного платежу на погашення кредитної заборгованості.

Норми права, які застосував суд.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності зі статтею 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Відповідно до частин, першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі.

У відповідності з частинами першою, другою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 "Про електронну комерцію" Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов'язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред'явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов'язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб'єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У відповідності з частиною першою статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1050 ЦК встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Мотиви суду щодо позовних вимог.

У відповідності з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Аналіз норм матеріального права, подані позивачем докази дають підстави суду зробити висновок, що предявлені до стягнення суми відповідають існуючим між сторонами правовідносинам.

Між сторонами у визначеному законодавством порядку укладений договір споживчого кредиту, який відповідачем не виконується.

Отже, позов підлягає до повного задоволення.

Питання розподілу судових витрат.

Позивач при подачі позовної заяви сплатив 1762 гривень судового збору. Крім цього, позивачем понесено 1500 гривень витрат, повязаних з правничою допомогою.

Вказані витрати відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати

Враховуючи наведене, керуючись статтями 200, 264, 265, 282 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки села Рудка Любешівського району Волинської області, вулиця Колгоспна, 14, РНОКПП НОМЕР_1) у користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» (місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 10-к, ) 7063 (сім тисяч шістдесят три) гривні 70 копійок кредитної заборгованості відповідно до договору № -004796 від 19 травня 2018 року, з яких 1000 (одна тисяча) гривень заборгованість по тілу кредиту, 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні 70 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 3420 (три тисячі чотириста двадцять) гривень пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» 3262 (три тисячі двісті шістдесят дві) гривні документально підтверджених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук