Постанова

Іменем України

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 265/1889/16-ц

провадження № 61-18834св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ШабадашЛариса Семенівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області, у складі судді

Костромітіної О. О., від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області, у складі колегії суддів: Принцевської В. П., Сороки Г. П., Гаврилової Г. Л., від 03 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Л. С. про визнання дій незаконними.

Позовна заява мотивована тим, що 15 грудня 2008 року між ним як іпотекодержателем та ОСОБА_5 як іпотекодавцем був укладений договір іпотеки про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1. Цей договір був зареєстрований у Державному реєстрі іпотек за № 8215. 19 травня

2012 року приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Л. С. засвідчила заяву позивача про відсутність заборгованості, а отже припинила договір іпотеки від 15 грудня 2008 року. На думку позивача, такі дії нотаріуса слід визнати незаконними, оскільки заяву у нотаріальну контору про те, що борг повністю повернутий він написав під загрозою фізичної розправи. Приватний нотаріус

Шабадаш Л. С. не мала законних прав оформляти розірвання договору іпотеки від 15 грудня 2008 року, оскільки договір іпотеки був посвідчений нотаріусом РябоконьЮ. С., а тому тільки остання мала право відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, у редакції, яка була чинною станом на 19 травня 2012 року, посвідчити договір про розірвання договору іпотеки. Крім того, 19 травня 2012 року він не мав при собі паспорта, а тому нотаріус Шабадаш Л. С. не встановила його особу під час вчинення зазначеної нотаріальної дії, чим порушила вимоги статті 43 Закону України «Про нотаріат». Також приватним нотаріусом Шабадаш Л. С. не було встановлено дійсні наміри та волевиявлення позивача під час написання зазначеної заяви, чим порушені вимоги статті 44 Закону України «Про нотаріат».

Посилаючись на зазначені обставини, позивач, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просив суд визнати незаконними дії нотаріуса щодо складання заяви про відсутність заборгованості № 488 та припинення договору іпотеки від 15 грудня 2008 року № 8215, вчинені приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Л. С. 19 травня 2012 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що приватний нотаріус Шабадаш Л. С. при вчиненні нею нотаріальних дій щодо посвідчення справжності підпису на заяві про повний розрахунок з позивачем за договором іпотеки діяла у межах своєї компетенції, відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що при здійсненні спірної нотаріальної дії приватний нотаріус Шабадаш Л. С. встановила особу ОСОБА_2, його дійсні наміри та волевиявлення. ОСОБА_2 не повідомив її про те, що він звернувся до неї під впливом загрози вчинення фізичної розправи, що було б підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 26 січня 2017 року,

ОСОБА_2 просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не звернули увагу на те, що заява про повний розрахунок була підписана позивачем у нотаріуса під загрозою вчинення відносно нього насильницьких дій, у зв'язку з чим пізніше було відкрито кримінальне провадження, досудове розслідування в якому ще триває. Під час розгляду справи позивач заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, проте суди його проігнорували. Крім того, нотаріальне посвідчення договору іпотеки було здійснено приватним нотаріусом Рябоконь Ю. С., а припинення договору іпотеки та зняття заборони були здійснені іншим нотаріусом, що є порушенням положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого

2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), відповідно до яких нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна. Позивач звернувся до приватного нотаріуса без паспорта, а тому нотаріус вчинила нотаріальну дію без встановлення особи позивача.

У запереченні (відзиві) на касаційну скаргу ОСОБА_2 приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Л. С. просить залишити касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що нею не були вчинені нотаріальні дії по припиненню договору іпотеки, які позивач оскаржує, а була лише посвідчена заява про відсутність заборгованості за договором позики. Приватний нотаріус діяла у межах своєї компетенції, відповідно до законодавства України.

01 лютого 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2017 року справу за позовом

ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Шабадаш Л. С. про визнання дій незаконними призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи суди встановили, що ОСОБА_2 19 травня 2012 року особисто звернувся у нотаріальну контору до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Шабадаш Л.С. щодо посвідчення його підпису на заяві про повний розрахунок за договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 15 грудня 2008 року і посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Рябоконь Ю. С. за № 8215, предметом якого є квартира АДРЕСА_2.

Під час розгляду справи у суді відповідач надала посвідчені 19 травня

2012 року копії сторінки паспорту ОСОБА_2 з наявністю даних про серію, номер та орган, який видав паспорт.

Згідно змісту заяви ОСОБА_2 на ім'я приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Шабадаш Л. С.

від 19 травня 2012 року № 488, ОСОБА_2, розуміючи значення своїх дій та без будь-якого впливу цією заявою стверджує, що ОСОБА_5 здійснила повний розрахунок з ним згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Рябоконь Ю. С. 15 грудня 2008 року за № 8215.

Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Л. С. особу ОСОБА_2, який підписав документ, встановила за паспортом та засвідчила справжність його підпису на заяві. Вчинення нотаріальної дії зареєстровано у реєстрі за № 488.

Суди встановили, що ОСОБА_2 не повідомив приватного нотаріуса Шабадаш Л. С. про те, що він звернувся до неї за вчиненням нотаріальних дій не за своєю волею, а під загрозою застосування фізичного насильства. Даний факт підтвердили сам позивач у судовому засіданні та відповідач - приватний нотаріус Шабадаш Л. С. Про погрози з боку третіх осіб щодо застосування до позивача фізичного насильства приватний нотаріус Шабадаш Л. С. знати не могла.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 43 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при посвідченні угод, засвідченні вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах, вірності перекладу документів з однієї мови на іншу, а також при посвідченні часу пред'явлення документа на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи.

Згідно із статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 31 січня 1992 року № 2 «Про практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні питання про обґрунтованість скарг суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення.

Згідно з пунктами 6.1, 6.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить закону і які не мають характеру правочинів та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини.

Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документах, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою.

Встановивши, що приватний нотаріус Шабадаш Л. С. при вчиненні 19 травня 2012 року нотаріальної дії щодо посвідчення справжності підпису на заяві

№ 488 про повний розрахунок на підставі договору іпотеки від 15 грудня 2008 року № 8215 діяла у відповідності до вимог Закону України

«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, договір іпотеки не припиняла, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його волевиявлення під час написання спірної заяви не було вільним, а приватний нотаріус порушила вимоги закону під час проведення такої нотаріальної дії, як посвідчення справжності підпису позивача на заяві. В той же час приватний нотаріус Шабадаш Л. С. повідомила суд, що на підставі поданих заяв ОСОБА_2 від 15 квітня 2016 року вона відновила записи про реєстрацію заборони та іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які були вилучені 19 травня 2012 року.

Посилання ОСОБА_2 на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, в межах якого з'ясовуються та перевіряються (ще не встановлені) обставини щодо застосування до заявника фізичного насильства, вірно визнано апеляційним судом таким, що не впливає на правильність вчинення приватним нотаріусом нотаріальної дії, яка оспорюється.

Інші доводи касаційної скарги не впливають на правильність висновків судів першої і апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта