Справа №295/3926/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретаря с/з - Глущенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, як законних представників неповнолітнього ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за участю: представника позивача - адвоката ОСОБА_7, відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, їх представника - адвоката ОСОБА_8, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила та в остаточному варіанті відповідно до позовної заяви про зміну та уточнення позовних вимог від 11.06.2018 року, просить стягнути з відповідачів, які діють в інтересах ОСОБА_6 в солідарному порядку на її користь 495 грн. 61 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_3 8000 грн. моральної шкоди. При цьому посилається на те, що під час перерви в школі неповнолітній ОСОБА_6 побив її неповнолітнього сина ОСОБА_3 чим спричинив йому тілесні ушкодження, внаслідок чого її син перебував на лікуванні в лікарні. В результаті вказаних подій позивачу була завдана матеріальна шкода, яка полягає у витратах на купівлю ліків та втраченому заробітку, оскільки позивач була вимушена брати відпустку без збереження заробітної плати на один робочий день. Також внаслідок неправомірних дій неповнолітнього ОСОБА_6 і заподіяння тілесних ушкоджень позивачу та її сину була завдана моральна шкода.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернуто заявнику та її позовну заяву було залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.04.2018 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та задоволено клопотання позивача про виклик свідка і витребування доказів.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.05.2018 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 яка належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_9 та ОСОБА_4 та заборонено їм вчиняти дії щодо відчуження вказаної квартири в межах ціни позову в розмірі 10495 грн. 61 коп.

В судовому засіданні 25.06.2018 року представник відповідачів надав відзив на позов з доказами в його обґрунтування.

В судовому засіданні 26.07.2018 року представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити, надала відповідь на відзив на позовну заяву, а відповідачі та їх представник заперечували щодо задоволення позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Також представник відповідачів надав заяву про скасування заходів забезпечення позову при ухваленні рішення.

Допитана в судовому засіданні 30.05.2018 року в якості свідка позивач ОСОБА_2 пояснила, що 27.02.2018 року о 13 год. 20 хв. чи 13 год. 30 хв. їй подзвонила медсестра школи №8 та сказала, що її син побився з ОСОБА_6, є підозра на перелом кісток носа. Вона відпросилася з роботи та поїхала в школу. Син був з розпухшим носом, закривавлений. Викликали швидку та повезли в Станишівську лікарню, де сину діагностували ЗЧМТ, струс мозку, перелом кісток носа, в нього була рвота неоднократно. Зі слідуючого дня 28.02.2018 року її син перебував у лікарні на лікуванні днів вісім. Матеріальна шкода полягає у витратах на лікування, а моральна - у моральних стражданнях, психологічній травмі. Є бажання змінити школу, оскільки не має бажання вчитися з ОСОБА_6, який не вибачився.

В судовому засіданні 30.05.2018 року неповнолітній свідок ОСОБА_3 пояснив, що коли він виходив з трудового навчання він побачив однокласника ОСОБА_6 і вони почали обзивати один одного. Далі він пішов в аудиторію, коли до нього підбіг ОСОБА_6 та почав зтискати шию, вдарив по переносиці кулаком, він впав, вдарився головою об стіну. ОСОБА_6 утримував його сівши на нього, сам обороняючись взяв ОСОБА_6 за волосся. Підійшла вчитель з історії відвела їх до медпункту. Події відбувалися в присутності свідка ОСОБА_10, інших присутніх не було. З 28.02.2018 року він проходив лікування приблизно днів десять.

Допитаний в судовому засіданні 06.06.2018 року в присутності законного представника ОСОБА_11 в якості свідка неповнолітній ОСОБА_10 пояснив, що 27.02.2018 року в школі №8 на другому поверсі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розмовляли в холі. Потім на сходах почалася бійка, під час якої ОСОБА_6 наніс ОСОБА_3 два удари по голові в ніс і іншу сторону голови. ОСОБА_3 його штовхнув, той впав, їх розборонили. Були присутні і інші люди, декілька людей з їх класу, декілька з іншого. У ОСОБА_3 з носу текла кров, їх відвели в медпункт, потім викликали швидку. Раніше між ними іноді були сварки, які доходили до бійок.

Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.02.2018 року в приміщенні загальноосвітньої школи №8 м. Житомира за адресою: м. Житомир, м-н Згоди, 5 між неповнолітніми учнями 9-В класу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, стався словесний конфлікт, який переріс у бійку, під час якої вони отримали тілесні ушкодження.

В судовому засіданні оглянуто матеріали кримінального провадження №00000917, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28.02.2018 року.

Відповідно до висновку експерта №431 від 28.02.2018 року, що міститься в матеріалах кримінального провадження, у ОСОБА_3 виявлено синці на обличчі, перелом кісток спинки носу, струс головного мозку, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючої поверхнею, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженням та відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

Допитаний під час досудового розслідування неповнолітній свідок ОСОБА_6 пояснив, що 27.02.2018 року близько 13.00 год. Після завершення 5-го уроку перебуваючи в приміщенні школи біля гардеробу він запитав у ОСОБА_3 в якому класі пройде наступний урок, але він відповів, що не знає. Він помітив, що ОСОБА_3 без портфелю, тому припустив, що він залишив його в аудиторії, де пройде наступний урок. Він ще раз запитав його про аудиторію, але у відповідь той обізвав його лайливим словом. Він його обізвав у відповідь та пішов шукати кабінет, в якому буде урок, слідом за ним йшов ОСОБА_3 та ображав його лайливими словами, він обзивав його у відповідь. Коли вони підійшли до східців та він піднімався на верх, попереду йшов ОСОБА_3, який під час словесної перепалки повернувся, схопив його правою рукою за плече та наставив праву ногу, щоб зробити йому «підніжку». Він спіткнувся об його ногу та між східцями на рівній поверхні впав на підлогу разом із ОСОБА_3. Під час падіння він вдарився головою об стіну та, коли вони лежали на підлозі, тягнув його за волосся. Він почав кричати, щоб ОСОБА_3 його відпустив, так як йому було дуже боляче та він тягнув докладаючи сили, але ОСОБА_3 його не слухався, тому він у відповідь вдарив його кулаком якої руки не пам'ятає в область голови (обличчя), але ОСОБА_3 продовжував тягнути його за волосся. Тільки коли підійшла вчителька (не запам'ятав хто саме) ОСОБА_3 відпустив його волосся. В подальшому вони перебували у медпункті.

Допитаний під час досудового розслідування неповнолітній свідок ОСОБА_3 пояснив, що 27.02.2018 року він перебував у школі на уроках. Перед початком 5-го уроку трудів, біля гардеробу на першому поверсі він зустрів однокласника ОСОБА_6 Він почав його словесно ображати, той робив теж саме у відповідь. Так між ними виник словесний конфлікт. Йому набридло сперечатись з ОСОБА_6 і він пішов до сходинок, за ним пішов ОСОБА_6. Коли вони піднімались по східцях ОСОБА_6 обійняв його лівою рукою за шию, трохи придушивши. Він відкинув його руки зі свого плеча на що ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком правої руки в переносицю. Від удару він впав на східці та вдарився головою об стіну. Олександр сів на нього зверху та однією рукою схопив його за руку, де була його інша рука не пам'ятає. Він у відповідь своєю правою рукою відтягнув ОСОБА_6 за волосся. Потім до них підійшла вчителька з історії та розборонила їх.

Постановою слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Фльора А.Ю. від 22.03.2018 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000917 від 28.02.2018 року закрито у зв'язку з встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до характеристик загальноосвітньої школи №8 м. Житомира неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за місцем навчання характеризуються позитивно.

З листа КУ «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради від 21.06.2018 року вбачається, що дитина ОСОБА_6 був доставлений 27.02.2018 року в 13 год. 55 хв. швидкою медичною допомогою до спеціалізованого центру по наданню допомоги дітям з гострою травмою з діагнозом: забій м'яких тканин тім'яної ділянки. Вегетативна реакція на стрес.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» та положень статей 1166 та 1167 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, а для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За умовами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести розмір шкоди, під якою розуміється зокрема втрата або пошкодження майна потерпілого.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

За умовами ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вищевказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд критично ставиться до показів неповнолітнього свідка ОСОБА_10, який дав суперечливі покази в судовому засіданні, зокрема, що ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_6 і той впав, а також, що під час події були присутні інші люди, як з їхнього так і з інших класів. При цьому неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні в якості свідка пояснив, що його штовхнув саме ОСОБА_6 і він впав, а під час безпосередньо бійки інших присутніх осіб не було. Крім того, неповнолітнього ОСОБА_10 не було допитано під час досудового розслідування як свідка події, що ставить під сумнів його присутність під час бійки.

Покази свідка ОСОБА_2, як доказ вини ОСОБА_6 у заподіянні тілесних ушкоджень, суд відхиляє, оскільки вона не була присутня під час отримання її сином та неповнолітнім ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а приїхала до школи вже після бійки.

Обставин завдання неповнолітнім ОСОБА_6 шкоди при здійсненні ним права на самозахист від протиправних посягань відповідно до ч.1 ст.1169 ЦК України, на які посилаються відповідачі у відзиві на позов, судом не встановлено.

Посилання позивача в обґрунтування позову на те, що батьки ОСОБА_6 неналежним чином його виховують та не у повному обсязі виконують свої батьківські обов'язки, не підтверджені жодними доказами.

Таким чином, з огляду на закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та виходячи лише з показів неповнолітніх свідків - ОСОБА_6 під час досудового розслідування та ОСОБА_3 під час судового розгляду, які є безпосередніми учасниками бійки та обоє отримали тілесні ушкодження, суд позбавлений можливості встановити винну особу у даному конфлікті та причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності вини неповнолітнього ОСОБА_6 у спричиненні матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_2 та її неповнолітньому сину ОСОБА_3 та причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, як обов'язкових умов цивільно-правової відповідальності, позовні вимоги не підлягають до задоволення у повному обсязі.

При цьому, суд за заявою представника відповідачів, у відповідності до ч.9 ст.158 ЦПК України, скасовує вжиті заходи забезпечення позову.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 158, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1179 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, як законних представників неповнолітнього ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, залишити без задоволення.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.05.2018 року по справі №295/3926/18, а саме арешт на квартиру АДРЕСА_1 яка належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_9 та ОСОБА_4 та заборону їм вчиняти дії щодо відчуження вказаної квартири в межах ціни позову в розмірі 10495 грн. 61 коп., скасувати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 27.07.2018 року.

Суддя: С.М. Полонець