Номер провадження: 22-ц/785/133/18
Номер справи місцевого суду: 519/1399/14-ц
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України в Одеській області на рішення Южного міського суду Одеської області від 13 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України в Одеській області про стягнення грошової суми у розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Южного міського суду Одеської області позов ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії УДАІ ГУМУВС України в Одеській області про стягнення грошової суми у розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ліквідаційної комісії УДАІ ГУМУВС України в Одеській області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 108081,11 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з ліквідаційної комісії УДАІ ГУМУВС України в Одеській області на користь держави судовий збір у розмірі 1080,81 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Ліквідаційна комісія УДАІ ГУМВС України в Одеській області подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просить рішення Южного міського суду Одеської області від 13 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

В судове засідання, призначене на 10 липня 2018 року, з'явився позивач, відповідач повідомлений належним чином не з'явився, що не являється перешкодою для розгляду справи в апеляційній інстанції.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що 20.09.2011 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду спеціаліста 1-ої категорії відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м.Южне та Комінтернівського району підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Одеській області, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці (а.с.26).

27.03.2013 року ОСОБА_2 було звільнено з посади спеціаліста 1-ої категорії відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м.Южне та Комінтернівського району за п.3 ст.40 КЗпП України (за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього) на підставі наказу №49 від 27.03.2013 року УДАІ ГУМВС України в Одеській області, що підтверджується копією відповідного наказу (а.с.6).

При звільненні ОСОБА_2 отримав тільки заробітну плату за березень 2013 року, яка була йому нарахована в розмірі 2285,33 грн. та виплачена 26.03.2013 року в розмірі 1849,75 грн.

Після звільнення ОСОБА_2 був здійснений перерахунок, та виявлена переплата в розмірі 184,88 грн. за період з 28.03.2013 року по 31.03.2013 року, тобто за два дні.

Згідно наказу УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 10.04.2013 року №42 о/с з 01.01.2013 були встановлені нові посадові оклади, в зв'язку із зміною розміру мінімальної заробітної плати та здійснений перерахунок в квітні 2013 року.

Згідно перерахунку на момент звільнення ОСОБА_2, тобто 27.03.2013 року заборгованість ОСОБА_2 перед УДАІ ГУМВС України в Одеській області складає 12,94 грн. (а.с.57-58).

Згідно листа УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 21.10.2014 року №7/к-873 ОСОБА_2 чергові відпустки за 2011, 2013 роки не надавались.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовної вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні ОСОБА_2, УДАІ ГУМВС України в Одеській області не виплатило йому грошову компенсацію за невикористані ним дні відпусток за 2011, 2013 роки, як це передбачено ст.83 КЗпП України.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст.238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Не виключається можливість такого ж вирішення цього питання і при частковій компенсації невикористаної відпустки працівникові, який продовжує роботу. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки" (до 1 січня 1997 року). Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.

Відповідно до статей 116, 117 КЗпП України у разі не виплати належних працівникові сум при звільненні з роботи, при відсутності спору про їх розмір, на роботодавця покладається відповідальність у вигляді виплати середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, якщо він не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Встановлено і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, звільнивши ОСОБА_2 з роботи, УДАІ ГУМВС України в Одеській області не провело з ним повного розрахунку, тобто не виплатило компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2011 то 2013 роки, що підтверджується листом УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 21.10.2014 року №7/к-873 (а.с.9), довідкою про доходи №7/ф-156 від 21.10.2014 року (а.с.10), листом УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 30.03.2015 року №1315 (а.с.57-58).

Згідно листа №7/к-873 від 21.10.2014 року ОСОБА_2 надавались чергові відпустки за 2012 рік з 03 грудня по 26 грудня 2012 року (а.с.9).

Отже, ОСОБА_2 був звільнений 27.03.2013 року. Отримав в січні 2013 року заробітну плату в розмірі 2285,33 грн., в лютому 2013 року - 2394,15 грн. Число відпрацьованих робочих днів складає 41. Отже, розмір середньоденної заробітної плати складає 114,13 грн. (4679,48 грн. : 41 робочих днів).

З 27.03.2013 по 13.09.2017 року минуло 947 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 108081,11 (114.13 грн. х 947 робочих днів).

Оскільки наказом УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 07.12.2015 року № 1 створено ліквідаційну комісію УДАІ ГУМВС України в Одеській області та затверджено її персональний склад, а 10.12.2015 року інформацію про ліквідацію УДАІ ГУМВС України в Одеській області оприлюднено на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади (а.с.114), тому доводи апелянта про свою непричетність до справи та неправомірності стягнення коштів саме з Ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України в Одеській області спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 13 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України в Одеській області про стягнення грошової суми у розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.07.2018 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк