БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/397/18, cправа № 361/4726/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» серпня 2018 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю - секретарів: Харченко Т.В., Деменкової Ю.І.,

Телепи Т.А., Бондар С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про зобов'язання повернути грошові кошти,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (далі -

ТОВ «Автокредит Плюс», в) на свою користь суму грошових коштів в розмірі - 103 276 грн.

68 коп.

В обґрунтування позову зазначається, що 01 квітня 2014 року між сторонами підписано заяву про приєднання до публічного договору № К500А9 про надання фінансового лізингу на умовах, визначених цим договором, який розміщено на офіційному веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua. За умовами вказаного правочину відповідач надав позивачу у лізинг автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, строком на 60 місяців з моменту підписання графіку лізингових платежів. За період з квітня 2014 року по липень 2017 року ОСОБА_3 через термінал відділення ПАТ «КБ «ПриватБанк» на корить ТОВ «Автокредит Плюс» вніс грошові кошти у розмірі - 103 276 грн. 68 коп.

Позивач вважає, що спірний договір не відповідає діючому законодавству, порушує його права як споживача, підписаний ним під впливом обману з приховуванням істотних умов договору. Крім того, правочин укладений із застосуванням нечесної підприємницької діяльності, без дотримання вимог про його нотаріальне посвідчення. Умови договору є несправедливими та суперечать принципу добросовісності. З підстав повернення грошових коштів позивач змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Прохода Р.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач користувався автомобілем марки «CHEVROLET LACETTI», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у період з 12 травня 2014 року по 24 липня 2017 року, за користування транспортним засобом повинен сплатити грошові кошти у розмірі - 40 232 грн. 17 коп. Неправомірними діями ОСОБА_3, що виразилися у порушенні умов договору лізингу відповідачу завдано збитки, розмір яких складає 133 433 грн. 44 коп., при цьому сума, яку позивач просить стягнути із відповідача складає 103 276 грн. 68 коп. Додав, що у липні 2017 року транспортний засіб був вилучений у позивача через значну заборгованість за договором. Просить у позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи 01 квітня 2014 року ОСОБА_3 підписав заяву про приєднання до публічного договору № К500А9, в якій надав свою згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених цим договором, який розміщено на офіційному веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua.

Відповідно до умов публічного договору про надання фінансового лізингу лізингодавець за умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу та сплачувати щомісячні платежі, платежі по відшкодуванню витрат лізингодавця, пов'язаних із виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізиногоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно із умовами цього договору.

Згідно із пунктами 14.1.2.-14.1.4 заяви строк лізингу складає 60 місяців з моменту підписання додатку № 2 (Графік лізингових платежів). Щомісячні платежі та порядок їх сплати повинні здійснюватися щомісячно, згідно із Графіком та включають у себе: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу, відсотки за користування предметом лізингу комісія за проведення щомісячного моніторингу предмету лізину. Період сплати з 14 по 18 число кожного місяця.

Пунктами 14.1.7, 14.3 заяви визначено, що після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу лізингоодержувач вносить аванс у розмірі - 18 400 грн. 00 коп. на транзитний рахунок. № НОМЕР_3 у ПАТ «КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування на рахунок ТОВ «Автокредит Плюс». Щомісячний платіж за договором лізингу складає 2 527 грн. 08 коп.

Як вбачається із виписки по рахунку 18 квітня 2014 року ОСОБА_3 сплатив на рахунок

№ НОМЕР_3 аванс в розмірі - 18 400 грн. 00 коп.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що у користування позивачу відповідачем передано транспортний засіб марки «CHEVROLET LACETTI», 2006 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заявляючи вимогу про стягнення грошових коштів, позивач посилається на ту обставину, що за період з квітня 2014 року по липень 2017 року ним на транзитний рахунок

№ НОМЕР_3 внесено грошові кошти у розмірі - 103 276 грн. 68 коп.

Разом з тим, з поданих позивачем оригіналів квитанцій вбачається, що за вказаний період ОСОБА_3 внесено грошові кошти на загальну суму 55 482 грн. (2530 + 2200 + 2510 + 1000 + 2285 + 2150 + 2150 + 2150 + 2150 + 2150 + 2150 + 2527 + 5100 + 2560 + 2600 + 1800 + 17100 + 370). Належних доказів, які б підтверджували внесення решти заявленої суми, позивачем надано не було.

Із виписки по рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_3 за період з 01 квітня 2014 року по

01 січня 2018 року встановлено, що на виконання умов договору про надання фінансового лізингу останнім сплачено 65 869 грн. 88 коп. Отже, суд приймає за основу вказану суму як розмір внесених платежів.

У ході розгляду справи по суті встановлено, що 24 липня 2017 року транспортний засіб марки «CHEVROLET LACETTI», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вилучено відповідачем.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Договір фінансового лізингу від 01 квітня 2014 року нотаріально посвідчений не був, отже відповідно до статті 220 ЦК України є нікчемним . Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Згідно із частиною другою статті 216 ЦК України, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При розгляді даної справи по суті представник відповідача зазначив, що розмір завданих позивачем збитків становить - 133 433 грн. 44 коп., з яких збитки за амортизацією вартості авто - 48 024 грн. 19 коп.; збитки за неотриманий прибуток 20 % рентабельності - 9 604 грн. 84 коп.; збитки з ПДВ - 19 572 грн. 24 коп.; збитки за повернення предмету лізингу - 16 000 грн. 00 коп. Разом з тим, розрахунок собівартості послуг за користування автомобілем, суд до уваги не приймає, оскільки у ньому, поряд з оплатою за користування предметом лізингу, зазначаються також збитки від амортизації авто, не отриманий прибуток, збитки з ПДВ, збитки за повернення предмету лізингу, які відносяться до упущеної вигоди, відшкодування яких не є предметом даного позову. Судом встановлено, що у визначеній законом формі договір фінансового лізингу із узгодженням всіх його істотних умов між сторонами не укладався, та не був нотаріально посвідчений, а заява позивача про приєднання до публічного договору не може замінювати собою укладений у письмовій формі договір.

Враховуючи ту обставину, що у період з травня 2014 року по липень 2017 року позивач користувався транспортним засобом, суму грошових коштів, які підлягають поверненню слід зменшити на 40 232 грн. 17 коп., що є платою за користування предметом лізингу, розрахунок якої підтверджується довідкою щодо розрахунку собівартості послуги за користування автомобілем (а.с.180). Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти за договором фінансового лізингу № К500А9 від 01 квітня 2014 року у розмірі - 25 637 грн. 71 коп. (65869,88 грн. - 40232,17 грн. = 25 637,71 грн.).

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушеннями їх прав. З цих підстав стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 640 грн. 00 коп., що відповідає положенням частини шостої статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити - частково.

Стягнути на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, із товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», , грошові кошти у розмірі - 25 637 (двадцять п'ять тисяч шістсот тридцять сім) грн. 71 коп.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», , на користь держави судовий збір у розмірі - 640 (шістсот сорок) грн.

00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин