ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 392/484/17

провадження № 22-ц/781/996/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - Маловисківська районна державна адміністрація, відділ у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Соколовської Євгенії Володимирівни поданої в інтересах Селянського (фермерського господарства) «Токар Катерини Петрівни» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 року у складі судді Кавун Т.В. і

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Маловисківської районної державної адміністрації, відділу у Маловисківському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та просив визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 7,40 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території.

Позовна заява мотивована тим, що в період з 21.04.1997 по 01.04.2005 позивач працював на ВАТ "Ташлицьке" на посаді тракториста.

21.08.1997 ВАТ "Ташлицьке" отримало Державний акт на право колективної власності на землю.

На момент розпаювання землі та отримання Державного акту на право колективної власності на землю позивач був працівником ВАТ " Ташлицьке " та ним 22.06.1997 придбано 287 іменних акцій даного товариства та отримано сертифікат акцій серія НОМЕР_1, а тому він має право на земельну частку (пай).

Але його не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) і не було виготовлено на його ім'я сертифікат на право на земельну частку (пай).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай), площею 7,40 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, у землі, яка перебувала у колективній власності Відкритого акціонерного товариства "Ташлицьке".

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 являється власником 287 звичайних акцій ВАТ «Ташлицьке».

Відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства", акціонерами визнаються особи, які є власниками акцій товариства, а не члени акціонерного товариства як зазначено в Указі Президента України.

ОСОБА_4 в період отримання державного акту на право колективної власності на землю перебував у трудових відносинах з ВАТ та був власником акцій.

В апеляційній скарзі Селянське (фермерське) господарство «Токар Катерини Петрівни» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вирішив питання про права, свободи, інтереси СФГ «Токар К.П.», оскільки судове рішення стало підставою для припинення договору оренди укладеного між Маловисківською РДА та СФГ «Токар К.П.», в частині оренди земельної ділянки НОМЕР_2 площею 6,36 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

СФГ «Токар К.П.» вважає, що позивач не являвся акціонером ВАТ «Ташлицьке» та не має права на земельну ділянку внаслідок розпаювання товариства.

Позивач відсутній у списках осіб - членів товариства, не являвся його членом або акціонером, а лише факт перебування його у трудових відносинах з товариством не дає йому права на отримання земельного паю.

В оскаржуваному рішенні відсутні відомості про поновлення позовної давності позивачу для звернення до суду за захистом порушених прав, як і відсутня інформація про обставини, які зумовлюють переривання чи зупинення перебігу позовної давності.

Від позивача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить закрити апеляційне провадження у справі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник СФГ «Токар К.П.» адвокат Соколовська Є.В. підтримала доводи апеляційної скарги, представник ОСОБА_4 ОСОБА_7 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представники Маловисківської РДА Кіровоградської області та відділу у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з'явилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від Маловисківської РДА Кіровоградської області надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі, від відділу у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надійшла заява, що відділ не є юридичною особою, а тому не може бути стороною у справі.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі осіб, які не з'явилися, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що з 21.04.1997 по 01.04.2005 ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ВАТ "Ташлицьке", працював на посаді тракториста.

21.08.1997 ВАТ " Ташлицьке " отримало Державний акт на право колективної власності на землю, серія КР МВ 19.

Згідно сертифікату іменних акцій товариства, ОСОБА_4 являється власником 287 звичайних акцій ВАТ "Ташлицьке".

У відповідності з п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст.ст. 1,2,3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду Підставами для виділення земельних ділянок у натурі(на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна , інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про власність» і ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки право на позов у позивача виникло ще з 21.08.1997 ( дата отримання ВАТ «Ташлицьке»» державного акта на право колективної власності на землю) то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

Встановивши, що позивач ОСОБА_4 мав право на отримання земельної частки (паю), оскільки був власником 287 акцій ВАТ «Ташлицке», але не взяв до уваги, що до суду з позовом позивач звернувся лише у березні 2017 року (а.с.2-3).

Позивач будь-яких належних доказів чинення йому перешкод для звернення з позовом до суду з 1997 року не надав та не навів причин поважності пропуску строку для звернення до суду за захистом своїх прав.

Суд вказане питання взагалі не з'ясовував та не запропонував позивачу навести поважні причини пропуску строку для звернення до суду.

З огляду на викладене та враховуючи приписи ст.75 ЦК УРСР, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін, суд мав би відмовити в задоволенні позову, в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Оскільки суд постановив рішення про задоволення позовних вимог, а не відмовив у їх задоволенні, вказане судове рішення стало підставою для припинення договору оренди землі укладеного між Маловисківською РДА та СФГ «Токар К.П.», в частині оренди земельної ділянки НОМЕР_2 площею 6,36 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси СФГ «Токар К.П.», яке не було залучено до участі у справі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Оскільки залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, виходячи з того, що на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані, то оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, що не перешкоджає позивачу звернутися до суду з таким же позовом до всіх належних відповідачів.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги СФГ «Токар К.П.» сплатило 960 грн. судового збору, які підлягають стягненню на його користь з позивача.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Соколовської Євгенії Володимирівни поданої в інтересах Селянського (фермерського господарства) «Токар Катерини Петрівни» задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Маловисківської районноої державної адміністрації, відділу у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визначення права на земельну частку (пай) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Селянського (фермерського господарства) «Токар Катерини Петрівни» 960 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13.07.2018.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді А.М.Головань

О.Л.Карпенко