1Справа № 335/4339/18 2/335/1432/2018
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої судді: Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.01.1994 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі ЗАГСу міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 99. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2010 року через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки та непорозуміння, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Позивач просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає.
Представник позивача адвокат ОСОБА_3 подав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судові засідання, призначені неодноразово, відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Як передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом ЗАГСу міськвиконкому м. Запоріжжя 29.01.1994 року, актовий запис № 99, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.01.1994 року. Після укладання шлюбу, відповідачеві було присвоєне прізвище Філліпецький.
В подальшому, як вбачається зі свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові виданого 15.03.2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, відповідач перемінив своє прізвище та по батькові на ОСОБА_2, Олексійович, про що зроблено відповідний запис за № 14.
На час розгляду справи, відповідач у справі є ОСОБА_2, оскільки протилежне ним не спростовано.
Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2010 року через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки та непорозуміння, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть.
З вказаних підстав суд вважає, що сімя розпалася остаточно і не може бути збережена.
Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого втратився інтерес один до одного. Сімя розпалася та існує формально.
Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає розірванню.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1, задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 29 січня 1994 року відділом ЗАГСу міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 99, між ОСОБА_2 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвати.
Копію рішення надіслати сторонам у справі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.О. Макаров