Справа № 441/486/18 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/1176/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А.,Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участі: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області у складі судді Яворської Н.І. від 23 березня 2018 року у справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 рокуподання задоволено.

Тимчасово обмежено правовиїзду за межі України боржникові ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, місце реєстрації АДРЕСА_1 до виконання своїх зобов»язань за виконавчим листом Городоцького районного суду Львівської області від 22.02.2011р. №2-1230 про стягнення на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського міського відділення №6319 грошових коштів в сумі 94 463, 67 дол. США.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала є незаконною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства. Вказує, що ухвала мотивована тим, що на момент звернення до суду будь-яких дій спрямованих на повне виконання рішення суду не здійснено. З такою позицією суду не згідний. Зазначає, що особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатись винною в ухиленні поки не буде доведено протилежне. Обов`язковою передумовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України є ухилення його від виконання зобов`язань за рішенням суду. Зазначає, що державний виконавець в своєму поданні вказав, що ним накладено арешт та оголошено в рошук автомобілі VOLKSWAGEN T4, 1999 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1, №дв. НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_2 та PEUGEOT PARTNER, 2006 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_3, №дв. НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_7, що належать на праві власності боржнику. ОСОБА_3 , станом на 05.03.2018 року постанова про розшук не виконана, що свідчить про приховування боржником свого майна. Проте, постановами Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 20.09.2017 року та 28.12.2016 року припинено розшук автомобілів.

Також державним виконавцем описано та передано на реалізацію майно ОСОБА_3, а саме майновий комплекс, що складається з цегляної майстерні, під навісу з бетонних панелей, цегляної операторної, цегляного гаражу та металевої трансформаторної які знаходяться за адресою АДРЕСА_1

Окрім того в період після прийняття рішення про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості ним було сплачено фактично більшу частину заборгованості, що в сукупності за період після 30.12.2010 року сягнуло суми 509 934 грн 73 коп.

Таким чином вважає, що державним виконавцем не надано доказів, що боржник ухиляється від виконання своїх богових зобов`язань та перешкоджає виконанню рішень.

Просить ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року скасувати.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2,, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця Городоцького управління юстиції від 24.09.2015 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-1230 виданого 22.02.2011 року Городоцьким районним судом Львівської області.

22.03.2018р. державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 звернувся із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 до виконання ним своїх зобов'язань, без вилучення паспортного документа.

Задовольняючи подання суд першої інстанції прийшов до висновку, що застосування такого заходу, як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон за межі України обумовлено наявністю навмисно невиконаних ним зобов`язань за рішенням суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.18 ч.2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов'язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході виконання рішення суду від 30.12.2010р. постановленого у цивільній справі №2-1230 за позовом прокурора Городоцького району в інтересах ВАТ ««Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 та ОСОБА_3, державним виконавцем було здійснено перевірку майнового стану боржника, накладено арешт на його рахунки відкриті в ПАТ «Альфа банк» та ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, накладено арешт та оголошено в рошук автомобілі VOLKSWAGEN T4, 1999 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1, №дв. НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_2 та PEUGEOT PARTNER, 2006 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_3, №дв. НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_7, що належать на праві власності боржнику.

Постановою Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 28.12.2016 року припинено розшук автомобіля PEUGEOT PARTNER, 2006 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_3, №дв. НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_7, що належать на праві власності боржнику ОСОБА_3 у зв`язку з його затримання та постановою Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 20.09.2017 року припинено розшук автомобіля року VOLKSWAGEN T4, 1999 р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1, №дв. НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_2.

Судом встановлено, що ПАТ «Державний ощадний Банк» прийняв рішення про задоволення внесених ОСОБА_3 пропозицій щодо погашення боргу та повернення виконавчих листів у справі №2-1230 від 22.02.2011 року.

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУ у Львівській області Батюк М.В. від 09.07.2018 року виконавчий лист №2-1230 виданий 22.02.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 94 463, 67 дол. США повернуто стягувану та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки виконавчий лист повернуто стягувану, а факту ухилення боржника від виконання рішення суду не доведено, тому в задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року - скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа.

Постанова не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 23.07. 2018 року.

Головуючий

Судді