Справа № 567/995/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування в особі Нетішинської міської ради Хмельницької області про позбавлення батьківських прав

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, звернулась ОСОБА_1

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.09.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області між нею та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб.

Від даного шлюбу в сторін 02.07.2006 року народився син ОСОБА_5

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

Вказує, що після розірвання шлюбу, неповнолітній син сторін ОСОБА_5 залишився проживати з нею та з того часу знаходиться під її фактичним вихованням, доглядом та на матеріальному утриманні.

Зазначає, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_5, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до сина, не бере ніякої участі в його вихованні та утриманні, не цікавиться його життям, навчанням, розвитком та здоровям.

В звязку з ухиленням відповідача від матеріального утримання сина, рішенням Нетішинського міського суду з нього стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.09.2009 до його повноліття.

Вказує, що аліменти ОСОБА_4 не сплачує та добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в звязку з чим сума заборгованості по сплаті аліментів становив 59424,50 грн.

Зазначає, що з 2008 року ОСОБА_4 з сином не спілкується, участі в його вихованні не бере.

Посилаючись на те, що орган опіки та піклування в особі Нетішинської міської ради 06.07.2018 рекомендує позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина, просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_5

Ухвалою Острозького районного суду від 10.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився без повідомлення причин, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позов у встановлений строк відповідач не подав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просять позов задоволити.

Позивач пояснила, що з 24.09.2005 перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, в якому 02.07.2006 року в них народився син ОСОБА_6. Вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем в 2008 року, їх син залишився проживати з нею. Зазначає, що з того часу відповідач жодного з покладених законом на батьків обовязків не виконує, не цікавиться його життям, не бере будь-якої участі у вихованні сина та його утриманні.

Вказує, що ОСОБА_4 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що в межах всього 6-ти км від місця проживання сина ОСОБА_6, однак на протязі десяти років з сином ОСОБА_6 не зустрічався, не цікавився його життям, в школу, де навчається син, жодного разу не навідувався.

Позивач неодноразово просила ОСОБА_4 поспілкуватися з сином, хоча б по телефону, поцікавитися його навчанням, його здоровям, однак відповідача жодного разу не зателефонував до сина, хоча вона повідомляла його номер телефону.

Вказує, що ОСОБА_4 не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, на придбання одягу, взуття, навчального приладдя, на харчування сина. Вказує, що їх син ОСОБА_6 потребує додаткового харчування та лікування, оскільки йому необхідно періодично робити масажі, відвідувати басейн, оздоровлюватися в санаторії, на що потрібні кошти, та в звязку з чим вона неодноразово зверталася до ОСОБА_4 про надання матеріальної допомоги для оздоровлення сина, однак позитивних результатів це не дало.

Так як ОСОБА_4 не надавав матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_6 рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області з відповідача ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 в розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.09.2009 року до його повноліття.

Аліменти ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 не сплачував та матеріальної допомоги в добровільному порядку не надавав. Станом на час подання позову до суду сума заборгованості по сплаті аліментів становила 59424 грн. 50 коп. і лише в серпні 2018 року вперше за 9 років відповідач сплатив 10000 грн. заборгованості по аліментах.

Вказує, що на її зауваження про можливість позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, ОСОБА_4 проти цього не заперечує.

Вважає, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обовязків щодо виховання сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Нетішинської міської ради Хмельницької області в судовому засіданні підтримала позов. Пояснила, що в червні 2018 в службу в справах дітей надійшло звернення ОСОБА_1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В звязку з цим питання щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини на яке для зясування обєктивних причин невиконання своїх батьківських обовязків був викликаний відповідач, а також неповнолітній ОСОБА_5

На засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідач підтвердив факт ухилення його від виконання своїх батьківських обовязків та пояснив, що дійсно більше десяти років не спілкується з сином та за весь цей час бачився з ним лише двічі. Вказує, що відповідачу було запропоновано надати термін для налагодження стосунків з сином, однак бажання щодо подальшого спілкування та налагодження стосунків з сином він не виявив.

Під час спілкування з неповнолітнім ОСОБА_5 він повідомив, що батько не телефонує йому, не цікавиться його життям та навчанням, не надає матеріальної допомоги та взагалі з ним не спілкується.

Вказує, що проведеною перевіркою було встановлено, що ОСОБА_4, будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків щодо свого сина. На даний час, неповнолітній ОСОБА_5 проживає з позивачем, яка піклується про нього та забезпечує його всім необхідним. Натомість ОСОБА_4 тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, хоча має реальну можливість їх виконувати, не бере ніякої участі в утриманні та вихованні сина, не цікавиться його життям, навчанням, розвитком та здоровям.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дитини, орган опіки і піклування вирішив рекомендувати позбавити його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5, про що подав відповідне подання.

Суд, вислухавши позивача, її представника, представника органу опіки та піклування, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є хрещеною матірю неповнолітнього ОСОБА_5. Їй відомо, що з 2008 року відповідач не спілкується зі своїм сином ОСОБА_6, не цікавиться його життям та навчанням, не відвідує його та навіть не вітає з днем народження.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що є матірю позивачки та бабою неповнолітнього ОСОБА_4 Вказала, що з часу розірвання шлюбу між сторонами в 2008 році, відповідач самоусунувся від виховання свого сина ОСОБА_6, він не цікавиться його життям та навчанням, не відвідує його, хоча має можливість це робити, оскільки проживає неподалік.

Зазначила що неповнолітній ОСОБА_5 потребує лікування звязку з захворюванням хребта, на що потрібні кошти, однак відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає.

Зазначила, що ОСОБА_1 будь-яких перешкод в спілкуванні з дитиною відповідачу не чинить.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що є родичем позивачки, а тому йому відомо, що починаючи з 2008 року, після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач взагалі не спілкується зі своїм сином ОСОБА_6. Спілкування між ними відсутнє навіть тоді, коли батько випадково на вулиці зустрічається з сином. При цьому, йому відомо, що ОСОБА_1 перешкод в спілкуванні з дитиною відповідачу не чинить.

Неповнолітній ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з часу коли він досяг дворічного віку, його батько ОСОБА_4 перестав з ним спілкуватись. Вказав, що зустрічається з батьком дуже рідко, в школу батько ніколи не приходив. Коли вони випадково зустрічаються на вулиці, то батько теж не спілкується з ним. Батько ніколи йому не телефонує, хоча йому відомий його номер телефону. Вважає, що ОСОБА_4 слід позбавити батьківських прав.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

З свідоцтва про народження І-БВ № 034352 встановлено, що ОСОБА_5 народився 02.07.2006 року і його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БВ №034830, 18.06.2008 було розірвано шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (актовий запис №68 від 18.06.2008р.).

Зідно довідки №5300 від 23.05.2018 року виданої виконавчим комітетом Нетішинської міської ради про склад сімї ОСОБА_1 вбачається, що склад сімї ОСОБА_1 складають: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 син, ОСОБА_8 - мати.

Факт опіки над неповнолітнім ОСОБА_5 зі сторони матері підтверджується актом обстеження умов проживання від 27.06.2018 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_5 проживає з матірю ОСОБА_1, для виховання, розвитку, проживання та навчання дитини створено належні умови є всі необхідні речі побуту. Батько дитини ОСОБА_4 участі у вихованні ОСОБА_5 не приймає, не відвідує його та матеріально не підтримує.

Згідно довідки № 160 від 23.05.2018 року неповнолітній ОСОБА_5 навчається в 6-В класі Нетішинської ОСОБА_10 ступенів №1. За період навчання батько учня ІНФОРМАЦІЯ_4, успіхами у навчанні та іншими питаннями перебування дитини у школі не цікавиться.

Згідно характеристики на ОСОБА_5, вбачається, що мама учня приділяє належну увагу вихованню сина.

Згідно розрахунку заборгованості № 4515/3 від 25.07.2018 встановлено, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 в розмірі ? частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 30.06.2018 загальна сума заборгованості по сплаті аліментів становила 59424,50 грн.

Згідно заяви від 07.06.2018 встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до органу опіки та піклування Нетішинської міської ради з приводу надання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5

З висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 30.01.207р. вбачається, що зазначений орган, діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків, вважає за доцільне позбавити його батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно даного висновку органом опіки та піклування Нетішинської міської ради при розгляді питання про доцільність позбавлення батьківських прав, було встановлено, що ОСОБА_5 проживає з матір"ю, батько дитини - ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не бере ніякої участі в утриманні та вихованні сина, не цікавиться його життям, навчанням, розвитком та здоровям. Питання ухилення від виконання своїх батьківських обовязків відповідачем розглядалося на засіданні опікунської ради при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради, на якому було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина.

На даний момент відповідач продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обовязків, хоча має реальну можливість їх виконувати, бажання щодо налагодження стосунків з сином відповідач не виявив, а тому на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 06.07.2018 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні як права, так і обов'язки щодо дитини.

З пяснень позивача, представника органу опіки та піклування, свідків та письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком неповнолітнього ОСОБА_5, тривалий час не приділяє жодної уваги вихованню дитини, не створює належних умов для його проживання та матеріального забезпечення, не цікавиться його життям, навчанням та розвитком.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини мала місце на протязі більше десяти років по даний час, що було підставою для його виклику на засідання комісії з питань захисту прав дитини та в подальшому для висновку органу опіки і піклування, яким рекомендовано позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_5

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання, незважаючи на неодноразові виклики, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні як права, так і обов'язки щодо дитини.

З пояснень представника органу опіки та піклування, свідків та письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком неповнолітнього ОСОБА_5 тривалий час не приділяє жодної уваги вихованню дитини, не створює належних умов для його проживання та матеріального забезпечення, не цікавиться його життям, навчанням та розвитком.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини мала місце на протязі довгого періоду часу і триває по даний час, що було підставою для його виклику на засідання комісії з питань захисту прав дитини та в подальшому для висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, яким рекомендовано позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо його неповнолітньго сина.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів та пояснень сторін у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу, а заходи громадського впливу на відповідача не призвели до належних результатів і ОСОБА_4 продовжує свідомо нехтувати своїми обов'язками щодо дитини.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в тому числі від його матеріального утримання, що є складовою виховання, то його слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст. 164, 182 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування в особі Нетішинської міської ради Хмельницької області (м.Нетішин, вул.Шевченка, 1, ) задоволити повністю.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.01.2019.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_11