АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/479/18 Справа № 203/2406/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Приватстройінвест» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Приватстройінвест» за участю третьої особи Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самовільної забудівлі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Приватстройінвест» про зобовязання відповідачів усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий № :06:056:0083, розташовану за адресою м. Дніпро, просп. Кірова (після перейменування проспект ОСОБА_5) в районі буд. 42, шляхом знесення самочинно збудованого обєкта незавершеного будівництва.

Позовна заява мотивована тим, що 26 квітня 2011 року вона уклала з Дніпропетровською міською радою договір оренди землі, яка знаходиться за адресою: просп. Кірова (після перейменування проспект ОСОБА_5) в районі буд.42, кадастровий номер :06:056:0083. ОСОБА_6 з зазначеною земельною ділянкою, належно оформлених землекористувачів немає. Самовільно реконструйоване незавершене будівництво нерухомого майна, що належить відповідачам на підставі договорів купівлі-продажу та має адресу: м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 44Н (після перейменування - проспект Олександра Поля, 44 Н), частково розташовано на земельній ділянці позивача, що перешкоджає останній використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням, та призводить до порушення права останньої.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2017 року позов задоволено.

Зобовязано ТОВ «Приватстройінвест», ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою кадастровий № :06:056:0083 по просп. Олександра Поля в районі буд. № 42 в м. Дніпрі шляхом знесення самочинно збудованого обєкту по просп. Олександра Поля 44 Н в м. Дніпрі. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачами здійснюєтьсясамочинне будівництво на частині земельної ділянки, переданій ОСОБА_2на підставі договору оренди земельної ділянки від 26 квітня 2011 року для проектування та будівництва будівлі центру дозвілля за адресою: просп. Кірова (після перейменування - проспект ОСОБА_5) в районі буд. 42, що грубо порушує право користування зазначеною земельною ділянкою. Разом з тим, частина самочинно збудованої нерухомості перешкоджає доступу до орендованої нею земельної ділянки з проспекту ОСОБА_6, що не надає в повній мірі використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням через неможливість нормального та безперешкодного доступу до неї.

В апеляційній скарзі, поданій у липні 2017 року, ТОВ «Приватстройінвест» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у справі відсутні докази накладення нежитлового приміщення - торгівельного комплексу, який належить відповідачам на праві власності на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні позивача, про що свідчить відповідне експертне дослідження № 8784 від 13 квітня 2017 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 26 квітня 2011 року між ОСОБА_2 та Дніпропетровською міською радою було укладено договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 233, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 травня 2011 року.

За вказаним договором позивачка отримала в оренду земельну ділянку площею 0,0780 га кадастровий № :06:056:0083, розташовану за адресою м. Дніпропетровськ, просп. Кірова (після перейменування проспект ОСОБА_5) в районі буд.42. Ділянка передана для проектування та будівництва центру дозвілля (т. 1 а.с. 5). Строк дії договору визначений на три роки.

Додатковою угодою від 23 грудня 2014 року до договору оренди землі, строк дії договору поновлено та продовжено ще на три роки.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 56361320 від 31 березня 2016 року, право власності на споруду по просп. Олександра Поля, 44 Н належить: на 1/2 ОСОБА_4, на 1/4 ОСОБА_3, на 1/4 ТОВ «Приватстройінвест».

Відповідно до частин першої, другої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_2 про зобовязання відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий № :06:056:0083 по просп. Олександра Поля в районі буд. № 42 в м. Дніпрі, шляхом знесення самочинно збудованого обєкту по просп. Олександра Поля 44 Н в м. Дніпрі, вважав, що правовідносини, що виникли з приводу користування земельною ділянкою, регулюються нормами ЦК України, а також ЗК України.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з наведених норм законодавства, можна зробити висновок про те, що порушення, невизнання або оспорювання права користування особи на земельну ділянку, є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд повинен встановити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Разом з тим, матеріали справи не містять документів, які б підтверджували накладення між земельною ділянкою, зайнятою нежитловою будівлею, що належить відповідачам на праві власності та розташована за адресою: просп. Олександра Поля 44 Н в м. Дніпрі та земельною ділянкою, переданою в оренду ОСОБА_2, що розташована за адресою: просп. ОСОБА_5 в районі буд. № 42 в м. Дніпрі, а тому правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 391, 396 ЦК України у суду були відсутні.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2016 року у даній справі призначена судова будівельно-технічна експертиза, однак не була проведена у звязку з ненаданням відповідачами експертній установі документів.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи відповідачем ТОВ «Приватстройінвест» повторно було заявлено клопотання про призначення судової експертизи. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, у порушення ст.ст. 10, 179 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) фактично позбавив відповідача ТОВ «Приватстройінвест» можливості надати суду докази в обґрунтування своїх доводів та пояснень, що призвело до порушення принципу змагальності цивільного процесу та ухвалення необґрунтованого рішення.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України.).

У розумінні вимог ч. 2 ст. 76 ЦПК України одним із доказів є висновки експертів.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Дійшовши висновку про встановлення судом та доведення матеріалами справи факту порушення прав позивача на користування змеленою ділянкою, суд першої інстанції не зазначив конкретних доказів, які б цей факт підтверджували.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевикладене та не прийняв до уваги експертне дослідження № 8784 від 13 квітня 2017 року проведене Незалежним інститутом судових експертиз, яким встановлено, що земельна ділянка під контуром по периметру торгівельного комплексу, який належить відповідачам площею 0, 0231 га по пр. Олександра Поля 44 Н в м. Дніпрі не накладається на земельну ділянку, надану в користування ОСОБА_2 по просп. Олександра Поля в районі буд. № 42 в м. Дніпрі.

Враховуючи, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а апеляційний суд позбавлений такої можливості внаслідок виконання рішення суду в примусовому порядку, наявні всі підстави для скасування ухваленого рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Приватстройінвест» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2017 року,скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Приватстройінвест» за участю третьої особи Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самовільної забудівлі - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Приватстройінвест» витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_8

ОСОБА_9