Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08.10.2018 Справа №607/14473/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Осів І.В., позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Позов обґрунтовано тим, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, в якому з 19 грудня 2006 року зареєстрований відповідач. Протягом останнього року відповідач не проживає у даному житловому будинку, його речі та майно відсутні, оплату за комунальні послуги не вносить, а тому втратив право на користування житлом.

Ухвалою судді від 31 липня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 21 вересня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених в ньому.

Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав, тому, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

З реєстраційного посвідчення, виданого 30 січня 2003 року Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації встановлено, що ОСОБА_1 є власником цілого житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Тернопільською районною держнотконторою 29 січня 2003 року за реєстровим № 139.

Згідно довідки № 3171 від 19 липня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована і проживає по АДРЕСА_1, до складу її сім'ї входить також ОСОБА_2 (племінник), який прийнятий на квартирний облік за даною адресою з 19 грудня 2006 року.

Як установлено з будинкової книги для прописки громадян та відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 19 грудня 2006 року.

Згідно актів Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 24 січня 2018 року, 23 березня 2018 року, 20 липня 2018 року, складеного комісією в складі: депутата селищної ради в присутності власника будинку ОСОБА_1, на час перевірки встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час. Зі слів власника будинку - ОСОБА_1 племінник перебуває за межами України. Факт не проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою підтвердили і сусіди: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підписали вказані акти.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1, інколи до неї заходить. Їй відомо, що племінник позивачки - ОСОБА_2 проживав разом з нею, однак вже більше року там не проживає, а перебуває в Польщі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою, заходила в гості до останньої. Більше двох років не бачила ОСОБА_11. Наскільки їй відомо, він поїхав за кордон.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_12 суду пояснила, що її син ОСОБА_11 вже більше року перебуває за кордоном та не проживає в тітки. Він не проти виписатися від ОСОБА_1 Вказала, що коли син повернеться з-за кордону, то вона зареєструє його у своєму житловому будинку.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача у спірному будинку.

Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_1, однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, реєстрація в будинку призводить до додаткових фінансових витрат на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1, а тому її право підлягає поновленню шляхом задоволення позову.

Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню 704,80 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору - по 704,80 гривень з кожного відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяВ. М. Позняк