Справа №442/6460/17
Провадження №2/442/333/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі:
головуючого судді Хомика А.П.
з участю секретаря Лужецької С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №442/6440/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

учасники справи : позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_5 ,

відповідач ОСОБА_2 ,-

встановив :
12.09.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказує на те, що їй згідно свідоцтва про право власності на будинок та рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 28.11.2016 року про виділення частки зі спільного майна належить вказаний вище будинок. Відповідачі є зареєстровані в зазначеному будинку, але відповідачі в ньому фактично ніколи не проживали, лише формально зареєстровані, не беруть участі у витратах на утримання будинку.

На даний час, відповідачі не проживають у будинку більше 9 років, що підтверджується актами їх фактичного не проживання.

Так як вони не проживають у будинку, однак залишаються там зареєстрованими, вона змушена сплачувати за них витрати по утриманню житла, не може отримати субсидію, добровільно знятись з реєстраційного обліку вони не бажають.

Позивачка у вступному слові позовні вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Пояснила, що ОСОБА_2 проживає в будинку, що на АДРЕСА_2 . У спірний будинок він без її відома прописав синів, який водночас є її єдиним житлом. Позов просила задоволити.

Представник позивача ОСОБА_5 у вступному слові позовні вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просила задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав, просив у такому відмовити. Пояснив, що відповідачка чинить йому перешкоди, тому він не взмозі проживати у спірному житлі. Його сини, відповідачі по справі, не проживають у спірному житлі у зв`язку з віддаленим місцем праці, зокрема перебуванням в АТО.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи через оголошення на сайт суду.

Суд, заслухавши вступне слово учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.05.2011 року, виданого виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради серії НОМЕР_1 житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 92,3 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., такий належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14.08.2017 року у цивільній справі №442/7848/15, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2016 року скасовано і ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Переведено на стягувача ОСОБА_1 права і обов`язки співвласника божника ОСОБА_2 належну йому Ѕ частину в житловому будинку АДРЕСА_1 . Визнано за стягувачем ОСОБА_1 , право власності на належну власнику-боржнику ОСОБА_2 , Ѕ частину в житловому будинку АДРЕСА_1 . Припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частку у вказаному житловому будинку. В задоволені решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою від 15.09.2017 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зупинено виконання даного рішення до закінчення розгляду касаційної скарги.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 06.10.2016 року №5947 КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради у будинку АДРЕСА_3 є зареєстрованими ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з актом від 27.09.2016 року КП «ЖЕО» про відсутність ( не проживання ) особи за місцем реєстрацію у спірному будинку, зокрема відповідачі не проживають з 2008 року і їхніх особистих речей немає.

Поряд з цим, заочним рішенням Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 17.07.2014 року у цивільній справі №442/4264/14 ц, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.06.2017 року - позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково зобов`язано ОСОБА_1 усунути йому перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом надання ОСОБА_2 ключів від вхідних дверей даного будинку та від брами огорожі.

Суд бере до уваги покази свідків, а саме :

- ОСОБА_7 , яка є сусідкою позивачки, про те, що ОСОБА_1 проживає одна. Відповідач ОСОБА_2 з`являвся лише під час будівництва такого будинку , його сини ніколи там не жили і не були;

- ОСОБА_8 , який є сусідом для позивачки. Показала, що на даний час позивачка проживає одна у спірному будинку. Відповідачі багато років не проживають разом. Дітей ОСОБА_2 ніколи не бачила. Причини непроживання відповідачів їй не відомі, про будь-які конфлікти та перешкоди не знає.

- ОСОБА_9 , яка є подругою позивачки, що показала суду про те, що періодично буває в гостях у позивачки і жодного разу в спірному будинку не бачила її колишнього чоловіка. В даному будинку більше ніхто не проживає, чоловічих речей там не бачила.

- ОСОБА_10 , який в судовому засіданні дав показання про те, що знайомий з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19-20 років, останні якийсь час проживали разом. Заходив в гості до позивачки, ОСОБА_2 там не бачив. Останній не проживає в спірному будинку, однак з яких причин не відомо.

З наведеного вбачається, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після розірвання шлюбу склалися не дружні відносини, між ними виникали конфлікти, що стало підставою для їх окремого проживання.Продовжує тривати спір щодо можливості останнього користуватися спірним житлом. Відтак суд, вважає, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірному житлі з поважних причин.

При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Так, у першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право на користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.
В даному випадку, що стосується частини вимог до відповідача ОСОБА_2 як до колишнього власника не можливо застосовувати, у зв`язку з продовженням процедури оскарження рішення суду, за якою власність ОСОБА_2 у спірному житлі було припинено.
Що стосується відповідача ОСОБА_3 , так як вбачається з довідки від 16.04.2018 року №01-5-вих 18, сил антитерористичної операції Військової прокуратури ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій прокуратурі сил антитерористичної операції ( вул. Маяковського,21, м. Краматорськ Донецька область) на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу.

Згідно з витягу з наказу №65 від 08.02.2017 року з ОСОБА_3 укладено контракт на проходження військової служби на п`ять років, відряджено до Генеральної прокуратури України.

Як вбачається з договору дарування житлового будинку від 20.01.2015 ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Також приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у Дрогобицько- Бориславському ОРВК. Добровольчий батальйон «ОУН» не входить до складу Збройних Сил України, а від так жодної інформації стосовно командування та місця дислокації цього військового формування у Дрогобицько-Бориславському ОРВК немає ( відповідь військового комісару Дрогобицько-Бориславського ОРВК від 18.12.2017 року №2/3068) .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 4 ст. 156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї ( в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Згідно ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Крім того, Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (надалі Порядок), розроблений відповідно до Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.11.2012р. за №1077, визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
З роз`яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.
Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (стст.71, 72, 116, 156 ЖК; ст.405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11).

Беручи до уваги наведене та те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично добровільно залишили спірне житло і в ньому не проживають понад встановлені законом терміни - понад один рік, ще задовго, а саме з 2008 року, як встановлено відповідними актами, ніж з моменту проходження служби в зоні антитерористичної операції, їх особисте майно в будинку відсутнє, тривала відсутність свідчить про те, що вони мають інше постійне місце проживання, то суд дійшов висновку про те, що такі їх дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування житловим будинком між позивачем та вказаними відповідачами не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що вони ніколи не проживали чи самостійно залишили жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагалися вселитись у таке, що вказує не стільки на існування вагомих (у контексті цієї справи) об`єктивних причин, пов`язаних з проведенням в АТО, скільки на вільний усвідомлений вибір відповідачів, який ґрунтується не в останню чергу на особистих причинах.
Зокрема, суд дійшов висновку, що відсутність, зокрема, відповідача ОСОБА_3 в спірному будинку з 08.02.2017 року ( наказ про відрядження) включно була обумовлена поважними причинами, але причини його відсутності в будинку з 2008 року до цього часу не можна визнати «поважними» в контексті обставин цієї справи, оскільки протилежний висновок призвів би до порушення «справедливого балансу» між суспільними інтересами щодо захисту житлових прав відповідача ОСОБА_3 та інтересами захисту прав власності позивача, на яку в такому разі покладався б надмірний і непропорційний тягар, обумовлений збереженням за вказаним відповідачем права на користування будинком на невизначений період часу.
Суд також не може ігнорувати того факту, що вартість житлово-комунальних послуг сьогодні є надзвичайно високою, а тому він вважає вагомими аргументи позивача, що вона має істотні ускладнення з оформленням субсидії через те. Суд враховує те, що субсидія призначається на певний період часу, а тому позивач матиме такі ускладнення знову і знову, кожного разу, коли звертатиметься за їх оформленням.
Тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід визнати такими, що втратили право користування спірним будинком.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням відмовити у зв`язку з недоведеністю, оскільки суд визнав поважність причин не проживання відповідача у спірному житлі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

ухвалив :
Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.08.2018.

Суддя: О.Б.Нагірна