Справа № 444/1579/18
Провадження № 2/444/857/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку спадкового майна бувшого колгоспного типу двору та частку в майні члена двору, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно бувшого колгоспного типу двору та частку члена двору, мотивуючи позовні вимоги тим, що 08.12.2015 року померла його мати ОСОБА_2, що стверджено свідоцтвом про смерть. Мати проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, який станом на 30.06.1990 року, та 15.04.1991 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого вона була, членом двору значився позивач, що стверджено виписками з погосподарської книги Магерівської селищної ради по с. Думичі. Право власності на будинок було зареєстровано лише в погосподарських книгах Погариської сільської ради.

Зазначає, що після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом, який вона посвідчила 06.10.2000 року в Погариській сільській раді, такий не змінено і не скасовано.

Крім цього зазначає, що з приводу спадкування звернувся до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 685/2017, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, та розяснено про судовий порядок визнання права власності на будинок.

Вказує, що, як член двору має право на частку в майні двору, однак такої не може зареєструвати, оскільки відповідно до закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські ради не наділені такими повноваженнями, а відповідно змінено і порядок реєстрації власності. Стверджує, що спадщину прийняв, оскільки проживав з матірю на день смерті.

Просить задоволити позов.

Позивач в судове засідання не з»явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з»явились, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленням про вручення повістки, однак представником відповідача надіслано лист в якому вказав, що заперечень щодо позовних вимог позивача у нього немає. Окрім цього у даному листі просить розгляд справи проводити у відсутності його представників, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З виписки із погосподарської книги Погариської сільської ради по с. Думичі (на даний час Магерівська селищна рада) вбачається, що станом на 30.06.1990 року господарство в с. Думичі по вул. Шевченка 17 Жовківського району відносилося до колгоспного типу двору головою якого була ОСОБА_2, членом двору ОСОБА_1 - позивач по справі.

З копії свідоцтва про смерть 1-СГ № 406178 виданого Погариською сільською радою вбачається, що ОСОБА_2 померла 08.12.2015 року.

З копії свідоцтва про народження вбачається, що позивач доводиться сином померлої ОСОБА_2

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки,що знаходяться на праві власності у громадян. Отже право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Станом на 15.04.1991 року позивач разом з матірю проживали в будинку.

Отже всі члени двору, які значилися в дворі мали право на рівні частки в майні двору, тобто по 1/2 кожний, однак не оформили належні частки, оскільки змінено порядок реєстрації нерухомого майна і сільськими радами такі повноваження не здійснюються, лише державними реєстраторами за рішенням суду.

З витягу з спадкового реєстру Жовківської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_2 відкрито спадкову справу № 685/2017, постановою нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок.

Із копії заповіту, посвідченого 06.10.2000 року в Погариській сільській раді вбачається, що все належне майно ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1, такий не змінено і не скасовано .

Крім того як член двору позивач має право частку в майні двору, однак такої не може зареєструвати, оскільки відповідно до закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські ради не наділені такими повноваженнями, а відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація може бути проведена за рішенням суду.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і підлягають до задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок в с. Думичі по вул. Шевченка 17 Жовківського району, загальною площа якого становить 102.3 кв.м, житлова 46.- кв.м, допоміжна 56.3 кв. з господарськими будівлями, 1/2 якого в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої 08.12.2015 року, 1/2 частини будинку, як члена бувшого колгоспоного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.