Справа № 517/671/18
Провадження № 2/517/428/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

при секретареві Грабовій І.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача: ОСОБА_2 до Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Представник, позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області в якому просить встановити факт належності позивачу, свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого в реєстраційній книзі за № 7, реєстр № 306 та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право на 46/100 частини житлового будинку із господарськими спорудами які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 що складається з: кімнати під літерою 1-2, площею 20,9 кв.м., коридору 1-1, площею 6,5 кв.м., кімнати 1-3, площею 9,0 кв.м., сараю Б, площею 9,9 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 - мати позивача ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме матері позивача належало спадкове майно у вигляді 46/100 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 район, Одеська область.

15 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Захарівської районної державної нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак державний нотаріус Романова І.С. постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

За таких обставин, позивач позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на житловий будинок та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, але попередньо надали до суду клопотання, в якому вказали, що вимоги позовної заяви підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 - мати позивача ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, яке видане Фрунзівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 26 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме матері позивача належало спадкове майно у вигляді 46/100 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-УІІІ Фрунзівський район перейменовано на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка на селище міського типу Захарівка.

Згідно Розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 21.05.2016 року № 303/А вул. Радянська перейменовано на вул. Успенську.

Родинні відносини позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, актовий запис № 35 від 29 квітня 1964 року, в якому матір'ю позивача записана ОСОБА_4 (а.с. 11).

Після розірвання шлюбу мати позивача прізвище «ОСОБА_4» змінила на «ОСОБА_4», про що в низі реєстрації актів про розірвання шлюбу 31 серпня 1976 року зроблено запис за № 60, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1217 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишив.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

З листа Захарівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 13.11.2018 р. вбачається, що актового запису про шлюб відносно гр. ОСОБА_4 не виявлено (а.с. 14).

Спадкоємцем першої черги є лише ОСОБА_1, оскільки сестра позивача ОСОБА_7 відмовились від прийняття спадщини, шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу Україниспадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ч 3 ст. 1268 ЦК Українивстановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини (встановлено статтею 1270 цього Кодексу), він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки Захарівської селищною радою Захарівського району Одеської області № 8371 від 21.11.2018 року, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 У житловому будинку крім покійної ОСОБА_4 на день її смерті проживав син покійної ОСОБА_1 (а.с. 15).

Отже, позивач вважається таким, що прийняв спадщину.

15 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15 серпня 2018 року, державний нотаріус Романова Ірина Сергіївна відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на житловий будинок за номером АДРЕСА_1, яка належала його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, через те, що в поданих правовстановлюючих документах на спадкове майно відсутня адреса житлового будинку, наявна суперечність у визначені права власності спадкодавця на частку житлового будинку, а саме: 1/2 чи 56/100; також кімната з позначенням «1-7» в мировій угоді відсутня в технічному паспорті будинку, натомість в технічному паспорті зазначена кімната «1-3», яка не зазначена в мировій угоді, площі в обох документах не співпадають. Крім того, в правовстановлюючому документі на житловий будинок, який був виданий відповідно до мирової угоди - в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння прізвище власника зазначене з помилкою як «ОСОБА_4» (а.с. 16).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пункті 1 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядається справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами безпосередньо заінтересованих у цьому осіб.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння батькові позивача належав будинок за адресою: АДРЕСА_1, про що, в реєстровій книзі № 7 було зроблено запис за № 306, але під час оформлення документів на будинок було допущено помилку де власником вказаний на російській мові «ОСОБА_8», а в свідоцтві про смерть значиться «ОСОБА_8» (а.с. 17).

Факт належності свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння підтверджується актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння № 6 від 05 квітня 1976 року в якому забудовником зазначений на російській мові «ОСОБА_8», а також мировою угодою від 15.09.1976 року укладеною між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с.18-21).

Як вбачається, з вищезазначеної мирової угоди, будинок за адресою: АДРЕСА_1 був поділений між матір'ю та батьком позивача. Матері ОСОБА_4 належало 56/100 частин житлового будинку, а батьку ОСОБА_8 - 44/100 частин житлового будинку (а.с. 20-21).

01 жовтня 2002 року відділом містобудування, архітектури та житлово- комунального господарства Фрунзівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 було надано дозвіл на будівництво веранди до житлового будинку розміром 5,00x4,00; гаража розміром 4,50x3,00; господарчого сараю розміром 15,00x3,00; господарчого сараю 3,00x2,50 на присадибній ділянці у АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Після переобладнання житлового будинку змінилась частки у праві власності, матері позивача належало 46/100 частини будинку, батькові 54/100 частин будинку, що підтверджується рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2006 року, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 06.11.2006 року (а.с. 23).

Крім цього, відповідно до листа ДКП «Фрунзівське бюро технічної інвентаризації»від 13.11.2018 р. № 132 та технічного паспорту, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за гр. ОСОБА_1 на 56/100 частки житлового будинку, ОСОБА_4 на 46/100 частки житлового будинку на праві спільної часткової власності.

Матері позивача були виділені наступні приміщення: кімнати під літерою 1-2, площею 20,9 кв.м.; коридору 1-1, площею 6,5 кв.м.; кімнати 1-3, площею 9,0 кв.м.; сарай Б, площею 9,9 кв.м.. Житлова площа складає 46/100 частини житлового приміщення .

Правовстановлюючий документ - рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 22.09.2006 р., зареєстроване Фрунзівським БТІ 06.11.2006 р., та записане за № 906 кн. 7 (а.с. 26).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно.

Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, як спадкоємець за законом, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на спадщину за законом.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, представник позивача: ОСОБА_2 до Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого в реєстраційній книзі за № 7, реєстр № 306.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право на 46/100 частини житлового будинку із господарськими спорудами які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 що складається з: кімнати під літерою 1-2, площею 20,9 кв.м., коридору 1-1, площею 6,5 кв.м., кімнати 1-3, площею 9,0 кв.м., сараю Б, площею 9,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2018 року.

Суддя: