Справа № 466/9100/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«18» липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Глинської Д.Б.

за участі секретаря Івасюти А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного банку «Дельта Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Державної реєстраційної служби України, третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності,

У С Т А Н О В И В:

публічне акціонерне товариство «Дельта Банк (далі ПАТ «Дельта Банк», банк, позивач) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Державної реєстраційної служби України, в якому просить ухвалити рішення, яким в рахунок виконання основного зобовязання за кредитними договорами № 0 від 29 вересня 2006 року та № 0 23 квітня 2008 року, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею: 51,4 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «ОСОБА_7 банк» на підставі Договорів іпотеки від 29 вересня 2006 року та 23 квітня 2008 року, укладених між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5; зобовязати Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ПАТ «ОСОБА_7 банк»; припинити право власності іпотекодавців на спірну квартиру та припинити право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, виселити їх з вказаної квартири та стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ОСОБА_7 банк» витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 29 вересня 2006 року між позивачем АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 30 000 доларів США із кінцевим терміном повернення до 29 вересня 2016 року та сплатою за користування кредитом 11,3 % річних.

29 вересня 2006 року в якості забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору, між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, згідно з якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Т.Шевченка, 408/25.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором № 0, внаслідок чого виникла заборгованість, що складає 23 250,38 доларів США.

Крім цього 23 квітня 2008 року між позивачем АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 16 000 доларів США із кінцевим терміном повернення до 23 квітня 2018 року та сплатою за користування кредитом 14 % річних.

23 квітня 2008 року в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 0, між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, згідно з якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Т.Шевченка, 408/25.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором № 0, внаслідок чого виникла заборгованість, що складає 15 851,22 доларів США.

В звязку з вищенаведеним, оскільки позивачем ОСОБА_2 умови договорів кредиту порушені, в силу дії умов договорів іпотеки від 29 вересня 2006 року та 23 квітня 2008 року позивач просить в рахунок зобовязання звернути стягнення на предмет іпотеки, задовольнивши позов.

У процесі розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_8 помер 10 жовтня 2015 року. Правонаступниками ОСОБА_8 є малолітні ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. У звязку з цим до участі в справі було залучено законного представника малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - ОСОБА_3 та третьою особою орган опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 підтримав позовні вимоги, які викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_12 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив у позові відмовити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, однак подали заяви, з яких вбачається, що вони не визнають позов та просять розглянути справу за їх відсутності.

Представники Державної реєстраційної служби України, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про місце, час та дату судового засідання.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_11, представника відповідача ОСОБА_12, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 вересня 2006 року між позивачем АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 30 000 доларів США із кінцевим терміном повернення до 29 вересня 2016 року та сплатою за користування кредитом 11,3 % річних.

Також, 23 квітня 2008 року між позивачем АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 16 000 доларів США із кінцевим терміном повернення до 23 квітня 2018 року та сплатою за користування кредитом 14 % річних.

29 вересня 2006 року в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 0, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, згідно з якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

23 квітня 2008 року в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 0, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, згідно з якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема й за кредитним договором №0 від 29 вересня 2006 року та кредитним договором № 0 від 23 квітня 2008 року.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто законом чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

При цьому позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Вказані вище висновки узгоджуються з правовою позицією ОСОБА_13 Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц.

Щодо позовних вимог про виселення відповідача та усіх мешканців, які проживають та зареєстровані в квартирі №25 загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Львів, вул..Т.Шевченка, буд.№408 суд вважає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від заявлених вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є безумовною підставою відмови в задоволенні таких вимог.

Окрім того, суд вважає за необхідне надати оцінку поданій відповідачем ОСОБА_2 заяві про застосування строку позовної давності.

Так, п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України N14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено про те, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відтак, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з мотивів його безпідставності, а не пропущення позивачем строку для звернення до суду за захистом свого права, а тому немає підстав для застосування строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, Законом України "Про іпотеку", суд

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного банку «Дельта Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Державної реєстраційної служби України, третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 18 липня 2018 року

Суддя ОСОБА_7