Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 315/637/13 Головуючий у 1 інстанції: Ярош С.О.
№ 22-ц/778/2459/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 28.03.2008 року він уклав з кредитною спілкою Назустріч людям депозитний договір № НЛ-280308А, однак спілка не повернула йому кошти, мотивуючи тим, що члени спілки не повернули кошти спілці, 08.02.2010 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя його позов до кредитної спілки Назустріч людям про стягнення сум депозиту задоволено і стягнуто на його користь, 04.08.2008 року відповідачем і кредитною спілкою Назустріч людям укладено кредитний договір № НЛ-040808Б на суму 26250 грн. строком на 12 місяців, однак відповідач кошти не повернула, заборгованість за кредитним договором склала 52380,21 грн. станом на 01.03.2010 року, 01.03.2010 року між сторонами та кредитною спілкою Назустріч людям було укладено договір поступки права вимоги № 100301-1 та додаткове узгодження до цього договору, відповідно до якого заборгованість на суму 52380,21 грн. погашається відповідачем протягом 24 місяців з 0% за перші 6 місяців, наступні 18 місяців - 24 % річних, відповідачем за період з 01.03.2010 року до 01.03.2012 року було сплачено 10200 грн. заборгованості, залишок склав 42180,21 грн., відсотки за користування склали 15896,22 грн., упущена вигода склала 16912,32 грн..

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 42180,21 грн., відсотки за користування у сумі 15896,22 грн., упущену вигоду в сумі 16912,32 грн., а всього 74988,75 грн., накласти арешт на майно та стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 749,89 грн.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 січня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість по договору поступки права вимоги № 100301-1 від 01.03.2010 року та додаткової угоди до договору від 01.03.2010 року станом на 01.03.2012 року в сумі 58076,43 грн, з яких заборгованість в сумі 42180,21 грн., проценти за користування за період з 01.03.2010 року по 01.03.2012 року в сумі 15896,22 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 749,89грн., а всього 588826,32 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що договір відступлення права вимоги не є законним, тому що кредитні спілки не мають права укладати такі договори за своїм правовим статусом та переводити право вимоги за кредитним договором на іншу особу.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.03.2008 року між позивачем та кредитною спілкою Назустріч людям укладено депозитний договір № НЛ-280308А, відповідно до якого позивач вніс на депозитний рахунок кредитної спілки Назустріч людям грошові кошти в сумі 210000 грн. строком на 12 місяців, які спілка зобов`язалась повернути з відсотками за їх користування (а.с.14-15).

04.08.2008 року між відповідачем і кредитною спілкою Назустріч людям укладено кредитний договір № НЛ-040808Б на суму 26250 грн. строком на 12 місяців, що підтверджується договором (а.с.17).

Кредитна спілка, маючи борг перед позивачем, який підтверджений 08.02.2010 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, за яким з кредитної спілки Назустріч людям на користь позивача стягнуто грошові внески в сумі 252200,32 грн. та судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., узгодила з позивачем та відповідачем питання щодо переведення боргу задля зарахування взаємних вимог.

Так, 01.03.2010 року між сторонами та кредитною спілкою Назустріч людям було укладено договір поступки права вимоги № 100301-1 та додаткова угода до договору, відповідно до якого заборгованість на суму 52380,21 грн. погашається відповідачем протягом 24 місяців з 0% за перші 6 місяців, наступні 18 місяців - 24 % річних (а.с.19-20).

Відповідач за зазначеним договором розпочала сплачувати кошти, зокрема, сплатила 20.05.2010 року 2000 грн. заборгованості, що підтверджується відомістю (а.с.20); 14.06.2010 року відповідач сплатила 600 грн. заборгованості позивачу, що підтверджується відомістю (а.с.20); 28.08.2010 року відповідач сплатила 2600 грн. заборгованості, що підтверджується відомістю (а.с.20).;13.09.2010 року відповідач сплатила 500 грн. заборгованості, що підтверджується відомістю (а.с.20);07.11.2010 року відповідач сплатила 1000 грн. заборгованості, що підтверджується відомістю (а.с.20); 02.02.2011 року відповідач сплатила 1000 грн. заборгованості, що підтверджується відомістю (а.с.20).; 05.05.2011 року відповідач сплатила 1000 грн. заборгованості, що підтверджується відомістю (а.с.20); 01.11.2011 року відповідач сплатила 1000 грн. заборгованості, що підтверджується відомістю (а.с.20); 07.12.2011 року відповідач сплатила 500 грн. заборгованості, що підтверджується відомістю (а.с.20);

Таким чином, загальна сума погашення заборгованості склала 10200 грн.

Розмір залишку заборгованості відповідачем не оспорювався ані в суді першої інстанції, ані при апеляційному оскарженні.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує наявності заборгованості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що кредитна спілка не мала права відступати свої вимоги за договором не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Так, з матеріалів справи та укладених між сторонами договорів, зокрема договору уступки права вимоги від 1 березня 2010 року та додаткової угоди до нього вбачається, що зазначень договори були укладені всіма сторонами, в тому числі до укладення договору залучалась відповідач, яка підписувала як договір відступлення права вимоги так і додаткову угоду до нього.

При цьому зобовязання за кредитним договором не були переведені на відповідача, а лише було відступлене право вимагати заборговану відповідачем суму, розмір якої був зафіксований за взаємною згодою всіх сторін правочину.

Відступлення вимоги було здійснене задля забезпечення розрахунків між кредитною спілкою та позивачем за депозитним договором, є правомірним, ґрунтувалося на наявності фактичного боргу, підтвердженого судовим рішенням.

За ст. 3 ЦК України однією з засад цивільного законодавства є свобода договору.

Ст. 627 ЦК містить поняття свободи договору, яка полягає у тому що є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Жодних переконливих доводів, які свідчили б про безпідставність відступлення права вимоги в апеляційній скарзі не зазначено.

Судом першої інстанції встановлений розмір залишку заборгованості, який склав 42180,21 грн. та передбачені укладеним між сторонами договором відсотки за користування за період з 01.03.2010 року по 01.03.2012 року у розмірі 15896,22 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, позивач отримав право вимоги за кредитним договором не ґрунтується на фактичних обставинах.

Так, як вбачається з договору відступлення права вимоги між сторонами виникли нові зобовязання з позики, які були узгоджені ними з застереженням про те. що після укладення такого договору нові кредитор та боржник претензій до кредитної спілки не мають.

Укладений між сторонами правочин щодо уступки права вимоги фіксованої суми не суперечить закону, не оспорений сторонами та не визнаний недійсним, він оснований на взаємній згоді, був прийнятий обома сторонами до виконання, виконувався тривалий час.

Також укладений між сторонами правочин узгоджується з положеннями ст. ст. 1053 ЦК, за якою за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням та ст. 512 ЦК України, за якою кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відтак судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 січня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: