Провадження № 2/461/8387/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Бойчук А.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 заступника начальника відділу обробки запитів банку та банків-партнерів Управління обслуговування клієнтів про витребування матеріалів розслідування, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 заступника начальника відділу обробки запитів банку та банків-партнерів Управління обслуговування клієнтів про витребування матеріалів розслідування, зобовязання вчинити певні дії, по якому просить:

-зобовязати відповідача передати до суду матеріали розслідування проведеного банком (у тому числі відеозапис);

- приєднати матеріали на які посилається слідча Кісеолар;

-зобовязати ТОВ «Кредітекспрес ОСОБА_3 ОСОБА_3 Сі» відповісти на якій підставі вони надсилали фальшиві повістки, звернення та інші матеріали, а також залякують мою сімю;

- на основі зібраних даних винести рішення стосовно дій співробітників банку;

- на період розгляду справи прошу припинити нарахування штрафних платежів на кредит викрадений шахраями, але який банк ПУМБ вирішив стягнути з громадянки ОСОБА_4

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі(стаття 124), астаттею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що даний позов не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1статті 19 ЦПК Українивизначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 03 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зобовязує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Будь-яких позовних вимог цивільного характеру у сфері цивільно-правових, визначених у ст.19 ЦПК України, дана позовна заява не містить.

Подана заява за її змістом, за правовідносинами, в яких виник спір, і за субєктним складом не є цивільним позовом, який може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства. Тому відсутні підстави для відкриття провадження у цивільній справі, даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, з урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в рамках кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно пункту 1 частини 1статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного, суддя, відповідно до пункту 1 частини 1статті 186 ЦПК України, відмовляє у відкритті провадження у справі у зв'язку з тим, що позовну заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 186 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 заступника начальника відділу обробки запитів банку та банків-партнерів Управління обслуговування клієнтів про витребування матеріалів розслідування, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: А.Ю. Бойчук