Справа № 177/1194/15-ц
Провадження № 2/177/9/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваль Н.В.

секретаря судового засідання Зборівської І.С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області про визнання домоволодіння садибного типу спільною сумісною власністю та встановлення порядку користування обєктом спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій уточнюючі позовні вимоги, просила суд визнати домоволодіння садибного типу №2 по вулиці Леніна в с.Марянівка, Криворізького району Дніпропетровської області спільною сумісною власністю без визначення часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Визнати за позивачем право власності у домоволодінні та виділити у її користування житловий будинок «3-1» площею у 40.7 кв.м, гараж «Б» площею 42.2 кв.м, погріб «Вп/д» площею 13.8 м.кв., сарай «Г» площею 6.8 м.кв., вбиральня «Д» площею в 3.6 кв.м., баня «Е» площею у 13.4 кв.м, сарай «Ж» площею в 14.8 кв.м, обладнану водо колонку «1», асфальтне вимощення «2», огорожі з №№1,2,3,4,5 припинивши право власності відповідача на зазначене майно. Визнати за відповідачкою право власності на житловий будинок «А-1» у домоволодінні садибного типу площею 110,1 кв.м, залишивши його у її користуванні.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 04.08.2006 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 734316, яке 04.08.2006 зареєстровано в КП Криворізьке БТГ.

Згідно свідцотва про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_3 належить право приватної власності на домоволодіння № 2 по вулиці Леніна в с. Мар'янівка Криворізького району Дніпропетровської області, яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 82,1 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м, житлового будинку 3-1 загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м., лазні Е, розміром 3,28x4,08 м, сараю літ. Ж, розміром 3,63x4,08 м, гаражу літ. Б, розміром 8,0x8,0 м, погрібу літ. Вп/д, розміром (1,32x3,64) +(2,87x3,15)м, сараю літ. Г, розміром 2,78x2,45 м, вбиральні літ. Д, розміром 1,50x2,45 м.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, складений 13.09.1989, домоволодіння за вказаною адресою складається з: житлового будинку А-1 (1940 року побудови), загальною площею 82,10 м, житловою площею 43.50 м, гаражу Б (1982 року побудови) площею 31,10 кв.м, погрібу В (1982 року побудови) площею 8,23 кв.м., сараю Г (1982 року побудови) 5,49 кв.м., вбиральні Д, водоколонки І, замощення II (цементна стяжка), огорожа № 1 (металева сітка), огорожа № 3 (штакетний), ворота № 2 (металеві).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, складений 15.06.2007, домоволодіння за вказаною адресою складається: житлового будинку А-1 (1940 року побудови), загальною площею 82,10 кв.м., житловою площею 43,50 кв., житлового будинку З-1 (1990 року побудови), загальною площею 80,4 кв.м, житловою площею 37,0 кв.м., гаражу Б (2007 року побудови) площею 42,2 кв.м., погрібу Вп/д (1982 року побудови) площею 13,8 кв.м., сараю Г (1982 року побудови) площею 6,8 кв.м, вбиральні Д (1982 року побудови) площею 3,6 кв.м, бані Е площею 13,4 кв.м., сараю Ж (1982 року побудови) площею 14,8 кв.м, водоколонки І, вимощенім II (асфальт пощеб.), огорожі № 1 (металева сітка), воріт № 2 (металеві), огорожі № 3 (штакет), огорожі № 4 (з/бетон. плити), огорожі № 5 (металева сітка).

Таким чином, зміни в складі домоволодіння становлять: житловий будинок літ. З-1 загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м., гараж Б, баня Е, сарай Ж, огорожа № 4,5. Також змінена площа погрібу В п/д, сараю Г, покриття вимощення.

Крім того, позивачем проведено газопостачання до житлового будинку літ. З-1. Здійснено облаштувальні та ремонтні роботи домоволодіння № 2 по вулиці Леніна в с. Мар'янівка Криворізького району Дніпропетровської області.

Також позивачем за період з 1990 року по 2013 рік придбані різні меблі, необхідна техніка, інші речі, необхідні для нормального облаштування будинку та проживання в ньому сім'ї.

ОСОБА_3 з 1989 року по 1996 рік у вказаному будинку не проживала, оскільки жила в будинку цивільного чоловіка ОСОБА_4 за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Мар'янівка, вулиця Гагарніа, 3.

Саме відповідач наполягала на тому, щоб позивач та її родина переїхала до її будинку, користувалися ним, жили в ньому, у випадку потреби здійснювали ремонт або добудови, прибудови та інше.

З 1990 року по 2006 роки позивачем, її колишнім чоловіком - ОСОБА_5, та особами, яких позивач винаймала для будівництва були здійснені наступні побудови: житловий будинок З-1, гараж, сарай, погріб. Вона в той час працювала підробітками в різних регіонах країни, заробляла кошти, які вкладала в будівництво та ремонт будинку.

Відповідач до 1996 року в будинку не проживала, а в 1996 році останній було вже 62 роки, тому вкладати будь-які кошти в будівництво та ремонт будинку відповідач не могла.

В період 1998-1999 роки відповідач надала позивачу довіреність, яка була посвідчена Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області на підготовку документів щодо узаконення самочинного будівництва, проведення газопостачання та інше. Позивач, будучи її представником, займалася оформленням документів на її ім'я, отримавши в 2006 році свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке в подальшому зареєструвала в КП Криворізьке БТІ. Після оформлення правовстановлюючих документів на будинок, позивач змогла замовити проведення газифікації житлового будинку.

Відповідач, надавши позивачу відповідну довіреність визнала та не заперечувала проти всіх новозбудованих об'єктів на території домоволодіння № 2 по вулиці Леніна в с. Мар'янівка Криворізького району Дніпропетровської області.

В 2007 році позивач взяла кредит в розмірі 70000,00 гривень, вказані кошти були взяті та витрачені на облаштування будинку.

За вказаний період в позивача збереглися лише деякі чеки, які підтверджують придбання нею різних матеріалів та техніки для будівництва, ремонту та облаштування спірного домоволодіння.

Після повернення відповідача до будинку в 1996 році у неї, сім'ї позивача, почали складатися неприязні стосунки.

Впродовж 1996-2013 років, відповідач постійно придиралася до позивача та її сім'ї, не зважаючи на те, що позивач доглядала за нею, кормила, піклувалася, робила ремонти, саджала огород, доглядала за садом, оплачувала комунальні послуги в повному обсязі.

Після повернення брата позивача з лікарні в вересні 2013 року, мати вигнала її та її синів з будинку.

В 2014 році відповідач звернулася до суду з позовом про визнання позивача та її синів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач вважає, що своїми діями відповідач порушує її права, тому вимушена звернутися до суду.

Присутня в судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, є власником домоволодіння №2, по вулиці Леніна, в с. Марянівка, Криворізького району, Дніпропетровської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.08.2006 (а.с.11), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.08.2006 (а.с.12), витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.13), довідкою, виданою КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 31.03.2014 (а.с.15), та технічними паспортами на домоволодіння (а.с.15-20).

За адресою: вул. Леніна, 2 в с. Марянівка, Криворізького району, Дніпропетровської області, крім позивача, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про що свідчить довідка видана виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.25).

В своїй позовній заяві позивач стверджує, що за час свого проживання за вказаною адресою, вона удосконалювала за власні кошти будинок, для комфортного проживання в ньому, тому вважає, що за нею необхідно визнати право власності на майно, яке вдосконалила.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві позивача, зазначивши, що саме вона вдосконалювала за власний кошт будинок, розташований за адресою: вул. Леніна, 2 в с. Марянівка, Криворізького району, Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

В силу ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст.17 Закону України «Про власність» майно придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Тобто, для того, щоб майно набуло статус спільного сумісного, в розумінні, це майно повинно набуте за наявності таких двох ознак: факт існування сім'ї та факт спільної праці членів сім'ї, на підставі письмової угоди, від результатів якої було придбане це майно. Разом з тим, належних доводів на підтвердження вказаних обставин позивач суду не навела. Позивачем не доведено існування будь-якої письмової угоди між сторонами про спільну працю з метою придбання у спільну сумісну власність майна, навпаки матеріали справи свідчать, про відсутність зазначеної письмової угоди.

По суті доводи позивача свідчать про переробку та вдосконалення майна, яке належить на праві приватної власності відповідачу.

Відповідно до ч.2 ст. 332 ЦК України переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ і зобов'язана відшкодувати власникові матеріалу його вартість.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦК України, лише співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, того, що позивачем проведене газопостачання до житлового будинку № 2 по вулиці Леніна в с.Марянівка, Криворізького району Дніпропетровської області, та доказів того, що саме наявні в матеріалах справи чеки та квитанції (а.с. 35-43, 112-116), свідчать про вдосконалення саме житлового будинку № 2 по вулиці Леніна в с.Марянівка, Криворізького району Дніпропетровської області.

Як видно з кредитного договору, укладеного між ВАТ «ДОБУ» та ОСОБА_1 (а.с.21-23), останній не містить відомостей про отримання кредитних коштів, на поліпшення житлових умов, за адресою: Леніна, 2, в с.Марянівка, Криворізького району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позовних вимог ОСОБА_1, в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області про визнання домоволодіння садибного типу спільною сумісною власністю та встановлення порядку користування обєктом спільної сумісної власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 28.09.2018.

Суддя: