РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20707/18

пр. № 2-о/759/659/18

22 грудня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Грень О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Святошинський районний у місті Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві, про встановлення факту смерті ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла на непідконтрольній органам влади України території в м. Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

В обґрунтування власної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона є рідною дочкою померлої, що підтверджується копіями паспортів заявника і ОСОБА_2, копією свідоцтва про народження ОСОБА_3, та копіями свідоцтв про укладення/розірвання шлюбу заявника. Наявними документами, що підтверджують факт смерті на непідконтрольній державній владі України території, що згідно Постанови ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 р. є тимчасово окупованою територією є «свідоцтво про смерть НОМЕР_1», та довідка про причину смерті до лікарського свідоцтва № 202. Встановлення факту смерті у судовому порядку необхідно заявнику для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, згідно чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася. До суду подала заяву про розгляд справи про встановлення факту смерті без її присутності, в якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув. Про проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань по суті справи не подав.

Ознайомившись із наданими матеріалами та дослідивши долучені докази, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Досліджена судом сукупність доказів підтверджує наявність родинних відносин між заявником та ОСОБА_2, яка записана матір'ю ОСОБА_3 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданим Сталінозаводським райбюро ЗАГС від 21 жовтня 1961 р. У відповідності зі свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 від 23.02.1978 р. прізвище заявника змінено на «ОСОБА_2», яке залишено їй після розірвання цього шлюбу, про що свідчить відповідне свідоцтво серії НОМЕР_4 видане 28.02.1982 р. Ленінським відділенням ЗАГС м. Донецька. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 26.12.1987 р. НОМЕР_5 виданим Ленінським відділенням ЗАГС м. Донецька, ОСОБА_4 було присвоєно прізвище «ОСОБА_4».

Із відомостей, які містить досліджена судом сукупність доказів встановлено, гр. ОСОБА_2, інвалід ІІ гр. (загальне захворювання), починаючи з 2005 р. була постійно зареєстрована у Ленінському районі м. Донецька за адресою: АДРЕСА_1. Згідно довідки від 01.12.2016 р. № 8057, ОСОБА_2 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа, мала фактичне місце проживання у м. Київ.

Як вбачається із досліджених судом у судовому засіданні доказів, а саме: «свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.», довідки про причину смерті до лікарського свідоцтва про смерть № 202 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. в м. Донецьк внаслідок хронічної судинно-мозкової недостатності.

Відповідно до Розпорядження КМУ від 7 листопада 2014 р. № 1085-р, місто Донецьк, в якому згідно пояснень заявника та дослідженої документації померла її матір, включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Однак, наразі здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості, оскільки наявні у заявника документи (довідка про причину смерті, свідоцтво про смерть) не достатні для підтвердження факту смерті, оскільки видані органами, що не визнаються в Україні.

Відомості, які містяться у досліджених судом документах узгоджуються із поясненнями заявника, даними інших оглянутих доказів, і з урахуванням того, що судом встановлено родинні стосунки ОСОБА_1 із померлою гр. України ОСОБА_2, суд вважає доведеним, те що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. в м. Донецьк.

Належного документу на підтвердження смерті ОСОБА_2, як це вбачається з наведеного, немає, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Таким чином, керуючись ст.ст. 2, 76-83, 264-265, 273, 315-319 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Афанасове Корочанського району Курської області Російської Федерації, місце реєстрації: АДРЕСА_1, - яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Донецьк.

Рішення суду є підставою для реєстрації факту смерті в установленому законом порядку і підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Оскарження рішення не зупиняє його виконанню.

Суддя Коваль О.А.