Справа № 309/182/15-ц
Провадження № 2/309/74/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Савицький С.А.

при секретарі: Росоха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд із даним позовом до відповідача про стягнення суми боргу у розмірі 78850 гривень та судових витрат.

Посилається на те, що 24.09.2004 року з відповідачем було укладено договір позики у формі письмової розписки, відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, що станом на 31.12.2014 р. згідно офіційного курсу НБУ становить 78850 грн. На неодноразові звернення та нагадування з приводу повернення суми боргу відповідач не реагує. Спочатку давав обіцянки повернути кошти, а згодом взагалі відмовився повертати борг. 01.11.2014 р. позивачем було направлено на адресу відповідача лист з вимогою повернення боргу у тридцятиденний термін. Однак, у визначений термін ОСОБА_2 не вчинив дій, направлених на повернення суми боргу, від повернення коштів відмовляється.

В ході розгляду справи позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 131 200 грн., що еквівалентно 5000 доларів США згідно курсу НБУ станом на 21.03.2016 року та судові витрати у розмірі 788,50 грн.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги повністю, посилаючись на наведені в позові обставини. Просить суд розглядати справу у її відсутності та задоволити позов.

Представник відповідача згідно довіреності ОСОБА_3 в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності та згідно поданої ним заяви - клопотання від 23.05.2016 року просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності щодо позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 24 вересня 2004 року було укладено договір позики у формі розписки, згідно якої ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) доларів США, що станом на 31.12.2014 року згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 78 850, 00 гривень /а.с. 5/.

01.11.2014 року позивачем було направлено на адресу ОСОБА_2 лист-вимогу про повернення суми боргу згідно боргової розписки від 24.09.2004 року у тридцяти денний термін з дня отримання листа. Вказаний лист відповідачем було отримано 04.11.2014 року /а.с. 6-8/.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Зі змісту розписки від 24.09.2004 року не вбачається, що ОСОБА_1 позичила, а відповідач ОСОБА_2 отримав кошти у розмірі 5000 доларів США.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Жодних клопотань про поважність причин пропуску строку позовної давності позивач не заявляв.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оцінивши в сукупності подані суду докази, враховуючи те, що у розписці не зазначено строк повернення боргу, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні ствердила, що з вимогою про повернення боргу до відповідача вона зверталась неодноразово починаючи з 2004 року, а тому суд вважає, що нею пропущено загальний строк позовної давності, перебіг якого почався з моменту першої усної вимоги тобто у 2004 році, а представником відповідача ОСОБА_3 заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,12,81,211,223,247,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 267, 1049 ЦК України,

суд ,-

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу згідно розписки від 24.09.2004 року у розмірі 131 200 (сто тридцять одну тисячу двісті) гривень та судові витрати у розмірі 788, 50 гривень відмовити, за спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Савицький С.А.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.