КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 756/14606/18

номер провадження: 22-ц/824/5332/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Савченка С.І., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року у складі судді Васалатія К.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс Воздвиженка» про визнання недійсними договорів управління майном (активами),

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс Воздвиженка» (далі - ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка») про визнання недійсними договорів управління майном (активами) та просив:

визнати недійсним договір управління майном (активами) від 06 вересня 2008 року, укладений між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенко В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 442, зі змінами, внесеними додатковим договором про внесення змін до договору управління майном (активами) від 11 вересня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенко В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 454;

зобов'язати ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» не вчиняти дії, які перешкоджають позивачу користуватися орендованим нерухомим майном, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-9, т.1).

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення вказаного вище позову (а.с.1-3, т.1).

09 листопада 2018 року до відкриття провадження у справі ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» подало до суду першої інстанції клопотання про повернення позову та заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що подано декілька позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, метою яких є маніпуляція автоматизованою системою розподілу цивільних справ між суддями. Вказувало, що позивачем ОСОБА_1 заявлено завідомо безпідставний позов, позов за відсутності предмету спору та у спорі, який має штучний характер.

На підтвердження цих обставин ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» надало суду копії позовних заяв, копії ухвал судів, роздруківки інформації із сайту «Судова влада України», роздруківки інформації із сайту «Голос України», роздруківки інформації із сайту «Національним агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (а.с.12-259, т.1; а.с.1-252, т.2; а.с.1-105, т.3).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику (а.с.126-127, т.3).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України (а.с.128-129, т.3).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 16 листопада 2018 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак зловживання процесуальними правами та недобросовісного користування ними. Вказує, що звертаючись до суду з даним позовом він дотримався приписів п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України та повідомив суд про те, що не подавав інших позовів до цих самих відповідачів, з тим самим предметом та з тих самих підстав. Однак суд першої інстанції залишив поза увагою ці обставини. Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив у чому саме полягає зловживання позивачем процесуальним правами та недобросовісне користування ними з огляду на те, що ним подано лише один позов до Оболонського районного суду міста Києва до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» про визнання недійсним договорів управління майном (активами).

Представник ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» - адвокат Юрченко О.О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суд першої інстанції не спростовують. Вказує, що позивачем ОСОБА_1 заявлено завідомо безпідставний позов, позов за відсутності предмету спору та у спорі, який має штучний характер, що відповідно до положень ст.44 ЦПК України є підставою для його повернення. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направило.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Повертаючи ОСОБА_1 позовну заяву, суд першої інстанції керувався положеннями п.2 ч.2 ст. 44 ЦПК України, ч.3 ст.44 ЦПК України й виходив із того, що із наданих відповідачем ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» доказів вбачається, що має місце наявність великої кількості позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, метою яких є маніпуляція автоматизованою системою розподілу цивільних справ в судах першої інстанції, що є зловживанням процесуальними правами та недобросовісним користуванням ними.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Установлено, що 08 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» про визнання недійсними договорів управління майном (активами).

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Частиною 3 ст.44 ЦПК України передбачено, що, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Тобто, в ухвалі суд першої інстанції зобов'язаний навести мотиви, з яких він дійшов висновків, оскільки інакше буде порушено вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення.

Проте, у порушення зазначених вище положень закону, суд першої інстанції не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 подав декілька позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, судом не зазначено, коли та до якого суду позивачем було подано такі позови. Також суд не навів конкретних аргументів щодо зловживання ОСОБА_4 своїми процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями та в чому така маніпуляція полягає.

При цьому колегія суддів враховує, що з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду, ОСОБА_1, окрім даного позову до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» про визнання недійсними договорів управління майном (активами) подав до Оболонського районного суду міста Києва чи інших судів позови до цих же відповідачів з аналогічним предметом та з аналогічних підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.44 ЦПК України

Що стосується посилання представника ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» у відзиві на апеляційну скаргу на те, що ОСОБА_1 подано безпідставний позов, спір має штучний характер, то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Суд першої інстанції не давав оцінки діям позивача з підстав, наведених у п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції не може вважатись законною і обгрунтованою та в силу ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.367, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: