АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/5577/17 Номер провадження 22-ц/786/1407/18Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пилипчук Л.І. Абрамова П.С.,

За участі секретаря: Зеленської О.І.,

розглянула у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької міської ради Полтавської області

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Предоляк О.С. в м. Кременчуці Полтавської області зі складанням повного тексту рішення 24.04.2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування за законом прав та обов'язків забудовника, визнання права власності на будівельні матеріали, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, в якому з урахуванням змін, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого 03.02.2014 року батька - ОСОБА_4 на споруди по АДРЕСА_1, які відносяться до об'єктів нерухомості: частину залізниці літ. «І» довжиною 50м. та огорожу частини території «№1» довжиною 150м., що є складовими ангару для ремонту техніки, який в цілому складається з: ангару для ремонту техніки літ. «А», загальною площею 380,4 кв.м.; навісу літ. «ан» загальною площею 166,8 кв.м., навісу літ. «ан1» загальною площею 66,3 кв.м., убиральні літ. «Б» площею 4,9 кв.м.; огорожі частини території №1 площею 393,7 кв.м.; огорожі №2 площею 105,4 кв.м., залізниці «І» довжиною 50 м. по АДРЕСА_1.

Крім споруд придбаних спадкодавцем на аукціонних торгах, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, на будівельні матеріали: бетон, кирпич, залізобетонні панелі, металеві покрівлю, каркас, двері, шифер, крипільні елементи та інші супутні матеріали застосовані спадкодавцем під час зведення завершених будівництвом об'єктів нерухомості: ангару для ремонту техніки літ. «А» загальною площею 380,4 кв.м., навісу літ. «ан» загальною площею 166,8 кв.м., навісу літ. «ан1» загальною площею 66,3 кв.м., убиральні літ. «Б» площею 4,9 кв.м.; огорожі №2 площею 105,4 кв.м. по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що право власності на споруди її батьком набуто за життя за договором купівлі-продажу аукціонних основних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України від 23.01.2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_4. Вона є спадкоємцем за законом.

У передбачений законом строк звернулась до Приватного нотаріуса Кременчуцького міського округу Полтавської області ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини. Постановою №276/02-31 від 18.07.2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ангар для ремонту техніки, місце розташування: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Профспілкова, 5, з посиланням на те, що спадкоємцем не надано правовстановлюючого документу.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 на частину залізниці «І» довжиною 50 м., частину огорожі території «№1» довжиною 150 м., що знаходяться по АДРЕСА_1 Полтавської області.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 на будівельні матеріали: бетон, залізобетонні панелі, металеві: покрівля, каркас, двері, крипільні елементи та інші супутні матеріали, застосовані під час зведення завершених будівництвом об'єктів нерухомості ангару для ремонту техніки літ. «А» , загальною площею 380,4, кв.м., навісу літ. «ан» загальною площею 166,8 кв.м., навісу літ. «ан1», загальною площею 66,3 кв.м., убиральні літ. «Б» площею 4,9 кв.м., огорожі № 2 площею 105,4 кв.м. по АДРЕСА_1.

Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_2 у повернення сплаченого судового збору 5006,25 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі Кременчуцька міська рада Полтавської області посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На думку апелянта, висновок суду першої інстанції про те, що до складу спадкового майна спадкодавця ОСОБА_4 ввійшли будівельні матеріали, з яких побудовані ангар для ремонту техніки літ. «А» загальною площею 380,4 кв.м., навіс літ. «ан» загальною площею 166,8 кв.м., навіс літ. «ан1» загальною площею 66,3 кв.м., убиральня літ. «Б» площею 4,9 кв.м.; огорожа №2 площею 105,4 кв.м. по АДРЕСА_1 є безпідставним, оскільки позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження того, що згадані будівельні матеріали придбано за кошти ОСОБА_4 Так, Кременчуцька міська рада Полтавської області вважає, що ні у ОСОБА_4 ні у ОСОБА_2 не виникло права власності на будівельні матеріали, з яких здійснено будівництво нерухомості по АДРЕСА_1, оскільки відсутні будь які докази того, ким придбані згадані матеріали для будівництва вищезазначених будівель та споруд на земельній ділянці, яка виділена спадкодавцю для експлуатації та обслуговування відкритої стоянки автотранспорту.

Також апелянт звертає увагу, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування є необґрунтованими та недоведеними належними доказами, оскільки позивач просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали, використані спадкодавцем при будівництві ангару для ремонту техніки, навісу, убиральні, огорожі по АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті батька, однак позовні вимоги не містять найменування, опису, індивідуальних даних чи інших характеристик будівельних матеріалів та обладнань, стосовно яких позивач має намір визнати право власності, тим самим позбавляє суд можливості встановити їх належність спадкодавцю і в подальшому визнати право власності у порядку спадкування за позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи на те, що оскаржуване Кременчуцькою міською радою Полтавської області судове рішення беззаперечно ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися під час розгляду справи в суді. Переконана, що судом першої інстанції ретельно перевірено кожен доказ, наданий сторонами у справі. Під час прийняття оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції виконані вимоги цивільного судочинства, справу вирішено згідно із законом. Також вказує, що позиція суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення узгоджується повністю з правовими висновками Верховного Суду, практикою Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як передбачено ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що 23 січня 2001 року між ОСОБА_4 (покупець) та Кременчуцькою райспоживспілкою (продавець) укладено договір купівлі-продажу аукціонних основних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України (а.с.16).

За умовами договору купівлі-продажу аукціонних основних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України від 23.01.2001 року продавець продав, а покупець, у свою чергу, - купив основні фонди (майно): частину залізниці довжиною 50м, та частину огорожі території довжиною 150м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на майно переходить до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі після повної оплати продавцю вартості купленого на аукціоні майна (пункт 1.2. зазначеного договору).

На виконання умов зазначеного договору Кременчуцькою райспоживспілкою та ОСОБА_4 23 січня 2001 року підписано акт приймання-передачі основних фондів придбаних на аукціоні від 23.01.2001 року (а.с. 19), згідно якого ОСОБА_6 прийняв основні фонди придбані на аукціоні: частину залізниці довжиною 50м., огорожу частини території довжиною 150м. по АДРЕСА_1, Полтавської області.

Згідно з правовими висновками, зазначеними у постановах Верховного Суду у справі №3-150гс14 від 14.10.2014 року, Вищого господарського суду України у справах №38/254-05 від 14.06.2006 року, №15-9/221-06-6235 від 12.07.2010 року, №45/64пд від 07.03.2007 року, №16/64 від 12.09.2006 року, залізнична колія, розташована на певній земельній ділянці, є нерухомим майном, оскільки її відокремлення та переміщення призведе до її знецінення та зміни призначення (бути засобом за допомогою якого залізничні транспортні засоби можуть під'їхати до певного місця на земельній ділянці для завантаження або розвантаження вантажів чи пасажирів).

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №63-17 складеного судовим експертом ОСОБА_7 25 липня 2017 року (а.с. 57-75) огорожа частини території «№1» довжиною 150м. по АДРЕСА_1, Полтавської області, що була куплена за життя спадкодавцем ОСОБА_4 з аукціонних торгів, відноситься до об'єктів нерухомого майна.

29 грудня 2001 року між ОСОБА_4 (орендар) та Кременчуцькою міською радою Полтавської області (орендодавець) на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради від 28.12.2001 року №2602 прийнятого згідно письмових звернень ОСОБА_4 (а.с. 21) та Кременчуцької райспоживспілки (а.с.20), укладений договір № 1020 на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) земельної ділянки по АДРЕСА_1 Полтавської області (а.с. 22-25). Земельна ділянка передана в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди для влаштування відкритої автостоянки індивідуального автотранспорту по вул. Профспілковій, 5.

За життя, у 2002 році, ОСОБА_4, без дозвільного рішення, на орендованій земельній ділянці по АДРЕСА_1, побудовано ангар для ремонту техніки літ. «А» загальною площею 380,4 кв.м., навіс літ. «ан», навіс літ. «ан1», убиральню літ. «б» та огорожу літ. «№2», що підтверджується технічним паспортом на виробничий будинок від 15.01.2014 року на замовлення ОСОБА_4 ( а.с.29-34).

Згідно інформації КП «КМБТІ Полтавської обласної ради» від 01.08.2017 року за вих. №61/3191 за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року, право власності на нерухоме майно: ангар для ремонту техніки за адресою: вул. Профспілкова, 5 в м. Кременчуці Полтавської області не зареєстроване ( а.с.43).

Згідно вимог статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У статті 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно вимог статті 1273 ЦК України встановлено, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Статтями 1216, 1267 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Пунктом 8 та абз. 1 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року встановлено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини; якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції врахувавши вищевказані положення чинного законодавства дійшов висновку про те, що у позивача, як спадкоємця, виникло право на спадщину, відкриту після смерті батька - ОСОБА_4, яку вона прийняла, подавши у передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, суд врахувавши ту обставину, що ангар для ремонту техніки літ. «А» загальною площею 380,4 кв.м., навіс літ. «ан», навіс літ. «ан1», убиральню літ. «б» та огорожу літ. «№2» збудовано за життя спадкодавцем без дозвільного рішення, в експлуатацію об'єкт не зданий, право власності на нього не зареєстровано, прийшов до висновку, що до позивача, як спадкоємця за законом переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Згадані висновки на думку колегії суддів є правильними, такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах та доказах, які судом першої інстанції належним чином оцінені і відповідають вимогам закону.

При цьому наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

По-перше, апелянт вказує на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, ким придбані матеріали для будівництва спірних будівель та споруд на земельній ділянці, яка виділена спадкодавцю ОСОБА_4 для експлуатації та обслуговування відкритої стоянки автотранспорту.

Однак, такі твердження апелянта є помилковими, оскільки як слідує з матеріалів справи батьком позивача без дозвільного рішення, на орендованій земельній ділянці по АДРЕСА_1, було побудовано ангар для ремонту техніки, що підтверджується технічним паспортом на виробничий будинок, виготовленим у 2014 році на замовлення спадкодавця (а.с.29-34).

Тобто належними та беззаперечними доказами, дослідженими судом першої інстанції, підтверджується набуття прав власності за життя спадкодавцем на споруди, які відносяться до об»єктів нерухомості огорожу частини території №1 та залізницю «І» по АДРЕСА_1, та проіменовані будівельні матеріали, які застосовані спадкодавцем при зведенні ним за життя завершених будівництвом об'єктів нерухомості: ангару для ремонту техніки літ. «А», загальною площею 380,4 кв.м.; навісу літ. «ан» загальною площею 166,8 кв.м., навісу літ. «ані» загальною площею 66,3 кв.м., убиральні літ. «Б» площею 4,9 кв.м.; огорожі №2 площею 105,4 кв.м. по АДРЕСА_1.

По-друге, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказує на те, що позовні вимоги не містять найменування, опису, індивідуальних даних чи інших характеристик будівельних матеріалів та обладнань, стосовно яких позивач має намір визнати право власності, тим самим позбавляє суд можливості встановити їх належність спадкодавцю і в подальшому визнати право власності у порядку спадкування за позивачем.

Проте, такі твердження є безпідставними, оскільки Висновком експертного будівельно-технічного дослідження №63-17 складеного судовим експертом ОСОБА_7 25 липня 2017 року встановлено, що зокрема, огорожа частини територі №1, придбана за життя батьком на торгах розташована по АДРЕСА_1 відноситься до об'єктів нерухомого майна.

Конструктивні елементи будівель та споруд (ангару для ремонту техніки літ. «А», навісу літ. «ан», навісу літ. «ані», убиральні літ. «Б», огорожі літ. «№1» та огорожі літ. «№2») розташованих по АДРЕСА_1 знаходяться в доброму стані, є завершеним будівництвом та можуть експлуатуватися.

В процесі будівництва були застосовані такі будівельні матеріали: бетон, залізобетонні панелі, металеві: покрівля, каркас, двері, крипільні елементи та інші супутні матеріали.

Ринкова вартість об'єктів будівництва розташованих по АДРЕСА_1, з урахуванням зносу, становить 500625 грн.

Пунктом 8 та абз. 1 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року встановлено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини; якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Таким чином позовні вимоги про визнання за ОСОБА_2 як спадкоємицею за законом права після смерті батька на об'єкти нерухомості та будівельні матеріали є законними, а рішення суду першої інстанції вірним та обґрунтованим.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що посилання апелянта щодо прав позивача на земельну ділянку під об'єктами спадкового майна не впливають на висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення судовою колегією не встановлено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 374, ч.1 ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: /підпис/ О. О. Панченко

Судді: /підпис/ Л.І. Пилипчук /підпис/ П.С. Абрамов

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ О.О. Панченко

Повний текст судового рішення виготовлено 31 липня 2018 року.