ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/882/16-ц

провадження № 22-ц/781/1047/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи: позивач - ОСОБА_1;

відповідачі - ОСОБА_2,

ОСОБА_3.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 року, у складі головуючого судді - Шепетько Володимира Івановича, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без шлюбу, визнання спільною сумісною власністю легковий автомобіль та його поділ, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без шлюбу, визнання легкового автомобіля спільною сумісною власністю та його поділ.

В обгрунтування позову вказала, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14.09.1996 року по 18.11.2009 року, у сторін народилася донька ОСОБА_4.

В період з 2011 року по березень 2015 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю як чоловік та дружина, після чого в березні 2015 року сімейні відносини між ними остаточно припинено, позивач переїхала проживати в інше житло. Внаслідок припинення сімейних відносин питання поділу спільно нажитого майна вирішено не було і до дійсного часу спільним сумісним майном одноособово та безпідставно володіє, користується та розпоряджається відповідач, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Зазначала, що в період з червня 2011 року по березень 2015 року позивач та відповідач вели спільне господарство, мали спільний бюджет, повноцінно, реально та взаємно виконували права та обов'язки подружжя, тобто проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

В зазначений період сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі з іншими особами. В указаний період часу, а саме з 27.10.2011 року народився син ОСОБА_5. Ініціатором реєстрації дитини на своє ім'я як батька був відповідач, хоча він достеменно знав, що батьком у відношенні даної дитини не являється.

На даний час указане батьківство відповідача виключене з актового запису про народження ОСОБА_5.

За період проживання без реєстрації шлюбу за кошти спільного сімейного бюджету та спільними зусиллями було придбано легковий автомобіль SSANG YONG REXTON, 2007 року випуску, зареєстрованого на ім'я відповідача 20.01.2015 року.

Після остаточного припинення сімейних відносин в березні 2015 року позивач на вимогу відповідача покинула спільне помешкання по вул. Калініна, 79 с. Рівне.

Вказувала, що не змогла забрати будь-яке майно, в тому числі власні речі та речі дітей.

Просить суд встановити факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2011 року по березень 2015 року, визнати спільною сумісною власністю позивача та відповідача легковий автомобіль SSANG YONG REXTON, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та в порядку поділу спільного сумісного майна визнати право власності ОСОБА_2 на легковий автомобіль SSANG YONG REXTON, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 стягнувши з відповідача на користь позивача 1/2 частину ринкової вартості вказаного автомобіля, та стягнути з відповідач судові витрати.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2011 року по березень 2015 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - легковий автомобіль SSANG YONG REXTON, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, визначивши за кожним по 1/2 (одній другій) ідеальній частці.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини справи та не доведені обставини, що мають значення для справи. Вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також зазначає, що з початку 2012 року йому стало відомо про те, що він не є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і саме в цей час були припинення стосунки з позивачем, вони не вели спільне господарство та не мали будь - яких зобов'язань один перед одним. Судом першої інстанції не було взято до уваги його пояснення та покази свідків.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення в частині визнання факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є законними та необгрунтованим, а в частині відмови у задоволенні позову про стягнення на її користь 1/2 частини вартості спірного автомобіля, рішення суду необхідно скасувати та ухвалити нове про задоволення даної вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Суд першої інстанції, встановлюючи факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 керувався поясненнями позивача та показаннями свідків. Суд послався на те, що позивач та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому на праві спільної сумісної власності належить майно, яке було набуте ними за час спільного проживання, як чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення 1/2 вартості майна (компенсації) суд послався на неможливість реального поділу спірного майна і залишив його у спільній частковій власності, оскільки один із них попередньо не вніс відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду що передбачено ст. 71 СК України.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14 вересня 1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №20, після державної реєстації шлюбу дружина змінила прізвище на «ОСОБА_1» (том 1 а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 серії НОМЕР_3, актовий запис №2, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського РУЮ у Кіровоградській області (том 1 а.с.14).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 18.11.2009 року було розірвано шлюб між чоловіком ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_1, актовий запис №134, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище жінки «ОСОБА_1». (том 1 а.с.12).

Звертаючись із позовом ОСОБА_1 просила встановити факт проживання її з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2011 року по березень 2015 року.

Згідно довідки МВС України від 08.04.2016 року №140 (том 1а.с.10) за ОСОБА_2 обліковується спірний автомобіль, що є предметом спору, а саме - легковий автомобіль SSANG YONG REXTON, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу 3541/2016/08/00268 від 09.07.2016 року ( том 1 а.с.77) відповідачкою _ОСОБА_1 придбано у відповідача - ОСОБА_2 легковий автомобіль SSANG YONG REXTON, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1

Згідно висновку експерта результату проведення судової автотоварознавчої експертизи №1865/17-27 від 16.02.2018 року середня ринкова ціна колісного транспортного засобу SSANG YONG REXTON, 2007 року виготовлення, станом на 16.02.2018 року складає 265 990,00 грн.

Суд першої інстанції встановлюючи факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 врахував лише пояснення та доводи позивача та свідків, які свідчили, що сторони проживали разом, як чоловік та жінка однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Пояснення свідків, які підтверджували, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали як чоловік та жінка однією сім'єю без реєстрації шлюбу та не вели спільне господарство судом не були враховані .

Є недоведеним факт, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Також не спростований факт, що ОСОБА_2 мав стосунки з ОСОБА_12 в період 2012 - 2015 року, на даний час вони мають спільну дитину.

Таким чином, відсутні будь - які належні та допустимі докази, що спірний автомобіль придбаний за спільні кошти сторін, оскільки позивачка на момент придбання зазначеного автомобіля не вела спільного господарства з ОСОБА_2, не мала достатніх джерел для придбання зазначеного майна, оскільки перебувала у відпустці по догляду за малолітньою дитиною і отримувала лише державну соціальну допомогу на дитину.

Крім того, в даній справі, на думку колегії суддів, позивачем не надано належних та достовірних доказів проживання її з відповідачем - ОСОБА_2 в період з червня 2011 року по березень 2015 року однією сім'єю, а та обставина, що періодично проживав та спілкувався з донькою, їздив на відпочинок з донькою, не свідчить про стійкі сімейні стосунки та ведення спільного бюджету і спільного господарства, а також придбання спільного майна в цей період часу.

Надані позивачем на підтвердження її вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю з відповідачем як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, зокрема ксерокопії фотографій не дають підстав вважати, що між сторонами склалися усталені стосунки, що притаманні подружжю, у розумінні ст.77 ЦПК України.

Позивачем не підтверджено факту ведення спільного господарства з відповідачем, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Віповідно до пункту 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки

Позивачкою не доведено належним чином, як сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах так і ведення спільного господарства, побуту та бюджету, а тому відсутні підстави для визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль SSANG YONG REXTON, 2007 року випуску.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю .

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без шлюбу, визнання спільною сумісною власністю легковий автомобіль та його поділ - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена - 27.07.2018 року.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А.Письменний

О.І. Чельник