Справа №489/6066/17
Провадження №2/489/918/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань ОСОБА_2,

за участю: представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» про визнання договорів недійсними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договір комісії № 92-К від 20.11.2017 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» та ОСОБА_6; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 22.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за № 2472. Посилаючись на те, що умови договору про відступлення права вимоги передбачена плата (винагорода) за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, тому спірний договір є змішаним договором і містить ознаки притаманні договору факторингу; ОСОБА_6 як фізична особа не є фінансовою установою в розумінні статті 1079 Цивільного кодексу України, тому він не має права здійснювати факторингові операції; недійсність договору про відступлення права вимоги від 22.11.2017 року щодо кредитного договору тягне недійсність договору про відступлення права вимоги і за договором іпотеки, оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Від позивача 23 травня 2018 року надійшла заява про зміну, шляхом доповнення підстав позову. Відповідно до якої, вважає, що оспорюваний ним договір комісії № 92-К від 20.11.2017 року містить, у відповідності до ст. 1077 ЦК, ознаки договору факторингу. З урахуванням розміру заборгованості, право вимоги якої відступається згідно договору комісії та становить 6740522,92 грн., та ціни договору комісії у розмірі 1199426,76 грн., вважає, що різниця яка становить 5541096,16 грн. є дисконтом, тобто платою (фінансовою вигодою), яку отримує фактор за договором факторингу, тобто ОСОБА_6

Від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Оскільки укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» договір комісії № 92-К від 20.11.2017 року не містить у собі жодних ознак договору факторингу, на відповідно не є ним. Відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «Морган Кепітал» та ОСОБА_6 у межах договору комісії № 92-К від 20.11.2017 року відбулося виключно у межах та виконання умов договору комісії, при цьому в частині здійснення безпосередньої уступки права вимоги сторони договору комісії керувалися ст. ст. 512-514 ЦК України. Передача права вимоги ОСОБА_6 за кредитним договором № 0 та договором іпотеки від 22.11.2008 року, відбулася на виконання п. 3.1.2 Договору комісії та жодним чином не суперечить ст. 1011 ЦК України.

Відповідачем ОСОБА_6, у встановлений судом строк без поважних причин відзив не надавався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК).

Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

22 квітня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 0, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 250000,00 доларів зі сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку і на умовах визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1252500,00 грн. за курсом НБУ на день укладання договору з кінцевим терміном повернення кредиту 22.04.2024 року.

В забезпечення виконання зобовязань за цим договором, 22 квітня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 та ОСОБА_8 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за № 2692.

22 листопада 2017 року між публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» було укладено договір факторингу №22-11/17. У відповідності до умов зазначеного договору ТОВ «ФК «Морган Кепітал» набуло права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008 року з додатками та договорами забезпечення, що зазначені в додатку № 1 до договору факторингу.

Також, 22.11.2017 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, який зареєстровано в реєстрі за №2470. У відповідності до умов вказаного договору ТОВ «ФК «Морган Кепітал» набуло прав іпотекодержателя у зобовязанні за договором іпотеки б/н від 22.04.2008, який укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, який зареєстровано в реєстрі за № 2691.

20 листопада 2017 року між ОСОБА_6 (далі комітент) та ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» (далі комісіонер) укладено договір комісії №92-К. У відповідності до умов зазначеного договору комісіонер зобов'язувався за дорученням комітента за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини щодо набуття прав вимоги за кредитним договором за ціною не більше узгодженої сторонами, що становить 1099426,76 грн. і в строки, визначені сторонами у цьому договорі, а саме до 22.11.2017 року включно (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.3.1.4. договору комісії сторони визначили, що відступлення комісіонером прав за договором іпотеки б/н від 22.04.2008 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 та ОСОБА_8 нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за №2691, який був укладений в забезпечення виконання зобовязань боржника за кредитним договором, відбувається за окремим договором.

Пунктом 3.1.2. договору комісії № 92-К сторони погодили, що комісіонер зобовязаний передати комітенту за актом прийому-передачі п придбані права вимоги за кредитним договором.

Із метою належного виконання договору комісії між ОСОБА_6 та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» було підписано акт прийому-передачі права вимоги до договору комісії №92-К від 20.11.2017. Згідно до умов якого комісіонер передав комітенту всі права вимоги, що були ним придбані у ПАТ «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу № 22-11/17 від 22.11.2017 року.

22 листопада 2017 року між ОСОБА_6 та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» на виконання договору комісії було укладено договір про відступлення права вимоги. Згідно до умов вказаного договору ТОВ «ФК «Морган Кепітал» відступило ОСОБА_6 права згідно договору іпотеки б/н від 22.04.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за №2691.

Відповідно до частини третьої статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

На думку позивача, укладений правочини про відступлення права вимоги за своєю правовою природою є договором факторингу.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмінність договору факторингу від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, передбачає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, зокрема, щодо осіб, які можуть виступати фактором.

Разом з тим, Цивільним Кодексом України визначені загальні положення про зобов'язання, в тому числі щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Натомість, договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Отже, за своїм змістом договір про відступлення права вимоги від 22.11.2017 року, укладений між відповідачами, встановлює зобов'язання нового кредитора щодо самостійного стягнення боргу за кредитним договором і не передбачає надання фінансових послуг під відступлення права грошової вимоги, а тому є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

6 лютого 2014 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг України, видано розпорядження № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року № 231», яким до фінансової послуги факторингу віднесено фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Суд прийшов до висновку, що перша ознака може бути характерна для будь-якого грошового зобовязання щодо якого здійснюється відступлення права вимоги. Дві інші ознаки відсутні по факту, тобто послуга нового кредитора не оплачувалася, не дисконтувалася, а по сумах боргу не відбувався будь-який розподіл відсотків, винагороди, премії тощо. Новий кредитор в свою чергу також не сплачував ТОВ «ФК «Морган Кепітал» будь-яких грошових коштів за передання йому грошової вимоги.

З п. 1.4 Договору відступлення права вимоги, вбачається, що загальна сума права вимоги, що передається за цим договором, дорівнює сумі заборгованості боржника перед первісним кредитором по кредитному договору на день набуття права новим кредитором відповідно цього договору. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 181760,24 доларів США, та відсотки на день підписання договору складають 72673,90 доларів США.

Зі змісту п. 1.4 договору відступлення права вимоги від 22.11.2017 року вбачається, що сума фінансування за вказаним договором дорівнює сумі заборгованості за кредитним договором і за оскаржуваним договором жодна із сторін не передавала кошти у розпорядження іншої сторони за плату.

При укладенні договору про відступлення права вимоги сторони керувалися положеннями статей 512, 513,514 ЦК України.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобовязанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Укладення вказаного договору відбулося на підставі ст. ст. 512-519 ЦК України, про що зазначено у п. 2.5 Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст ст. ст. 512 - 517 ЦК Україні не містить спеціальних застережень щодо можливості відступлення прав вимоги виключно на користь осіб, які є професійними учасниками ринку фінансових послуг.

До правовідносин щодо відступлення права вимоги на користь особи, що не є учасником ринку фінансових послуг, положення Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не застосовуються. Саме тому договір про відступлення права вимоги як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких можуть бути будь-які фізичні або юридичні особи.

Зазначене повністю узгоджується з позицією Верховного суду України викладеною у постанові від 21.02.2018 року (цивільна справа №753/2665/16-ц, провадження №61-2240св18).

Відступлення права вимоги між ТОВ «ФК Морган кепітал» та ОСОБА_6 у межах договору комісії №92-К від 20.11.2017 року відбулось виключно у межах та на виконання умов договору комісії, при цьому, в частині здійснення безпосередньої уступки права вимоги сторони договору комісії керувались статтями 512-514 ЦК України.

Враховуючи зазначені норми права та встановлені фактичні обставини справи, зміст оскаржуваних договорів та їх правову природу, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» про визнання договорів недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/В.

Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал», , юридична адреса: м. Київ, вул. М. Драгомирова, 20.

Суддя Ленінського районного

суду міста ОСОБА_1 Румянцева

Повний текст судового рішення складено «09» жовтня 2018 року.