Справа № 361/3172/18 Головуючий у І інстанції Радзівіл А. Г.
Провадження № 22-ц/780/3368/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 28.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_1,

суддів: Лівінського С.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі Немудрій Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом,-

в с т а н о в и л а :

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3 на спадкову масу у вигляді 1/6 частки двокімнатної квартири №11 у будинку №168, яка знаходиться за адресою: Київська область, м.Бровари, та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3 на частку грошових вкладів, що належали померлому ОСОБА_5

Одночасно з предявленням позову до суду ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Свою заяву про забезпечення позову обґрунтовувала тим, що предметом спору є вищевказана двокімнатна квартира, яка приватизована на трьох осіб: батька позивача - ОСОБА_5, матір - ОСОБА_6 та їх онука - ОСОБА_3, тобто кожному належить по 1/3 частині зазначеної квартири.

Зазначала, що після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області видано свідоцтво про прийняття спадщини за законом на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спадкову масу у вигляді 1/6 з частки вказаної квартири.

Заявник вказувала, що ОСОБА_3 вчиняє дії на продаж оформленої ним частки квартири, розмістивши оголошення на сайті ОЛХ, а тому вважав, що забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити його або знецінити, що утруднить і зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та прийняття нової постанови про задоволення заяви.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на все майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 є необґрунтованим та не співмірним із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Судом було встановлено, що у заяві про забезпечення позову та доданих до неї додатках не міститься витягу з інтернет - сайту ОЛХ, на який посилався заявник, та не надано доказів того, що ОСОБА_3 вчиняє дії щодо відчуження частки належної йому квартири АДРЕСА_2, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо неможливості дійти висновку про те, що існує ризик відчуження вказаного майна відповідачем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на все майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 не є обґрунтованим та не співмірним із заявленими позовними вимогами.

Крім того, як вірно зазначив суд, з матеріалів позовної заяви, а саме, зі свідоцтва про право власності на житло від 10 листопада 2004 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24 листопада 2004 року, а також свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06 квітня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 належить на праві власності 1/3 частка квартири відповідно ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду та ? частки майна померлого ОСОБА_5, що складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_3, на іншу ? частки майна померлого ОСОБА_5 також видано свідоцтво про право власності на за законом його дочці ОСОБА_2 На іншу 1/6 частку вказаної квартири свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Щодо зазначеної в додатку апеляційної скарги копії витягу з інтернет сайту ОЛХ про продаж спірної квартири та не долученої до неї і в наступному поданої в судовому засіданні, то колегія суддів не може прийняти його до уваги, оскільки невідоме її походження, не встановлено хто його подав, а відповідач заперечив подання оголошення про продаж частини квартири і крім того, було знято зазначене оголошення про продаж частини квартири.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, та вважає, що доводи апелянта не обґрунтовують наявності підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: