КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4776/2018 Головуючий у 1 інстанції - Катющенко В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Шахової О.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року у цивільній справі за заявою про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 07 травня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 07 травня 2015 року.

В обґрунтування заяви посилався на те, що заявнику про ухвалене рішення третейським судом стало відомо лише в липні 2015 року. Останній звернувся з дотриманням строку із заявою про скасування рішення третейського суду, однак ухвалою суду від 24.07.2015 року, заяву було залишено без розгляду у зв'язку із відсутністю заяви про поновлення строку. В подальшому, ОСОБА_2 в серпні 2015 року повторно звернувся із заявою про скасування рішення третейського суду до Дніпровського районного суду м. Києва, яка ухвалою суду від 04 вересня 2015 року залишена без задоволення. Заявник оскаржив дану ухвалу, однак, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року залишена без змін. У зв'язку з вказаними обставинами, 18 листопада 2015 року заявник звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з даною заявою, однак просить суд скасувати рішення третейського суду з інших підстав, ніж були визначені в попередніх заявах.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на звернення з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 7 травня 2014 року та залишено без розгляду заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 7 травня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

За частиною 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України, (редакція, якої діяла на момент подання заяви), заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Частина 3 ст. 389-1 ЦПК України передбачала, що заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Судом встановлено, що 07 травня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було постановлено рішення у справі № 655/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким позов було задоволено. Вказане рішення було постановлено за відсутності відповідача.

Як вбачається з матеріалів заяви, рішення у справі № 655/14 було постановлено Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків 07 травня 2014 року. При цьому, заявник звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про скасування вказаного рішення 18 листопада 2015 року, про що свідчить відмітка поштового відділення «Нова Пошта».

В подальшому, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 07 травня 2014 року - відмовлено, а заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 07 травня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що заявник вперше звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про скасування вказаного рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в липні 2015 року (справа № 755/14194/15-ц), яка ухвалою суду від 24 липня 2015 року була залишена без розгляду з підстав пропуску строку на звернення із відповідною заявою до суду.

В подальшому, заявником в серпні 2015 року було повторно подано до Дніпровського районного суду м. Києва заяву про скасування зазначеного рішення третейського суду (справа № 755/14977/15-ц) з підстав неповідомлення останнього про слухання справи в третейському суді, а також з підстав того, що на час розгляду справи в третейському суді був відсутній сам предмет спору, а саме було виконано в примусовому порядку рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської обл. за позовом АКБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та було реалізоване іпотечне майно, за рахунок якого була погашена заборгованість по кредитному договору №720/1Ф-398, укладеному між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 та саме по правовідносинах, що виникли по вказаному кредитному договору було постановлено оспорюване третейське рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року у справі № 755/14977/15-ц, відкрито провадження та ухвалою від 04 вересня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 655/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року було залишено без змін.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_2 звертається до суду про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 655/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором з інших підстав, колегія суддів вважає безпідставними, так як на момент повторного звернення до суду ОСОБА_2 строк на звернення до суду пропущено і повторно поновленню не підлягає.

Ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Частиною 4 ст. 376 ЦПК України, визначено, що підстава для зміни судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Як вбачається з ухвали суду, місцевим судом допущено помилку в резолютивній частині ухвали, а саме в даті постановлення рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, тому в резолютивну частину ухвали повинні бути внесені зміни.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року змінити шляхом зазначення в резолютивній його частині, дату постановлення рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків 07 травня 2014 року.

В решті ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: