Справа № 583/2706/18
УХВАЛА

17 липня 2018 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 діброви ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

13 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.17.2018 року відкрито провадження по даній справі.

Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії заборонити вчиняти будь-які дії підприємствам, установам, організаціям, в тому числі нотаріусам, реєстраційним службам, землевпорядним організаціям відносно спірної земельної ділянки, в тому числі по її оформленню на ОСОБА_3, або інших осіб, по кладенню будь-яких договорів, в тому числі договорів оренди, вчиненню будь-яких інших дій відносно земельної ділянки - земельної частки (паю) розміром 4,04 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), що знаходиться на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, колишнє сільськогосподарське акціонерне товариство закритого типу «Олешнянське», що належить на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) СМ №023571, виданого 27.03.1996 року члену колективного сільськогосподарського підприємства САТЗТ «Олешнянське» Охтирською районною державною адміністрацією на підставі рішення Охтирської РДА від 19.03.1996 року за №105. Сертифікат зареєстровано 28.03.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №14, який був виданий на імя тітки ОСОБА_4, померлої 20.09.1998 року, свідоцтво посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_5 Заборонити вчиняти певні дії заборонити вчиняти будь-які дії підприємствам, установам, організаціям, в тому числі нотаріусам, реєстраційним службам, землевпорядним організаціям стосовно земельної ділянки, правовстановлюючим документом якої є свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.03.2018 року, видане ОСОБА_5, приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу, спадкова справа №18/2018, зареєстровано в реєстрі за №767, свідоцтво видане на земельну частку (пай) розміром 4,04 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), що знаходиться на території Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області, колишнє сільськогосподарське акціонерне товариство закритого типу «Олешнянське», що належить на підставі сертифікату на прав на земельну частку (пай) СМ №023571, виданого 27.03.1996 року члену колективного сільськогосподарського підприємства САТЗТ «Олешнянське» Охтирською районною державною адміністрацією на підставі рішення Охтирської РДА від 19.03.1996 року за №105. Сертифікат зареєстровано 28.03.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №14, який був виданий на імя тітки ОСОБА_4, померлої 20.09.1998 року

Заяву мотивує тим, що в разі незастосування вказаних заходів відповідачі можуть оформити своє право власності на спірну земельну ділянку, укласти договір оренди земельної ділянки на тривалий час, що ускладнить захист своїх прав позивачем.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до розяснень викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову у заявлений спосіб шляхом заборони вчиняти певні дії підприємствам, установам, організаціям, в тому числі нотаріусам, реєстраційним службам, землевпорядним організаціям стосовно спірної земельної ділянки задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів на обґрунтування доводів представника позивача про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення. Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист прав та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені, тому підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Р.В. Сидоренко