Ухвала

09 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 641/3539/17

провадження № 61-41325ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, про визнання договору іпотеки припиненим та виключення з реєстру іпотек та заборони відчуження нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2018 року та заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків до

30 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Заявнику необхідно було надіслати до суду уточнену редакцію касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та вказати у прохальній частині скарги судові рішення, які скаржник просить переглянути, при цьому вказати суд, який їх ухвалив, та дати їх ухвалення. У разі пропуску заявником строку на касаційне оскарження судових рішень з поважних причин, у підтвердження наведених обставин пропуску такого строку він має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії та надіслати суду касаційної інстанції документ, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 5 120,00 грн або надати відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України щодо зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до доданого заявником повідомлення від 24 липня 2018 року № б/н та доплатити судовий збір.

Копію ухвали Верховного Суду від 08 серпня 2018 року отримано

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 18 серпня 2018 року та 20 серпня 2018 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які долучено до матеріалів касаційного провадження.

30 серпня 2018 року ОСОБА_2 надіслано до Верховного Суду через засоби поштового зв'язку матеріали на усунення недоліків касаційної скарги. Заявником додано уточнену редакцію касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Продовжено ОСОБА_2 строк для усунення недоліків та надано десятиденний строку з дня вручення копії ухвали.

Заявнику необхідно було надати суду докази щодо отримання копії оскаржуваної постанови або докази порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії постанови саме ОСОБА_2 та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі

5 120,00 грн.

У жовтні 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_2 через засоби поштового зв'язку надійшли оригінал квитанції про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 5 120,00 грн та довідка з апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року № 05-06/82005, в якій зазначено, що копію постанови апеляційного суду Харківської області від

13 червня 2018 року отримано представником ОСОБА_2 - ОСОБА_7

20 червня 2018 року, інформації щодо направлення копії зазначеної постанови на поштову адресу ОСОБА_2 реєстраційні документи суду не містять.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків ( рішення у справі «Пономарьов проти України»від 03 квітня 2008 року).

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки ОСОБА_2 був обізнаний про апеляційний розгляд, оскільки зі змісту постанови апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2018 року вбачається, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції була подана ОСОБА_2

Крім того, у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження

ОСОБА_2 не наведено посилань на обставини, які перешкоджали одержати копію постанови апеляційного суду Харківської області від

13 червня 2018 рокудо спливу строку на касаційне оскарження, а факт отримання представником ОСОБА_2 - ОСОБА_7 копії оскаржуваної постанови саме 20 червня 2018 року, керуючись частиною першою статті

390 ЦПК України свідчить про те, що останнім днем звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою було 20 липня 2018 року. Таким чином,

ОСОБА_2 подано касаційну скаргу із пропуском строку на касаційне оскарження.

Інших поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України, № 17160/06 та

N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої

статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені ОСОБА_2 у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2017 року та постанови апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2018 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, про визнання договору іпотеки припиненим та виключення з реєстру іпотек та заборони відчуження нерухомого майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило