Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1054/18

2/330/446/2018

"28" серпня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Нестеренко Т.В.,

при секретарі - Капкановій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1. Зазначена обставина підтверджується свідоцтва про право на спадщину (до позову додається копія договору). В зазначеному будинку позивач мешкає разом із своєю дружиною ОСОБА_3. В грудні 2007 року відповідач ОСОБА_2 (остання доводиться позивачу дочкою ) була зареєстрована за адресою будинку позивача, але фактично відповідач ОСОБА_2 з 2001 року після закінчення навчання загальноосвітньої школи та вступу до ВНЗ за адресою своєї реєстрації не проживає, фактично втратила родинні зв'язки із своїми батьками. Продовжуючи бути зареєстрованою за адресою будинку, відповідач перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю оскільки позивачу нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб, позивач не може оформити житлову субсидію тощо, що в свою чергу підтверджується повідомлення про відмову у призначенні субсидії (до заяви додається копія повідомлення). Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем відсутні, відповідач не є членом сім'ї позивача в сенсі вимог ст.64 Житлового Кодексу України та Сімейного Кодексу України. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку за адресою будинку , який належить позивачу, не бажає у зв'язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. У відповідності до вимог ст.ст.386, 391 ЦК України власник (й) майна має (ють) право вимагати усунення перешкод в користуванні належним йому (їм) майном шляхом здійснення певних дій.

Позивач одночасно зазначає, що з аналогічним позовом за тих саме підстав, з тим саме предметом він до суду не звертався, попередній розрахунок судових витрат становить 704 грн.80 коп.. Таким чином позивач просить постановити судове рішення згідно якого вважати ОСОБА_2 як таку, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод позивачу у здійсненні ним свого права користування належного йому будинком АДРЕСА_1 який належить позивачу.

Позивач по справі надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу без його участі, наполягає на задоволенні своїх позовних вимог.

В судове засідання, відповідач ОСОБА_2 повторно до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди позивачів, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, а саме: копією паспорта позивача ( а.с.4-5); копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.6); копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7); довідкою виконавчого комітету Новоданилівської сільської ради від 06.06.2018 року за № 905 (а.с.8); копією повідомлення про відмову в автоматичному призначенні субсидії на оплату житлово - комунальних послуг з 01.05.2018 року (а.с.9); поштовими повідомленнями; письмовими заявами позивачів.

По справі встановлені наступні фактичні обставиниОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1. В зазначеному будинку позивач мешкає разом із своєю дружиною ОСОБА_3. В грудні 2007 року відповідач ОСОБА_2 (остання доводиться позивачу дочкою ) була зареєстрована за адресою будинку позивача, але фактично відповідач ОСОБА_2 з 2001 року після закінчення навчання загальноосвітньої школи та вступу до ВНЗ за адресою своєї реєстрації не проживає, фактично втратила родинні зв'язки із своїми батьками. Продовжуючи бути зареєстрованою за адресою будинку, відповідач перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю оскільки позивачу нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб, позивач не може оформити житлову субсидію тощо, що в свою чергу підтверджується повідомлення про відмову у призначенні субсидії (до заяви додається копія повідомлення). Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем відсутні, відповідач не є членом сім'ї позивача в сенсі вимог ст.64 Житлового Кодексу України та Сімейного Кодексу України. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку за адресою будинку, який належить позивачу, не бажає у зв'язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав.

На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

В силу того, що відповідач зареєстрований у належному позивачу будинку, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому житловим будинком. Відповідачем не надані суду докази, які б свідчили по те, що вона належить до осіб, за якими закон зберігає жилу площу на час їх відсутності. Таким чином, суд вважає, що відповідач фактично ніколи за зазначеною адресою не проживала, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Пунктом 33 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику у справах про захист прав власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 346, 391 ЦК України, ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 206, 241, 247, 258, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житловим приміщенням - задовольнити.

Вважати ОСОБА_2 як таку, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод позивачу у здійсненні ним свого права користування належного йому будинком АДРЕСА_1 який належить позивачу.

Рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстраційного обліку місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В. Нестеренко