РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1634/18

29 серпня 2018 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Рубельського О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку, однак не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та стягувати до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає повністю, в частині стягнення витрат на правову допомогу не визнає.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про встановлення батьківства серії І-ГЮ №103275 виданого 08.02.2003 року ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки про доходи №267 від 24.05.2018 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює підсобним робітником на ТзОВ «СЕТІМ» та отримує заробітну плату в середньому 3560 грн. щомісячно.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків (ч. 1 ст. 141 СК України), те, що відповідач є працездатним, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до переконання, що щомісячний розмір аліментів слід призначити в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше як 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, призначаючи аліменти, згідно ч.1 ст.191 СК України, від дня пред'явлення позову.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн., суд вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що під час розгляду цивільної справи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів адвокат ОСОБА_4 згідно довіреності надавав юридичні послуги позивачці ОСОБА_1

Позивачкою ОСОБА_1 оплачено обумовлену вартість послуг щодо надання правової допомоги у розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордеру № 12 від 09.07.2018 року.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

п. 48 вищезазначеної постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження обставин понесення витрат на правову допомогу заявником представлено суду лише квитанцію до прибуткового касового ордера №12 від 09.07.2018 року без розрахунку витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позов в частині стянення з відповідача ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 704,80грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 84, 180, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 289, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з 09.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

В частині позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; паспорт серії МЮ №071309 від 27.12.2005 року.

Відповідач:

ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; ІПН:НОМЕР_1.

Повний текст рішення виготовлено 30 серпня 2018 року.

СуддяОСОБА_5