Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 564/4/18

провадження № 61-40925св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року, в складі судді Олійника П. В. та на постанову апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2018 року в складі колегії суддів: Шимкіна С. С., Боймиструка С. В., Бондаренко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог указувало, що 29 травня 2007 року ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 07-260-КФ-2007, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 15 000 дол. США.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2013 року у справі № 564/1185/13-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 07-260-КФ-2007 від 29 травня 2007 року станом на 13 березня 2013 року в сумі 10 769,27 дол. США, що складає еквівалент 86 078, 78 грн.

Посилаючись на те, що правовідносини між сторонами не припинилися, оскільки зобов'язання не виконане і боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами по нарахованих відсотках та заборгованість по пені, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за відсотками за кредитним договором № 07-260-КФ-2007 від 29 травня 2007 року за період з 15 березня 2013 року по 20 листопада 2017 року в сумі 5117, 72 дол. США, а також 266, 41 дол. США пені за невиконання зобов'язання за вказаний період, що складає еквівалент 7 059, 60 грн.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після направлення відповідачу письмового повідомлення про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, він припинив свою дію, а позивач втратив можливість нараховувати та стягувати з відповідача відсотки та пеню за кредитним договором.

Постановою апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що після зміни позивачем строку виконання зобов'язання за кредитним договором нарахування відсотків та пені є безпідставним.

У липні 2018 року ПАТ «Універсал Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що станом на день звернення до суду з позовом заборгованість за кредитом не була погашена, рішення суду не виконано, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання із ухваленням судом рішення або відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання.

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

31 серпня 2018 року справа надійшла до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

14 вересня 2018 року від ОСОБА_4 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, який мотивований тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що 29 травня 2007 року ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 07-260-КФ-2007, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 15 000 дол. США, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом зі строком повернення кредиту не пізніше 28 травня 2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 29 травня 2007 року ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 уклали договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, 08 листопада 2012 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало відповідачу вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

Оскільки кредитну заборгованість позивачем не погашено, ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про її стягнення.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2013 року у справі № 564/1185/13-ц задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 07-260-КФ-2007 від 28 травня 2007 року в сумі 10 769,27 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 13 березня 2013 року становить 86 078, 78 грн. Вказане рішення набрало законної сили.

Станом на 27 грудня 2017 року боржником частково сплачено борг в сумі 19 000 грн.

ПАТ «Універсал Банк», звернувшись до суду у січні 2018 року з новим позовом до ОСОБА_4, посилався на те, що оскільки рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2013 року відповідачем в повному обсязі не виконано, кредитна заборгованість не погашена, кредитні правовідносини між ними не припинені, тому з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування коштами та пеня за ставками, передбаченими договором.

Частиною першою статті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК Українизобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до пункту 10.3 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору, а позичальник зобов'язаний повернути банку суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки.

Згідно з пунктом 10.4 кредитного договору у випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або по сплаті процентів за користування ним чи інших платежів строком більше 10-ти календарних днів банк надсилає позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання позичальником вимоги банку в термін, установлений у повідомленні, дата погашення кредиту, вказана в п.1.1 договору, вважається такою, що настала на наступний день після зазначеної в повідомленні дати.

Скориставшись своїм правом, передбаченим договором, банк змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, шляхом звернення у 2013 році до суду з позовом про дострокове стягнення з боржника кредиту, процентів та пені за порушення умов договору.

Статтею 1050 ЦК Українипередбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з дати, зазначеної в повідомленні з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням суду про стягнення заборгованості за кредитом заборгованість указана у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк», суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що після направлення відповідачу письмового повідомлення про дострокове погашення кредитної заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нараховувати відсотки та пеню за користування кредитом. Вимог про стягнення передбачених частиною другою статті 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми позивач не заявляв.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до незгоди з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій.

Суди розглянули дану справу в межах заявлених позивачем вимог, на підставі наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного банку «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат