УХВАЛА

27 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 188/1006/17

провадження № 61-42347ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг від 11 вересня 2015 року у розмірі 46 000,00 грн.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року, разом із клопотанням про поновлення строку.

У клопотанні заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року та постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року, посилаючись на те, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції отримано 13 липня 2018 року, на підтвердження чого надано супровідний лист Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущений з поважних причин, вказаний строк підлягає поновленню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг від 11 вересня 2015 року у розмірі 46 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року та постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун