Справа № 589/3940/17
Провадження № 2/589/382/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Курбанової А.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про визнання зобов'язання по кредитному договору виконаним, кредитний договір припиненим, та зобов'язання видати довідку про виконання зобов'язання за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі -Банк) з вимогами про визнання зобов'язання по кредитному договору № SAMDN5214 від 10.12.2012 року, укладеному між позивачем та відповідачем, виконаним в повному обсязі 29.03.2017 року, а кредитний договір таким, що припинив свою дію, та зобов'язання ПАТ КБ "ПриватБанк" видати довідку позивачу про виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.12.2012 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № SAMDN5214, відповідно до умов якого позивачу відкрито кредитну лінію. Внаслідок користування кредитними коштами станом на 12.04.2016 року утворилась заборгованість перед відповідачем в розмірі 48 537,00 грн. Згодом між сторонами договору укладено Протокол узгодження, відповідно до умов якого позивачу розстрочено заборгованість за кредитним договором, за умови виконання якого позивачем відповідачем взято на себе зобов'язання списати проценти, пені та штрафи, закрити кредитний договір та повідомити позивача про анулювання заборгованості. Проте, після виконання позивачем свого обов'язку зі сплати розстроченої заборгованості Банк відмовився надати письмове підтвердження про відсутність заборгованості за кредитним договором № SAMDN5214 від 10.12.2012 року, що порушує право позивача на працевлаштування до іншої банківської установи, у зв'язку з наявністю негативної кредитної історії через невиконаний кредитний договір.

10 жовтня 2018 року до суду від Банку надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з доводами позивача, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зазначаючи, що згідно з витягом з програмного комплексу по рахунку позивача, останній продовжує порушувати умови кредитного договору від 26.02.2010 року щодо сплати заборгованості за кредитом.

У судове засідання позивач не з'явився, через представника надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Судом встановлено, що 10.12.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № SAMDN5214, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Позивач, підписавши анкету-заяву /а.с. 27-28/, погодився з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Позивач ознайомився і був згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви було укладено в письмовій формі кредитний договір.

На підставі цього договору позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 25 000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Встановлено та не заперечується позивачем, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику. Позивач, користуючись кредитними коштами для споживчих потреб, періодично сплачував заборгованість за наданим кредитом.

У подальшому ОСОБА_1 допустив порушення умов зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 12.04.2016 року у позивача перед Банком утворилась заборгованість по договору № SAMDN5214 від 10.12.2012 року в загальному розмірі 48 537 грн 00 коп. Заявою від 12.04.2016 року позивач звернувся до Банку щодо перегляду розміру заборгованості по кредитному договору шляхом сплати загальної суми заборгованості в розмірі 31 200 грн 00 коп. 12-тьма платежами.

Протоколом погодження від 12.04.2016 року, підписаного ОСОБА_1 та співробітником Банку в особі провідного спеціаліста Департаменту безпеки Сумського філіалу Скобенко Н.Н., до договору № SAMDN5214 від 10.12.2012 року, сторони узгодили, що ОСОБА_1 протягом квітня 2016 року - березня 2017 року сплачуватиме по 2600 грн. 00 коп. щомісяця (пункти 4-16 протоколу), натомість 25.03.2017 року Банк проведе списання процентів, пені, штрафів; "закриє" договір та повідомить клієнта про анулювання залишку заборгованості /а.с. 4/.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а зміна його умов допускається лише за згодою сторін (ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Вище викладене дає підстави вважати, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання Протоколу погодження було в письмовій формі було змінено умови кредитного договору, якими сторони зафіксували ті обов'язкові умови, на яких вони погодилися виконувати свої зобов'язання за договором.

Суб'єкти цивільних правовідносин вступають у зобов'язання для того, щоб досягти певної мети. У зв'язку з цим виконання зобов'язання, тобто досягнення мети сторін, є найпоширенішим та основним способом припинення зобов'язання.

Позивачем надано суду копії квитанцій, які підтверджують фактичне виконання ним умов Протоколу погодження від 12.04.2016 року /а.с.5-6/ та сплату заборгованості в погодженому розмірі. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаного вище Протоколу погодження та проведеного позивачем його виконання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Загальні підстави припинення зобов'язань визначено у ст. 598 ЦК України, згідно з якою зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається та доведено належними й допустимими доказами, що позивачем в повному обсязі виконанні взяті на себе за Протоколом погодження зобов'язання зі сплати розстроченої суми заборгованості по кредитному договору і в нього виникло кореспондуюче право вимоги до Банку виконати взятий ним за Протоколом погодження обов'язок провести списання процентів, пені, штрафів; припинити договір та надати письмове повідомлення позивачу про анулювання залишку заборгованості.

Судом встановлено, що на час розгляду справи обов'язок відповідача залишився невиконаним. Вказана обставина не заперечується самим відповідачем. Натомість Банк стверджує, що за позивачем рахується заборгованість, посилаючись на витяг з програмного комплексу по рахунку ОСОБА_1, згідно даних якого залишок несплаченої заборгованості по карті Універсальна Gold 55 дней № НОМЕР_1 становить - 217 992,50 грн, а по рахунку № НОМЕР_2 "штраф, суд, иски" - 2 074,75 грн. На переконання суду вказана інформація, яка міститься у витягу має виключно інформаційно-аналітичний характер і не має доказового значення, оскільки такий витяг не є первинним бухгалтерським документом і не містить даних про рух коштів по рахунку, про підстави і строки виникнення заборгованості, розрахунок її сум тощо, не відображає змін у структурі договірних зобов'язань між Банком та Клієнтом (позивачем) та не дає змоги стверджувати про належність підстав її виникнення, тому не може вважатися такою, що спростовує наведені у позові обставини виконання договірних зобов'язань позивачем та правові підстави позову, з якими відповідач не погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Проте, а ні після отримання копії цієї позовної заяви, а ні протягом всього розгляду цієї справи відповідачем не надано доказів, що підтверджують надання письмового повідомлення позивачу про одержання виконання зобов'язання за кредитним договором, стосовно якого ОСОБА_1 висунута вимога до Банку. Заява позивача про видачу довідки про відсутність заборгованості від 29.08.2017р. /а.с. 7/, залишена Банком без розгляду і задоволення.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення прав позивача та невиконання договірних зобов'язань відповідачем, а тому суд вважає за необхідне захистити право позивача та задовольнити його вимоги щодо визнання зобов'язання по кредитному договору № SAMDN5214 від 10.12.2012 року, укладеному між сторонами, виконаним в повному обсязі 29.03.2017 року; кредитний договір таким, що припинив свою дію, та зобов'язати ПАТ КБ "ПриватБанк" видати довідку позивачу про виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, з огляду на їх обґрунтованість та правомірність.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави суму судового збору, яку мав понести позивач, звільнений від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в розмірі 1920 грн. ( 640 х 3).

Керуючись ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 81, 141, 211, 258-260, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати зобов'язання ОСОБА_1 /місце проживання: 41100, АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3/ по кредитному договору № SAMDN5214, укладеному 10 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1, виконаним в повному обсязі 29.03.2017 року.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» / місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, / видати ОСОБА_1 /місце проживання: 41100, АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3/ довідку про виконання ним зобов'язання позичальника за кредитним договором № SAMDN5214, укладеним 10 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1.

Визнати кредитний договір № SAMDN5214, укладений 10 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1, припиненим.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» /, адреса: вул. Набережна Перемоги, 50, м.Дніпро/ на користь держави судовий збір в розмірі 1920 / одна тисячя дев'ятсот двадцять/ грн. 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 грудня 2018 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова