Номер провадження 2/243/2094/2018
Номер справи 243/866/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

вимоги позивача: про стягнення невиплаченої одноразової допомоги при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,

учасники справи: не з?явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої одноразової допомоги при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він відповідно наказу №1100 від 31.08.2016 р. працював на посаді машиніста залізничного водопостачання 3 розряду майстерні залізничного водопостачання станції Микитівка регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

17 липня 2017 р. ОСОБА_1 був звільнений у зв'язку із досягненням пенсійного віку, за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП (наказ № 9763/ДН - 00) від 10.07.2017 р.)

Відповідно до виписки з протоколу комісії про встановлення трудового стажу та розміру одноразової допомоги у зв?язку з виходом на пенсію та розрахунку середньої заробітної плати йому нарахована вихідна допомогу у розмірі 23881,56 грн., яка як на день звільнення, так і до теперішнього часу йому не виплачена.

Вважає, що оскільки відповідач неправомірно відмовився виплачувати йому вихідну допомогу в день звільнення 17.07.2017 р., станом на 19.01.2018 р. з відповідача на користь ОСОБА_1, з відповідача станом на 19.01.2018 р. підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 19291 грн. згідно наданого розрахунку.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на йогокористь невиплачену одноразову допомогу при звільненні у розмірі 23881 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19291 грн.

2. Представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнаються з наступних підстав. Так, у зв?язку із проведенням АТО у м.Ясинуватій Донецької області, де знаходиться місце роботи позивача, провести остаточний розрахунок з ним не виявилось можливим. Зазначає, що позивачем не наданий пакет документів для остаточного розрахунку згідно наказу від 26.06.2017 р. № 899-Н «Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень». Вважає, що позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем його трудових прав та не надано доказів на обґрунтування суми позову. Обставини непереборної сили засвідчені науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 р., що унеможливлює виконання обов?язків при вивільненні працівників. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3. Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, суду надано клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, в якому він зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

4. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про витребування з органів УПФУ відомостей щодо сум заробітку ОСОБА_1 для нарахування пенсії, кількості днів стажу в місяці, сплату страхових внесків за період з 01.01.2017 р.

5. Представник відповідача була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з?явилася, про причини неявки суду не повідомила, однак 02.07.2018 р. подала відзив на позовну заяву, що унеможливлює проведення заочного розгляду справи у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання представника відповідача, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд розглядає справу за відсутності представника відповідача у відповідності до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою суду від 17 липня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача, зобов?язано Слов?янське об?єднане УПФУ Донецької області надати суду індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за період з 01 січня 2017 року.

IV. Фактичні обставини, встановлені Судом.

7. ОСОБА_1 відповідно наказу №149-Ос від 03.11.2014 р. працював на посаді машиніста залізничного водопостачання 3 розряду на майстерні залізничного водопостачання станції Микитівка регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що вбачається з копії трудової книжки серії БТ-І № 5885561, виданої на ім?я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-8).

8. Наказом в.о. начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 9763/Дн-ОС від 10.07.2017 р. ОСОБА_1 звільнено 17 липня 2017 року на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв?язку з виходом на пенсію за вислугою років з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі п?яти середньомісячних заробітних плат (а.с.15). Аналогічні відомості внесені у трудову книжку ОСОБА_1

9. Протоколом комісії Ясинуватського будівельно-монтажного експлуатаційного управління з встановлення трудового стажу та розміру одноразової виплати у зв?язку з виходом на пенсію від 17.07.2017 р. встановлено, що непереривний трудовий стаж ОСОБА_1 становить 21 рік 9 місяців 27 днів, тому розмір одноразової виплати у зв?язку з виходом на пенсію в частці до заробітку складає 5 (а.с.18).

10. З розрахунку оплати середньої заробітної плати ОСОБА_1 вбачається, що його заробітна плата за березень 2017 р. склала 2431,57 грн., за квітень 2017 р. - 0,00 грн., відпрацьовано годин у березні 2017 р. - 84, у квітні 2017 р. - 0, тому середня зарплата - 4776,30 грн., вихідна допомога складає 23881,50 грн. (а.с.9).

11. Відповідно до розрахунку заробітної плати за липень 2017 р. ВП БМЕУ «Ясинувата СП «ДДЗП» філії «Дон. зал.» ПАТ ОСОБА_1 нараховано компенсацію за невикористану відпустку у сумі 4123,00 грн., оплату простоїв у сумі 146,49 грн., матеріальну допомогу у сумі 524,55 грн., вихідну допомогу у сумі 23881,50 грн., загальна сума - 28675,54 грн., сума до виплати після утримань становить 23041,12 грн. (а.с.9).

12. Згідно науково-правового висновку Торгово-промислової палати України, наданого ПАТ «Українська залізниця» 16 січня 2018 р. втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: м.Донецьк, вул.Артема, 68, починаючи з 20 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії 40150216, виконати зобов?язання перед вивільненими працівниками згідно ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України. Це свідчить про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії 40150216, у невиконанні своїх зобов?язань. Унеможливлення виконання обов?язків, передбачених законодавством України про працю, а саме ч.1,3 ст.49-2 КЗпП, ч.3 ст.184 КЗпП, ст.186-1, 198, 47, 83, 115, 116 КЗпП України, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на території м.Донецька, Донецької області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо (а.с.61-69).

13. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, наданими Бахмутсько-Лиманським об?єднаним УПФУ Донецької області на виконання ухвали суду про забезпечення доказів від 17.07.2018 р., страхувальником ОСОБА_1 за період січень 2017 р. - березень 2017 р. включно була Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (), страхові внески за цей період сплачувались, сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок у січні 2017 року склала 3957,53 грн., у лютому 2017 р. - 3451,29 грн., у березні 2017 р. - 3235,39 грн. З квітня 2017 року страхувальником єдиний внесок не сплачувався, суми заробітку не нараховувались (а.с.104-107).

V. Оцінка Суду.

14. Україна як соціальна, правова держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, а також право на належні умови праці, своєчасне отримання винагороди (стаття 1, частини 1,2,4,7 ст.43 Конституції України).

Відповідно до Конституції України зазначені права захищаються судом (частина перша статті 55).

Правосуддя в Україні здійснюється з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права.

Положенням ч.1 ст.2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

15. Положенням ч.1 ст.38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

16. У відповідності до положення ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

17. Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов?язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, законодавець покладає обов?язок щодо нарахування заробітної плати та надання відомостей про розмір нарахованої заробітної плати саме на роботодавця.

18. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

19. Надані позивачем докази щодо розміру та підстав нарахування допомоги у зв?язку із виходом на пенсію, а саме протокол комісії з встановлення трудового стажу та розміру одноразової допомоги у зв?язку з виходом на пенсію, розрахунок заробітної плати за липень 2017 року, та наказ (розпорядження) про припинення трудового договору з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі п?яти середньомісячних заробітних плат, суд вважає належними, допустимими та достовірними.

20. Відповідно до п. 1.3 Інструкції з заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету зі статистики № 5 від 13.01.2004 р., для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

21. Згідно п.3.6 вищезазначеної Інструкції до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, відноситься одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно з діючим законодавством та колективними договорами (включаючи грошову допомогу державним службовцям та науковим (науково-педагогічним) працівникам).

22. Як вбачається з роз'яснень, викладених у п.11 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при припиненні трудового договору вихідна допомога виплачується у випадках і розмірі, передбачених як ст.44 КЗпП, так і іншими нормами закону.

Таким чином нарахована позивачу допомога у розмірі 5 заробітних плат, хоча і прямо не передбачена положеннями ст.44 КЗпП України, та є одноразовою допомогою працівнику, який виходить на пенсію, яка не входить до заробітної плати, за своєю суттю є вихідною допомогою.

23. На підставі ч.8 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов?язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов?язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов?язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Виходячи з положень ст.168.1.1 Податкового кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов?язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу; ст.168.1.2 - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Отже, на відповідача покладено обов?язок по утриманню податків та інших обов?язкових платежів із доходів позивача, отриманих за місцем роботи.

24. Відповідно до наказу про припинення трудового договору (а.с.15) роботодавець повинен був виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 5 середньомісячних заробітних плат, проте як вбачається з відомостей Бахмутсько-Лиманського об?єднаного УПФУ (а.с.104-107) така допомога виплачена не була. Таким чином, з відповідача на користь позивача згідно розрахунку заробітної плати за липень 2017 року (а.с.9) підлягає стягненню невиплачена вихідна допомога у розмірі 5 середньомісячних заробітних плат у сумі 23881,50 грн.

25. На підставі ч.1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, це компенсаційна виплата порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, та є видом матеріальної відповідальності роботодавця. Підставою відповідальності власника (підприємства) є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника.

26. Під час розгляду справи було достовірно встановлено, що відповідач не провів повний розрахунок з позивачем в день звільнення, має перед ним заборгованість з одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 23041,12 грн., тобто наявні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

27. В той же час згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. В той же час, виходячи із цивільно-правової доктрини та співвдношення загальних і спеціальних правових норм, з огляду на припис ч.1 ст.9 ЦК України, до врегулювання трудових відносин, що не врегульовані відповідними спеціальними нормами актів трудового законодавства, можливо застосувати положення цивільного законодавства у контексті загальної норми.

28. Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Згідно ч.2 ст.11 цього Закону методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов?язковими для застосування на всій території України.

Згідно з п.3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим рішенням Президії Торгово-промислової палати України № 44 (5) від 18.12.2014 р. (зі змінами та доповненнями), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ, затвердженої Президією ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. Пунктом 6.2 Регламенту передбачено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб?єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов'язанням/обов'язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів. Відповідно до п.6.4.3. Суб?єкти господарювання для отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин за податковими зобов'язаннями надають разом із заповненою заявою встановленої форми документи, передбачені в цій формі заяви (Додатки №№ 2, 3 до Регламенту). Суб?єкти господарювання для отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин, за зобов'язаннями (обов'язками), передбаченими законодавчими та іншими нормативними актами, надають разом із заповненою заявою встановленої форми документи, передбачені цією формою заяви (Додаток № 4 до Регламенту).

29. Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року встановлено, що відсутність вини ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії 40150216, у невиконанні своїх зобов?язань. Унеможливлення виконання обов?язків, передбачених законодавством України про працю, а саме ч.1,3 ст.49-2 КЗпП, ч.3 ст.184 КЗпП, ст.186-1, 198, 47, 83, 115, 116 КЗпП України, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на території м.Донецька, Донецької області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

30. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 6-948цс16, з огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Настання обставин непереборної сили, що встановлені висновком торгово-промислової палати, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

31. На відміну від кримінально-правової доктрини, цивільні правовідносини побудовані на принципу презумції вини особи, яка завдала шкоди, тобто вона звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання (ч.1 ст.614 ЦК України). Обов'язок доказування відсутності вини покладається на особу, яка порушила зобов'язання. Визначальним для встановлення наявності чи відсутності вини є не тільки ставлення роботодавця до своєї протиправної поведінки, скільки упущення (свідоме чи несвідоме, умисне чи необережне) контролю за своєю поведінкою. Для визначення цивільно-правової відповідальності роботодавця при відшкодуванні шкоди працівнику форма вини юридичного значення не має. Шкода, заподіяна роботодавцем своєму працівнику, умисними чи необережними діями підлягає відшкодуванню.

32. Отже, вина регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яка є основною умовою відповідальності за ст.117 КЗпП України відсутня, що виключає можливість відповідальності за несвоєчасну виплату невиплату належних працівникові сум при звільненні. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку задоволенню не підлягають.

33. Як вбачається з роз?яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов?язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов?язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

34. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до переконання, що зазначена вище сума одноразової допомоги при звільненні 23881 грн., з якої підлягають утриманню податки і обов'язкові платежі, повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку задоволенню не підлягають у зв?язку з відсутністю вини відповідача у такій затримці.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

35. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

36. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1762 грн.

37. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 389,87 грн. (43172 грн. заявлені позовні вимоги, 23881 грн. - задоволені позовні вимоги).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 44, 94, 113, 116, 117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої одноразової допомоги при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

2. Стягнути з регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (місцезнаходження: 84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. № 22) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, одноразову допомогу при звільненні у сумі 23881 (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн. 00 коп., з якої підлягають утриманню податки і обов?язкові платежі.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (місцезнаходження: 84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. № 22) судовий збір у розмірі 389 (триста вісімдесят дев?ять) грн. 87 коп. на р/р 6001 у ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код банку отримувача 899998, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв