Справа № 171/505/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 серпня 2018 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Хоруженко Н.В., за участю секретаря - Десятникової І.І., представника позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в порядку скороченого позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання часток подружжя у спільній сумісній власності, про поділ майна подружжя
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3 та обґрунтовувала позовні вимоги тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, під час шлюбу збудувала переважно за свої кошти АДРЕСА_1, який оформлено на її ім'я. На даний час шлюб розірвано, спільне проживання припинено, у червні 2007 року вони з відповідачем дійшли згоди щодо продажу будинку, погодили, що вартість будинку складає 12 тисяч доларів США, вона сплатить відповідачу 6000 доларів США, а згодом продасть будинок. Тому вона передала відповідачу 6000 доларів, про що він склав розписку, він підписав довіреність щодо продажу будинку, але будинок продати не вдалось. Вказані обставини підтверджують факт досягнення домовленості з відповідачем щодо передання їй у власність всього будинку. На той час - у серпні 2007 року вони не оформили право власності на частки, що належала відповідачу, так як у неї була довіреність на розпорядження спірним будинком і вона мала намір продати будинок. 24.09.2008 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, площею 0,0712 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач ОСОБА_3 за їх спільної згоди деякий час проживав у будинку з метою його збереження, але комунальні послуги не сплачував. На даний час за позивачем як власницею будинку рахується заборгованість за газопостачання в сумі 7570,98 грн. та заборгованість за електропостачання в сумі 7505,17 грн.. Відповідач у будинку не проживає. На даний час позивач хоче продати будинок, але відповідач не бажає з'явитися до нотаріуса та надати заяву про свою згоду на відчуження мною будинку, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, веде паразитичний спосіб життя, тобто в добровільному порядку вирішити вказаний спір вона не маю можливості. Тому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, визнати за кожним з подружжя право власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності та в порядку поділу майна подружжя виділити їй ? частку житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3, присудивши відповідачу компенсацію вартості належної йому частки в сумі 6000 доларів США, отриману ОСОБА_3 16 серпня 2007 року. Стягнути з відповідача судові витрати.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у позові.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою представника позивача проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази, надані сторонам, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06.11.1990 року сторони уклали шлюб, що підтверджується записом у паспорті позивача.
Відповідач ОСОБА_3 довіреністю від 19.06.2007 року уповноважив позивача бути його представником та вчиняти від його імені правочини щодо розпорядження майном за адресою АДРЕСА_1.
16.08.2007 року відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_2 6000 доларів США в рахунок компенсації за частину його майна та будинку, зазначивши, що претензій до позивача він не має, про що відповідач склав розписку досліджену в судовому засіданні.
В період шлюбу сторонами було побудовано житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано 05 жовтня 2007 року на ім'я позивача на підставі рішення виконкому Апостолівської міської ради від 26 вересня 2007 року № 214/2, що підтверджується копію свідоцтва про право власності на будинок.
21 листопада 2007 року відділом РАГС Апостолівського районного управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, що підтверджується копію свідоцтва про розірвання шлюбу.
24.09.2008 року позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, площею 0,0712 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копію державного акта.
12.06.2015 року знялась з реєстрації у спірному будинку та зареєструвала місце проживання у АДРЕСА_2, що підтверджується даними її паспорта.
На даний час за позивачем рахується заборгованість за газопостачання в сумі 7570,98 грн. та заборгованість за електропостачання в сумі 7505,17 грн., що підтверджується відповідними довідками про наявність заборгованості.
При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить з того, що за приписами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Припинення спільної сумісної власності подружжя відбувається шляхом поділу, який регулюється статтями 69-72 СК України.
Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст.69 СК України.
Зокрема, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст.372 ЦК(435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружини та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 4 зазначеної статті визначено присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.5 ст.71 СК).
Враховуючи ту обставину, що спірний будинок придбано за час перебування сторін у шлюбі, суд приходить до висновку, що спірне майно є спільною власністю подружжя, їх частки у спільній власності є рівними і кожна із сторін має право власності на ? частку вищевказаного майна.
Тому позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя - позивача та відповідача ОСОБА_3 житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, визнання за кожним з подружжя - право власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності - житловому будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 слід задовольнити.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, нотаріально-посвідченого договору про поділ сумісного майна сторони не уклали, а отже майно добровільно не поділили.
Твердження позивача про те, що відповідач уповноважив її вчиняти будь-які дії від його імені щодо розпорядження майном - АДРЕСА_1, не знайшло підтвердження в судовому засіданні, оскільки у наданій позивачем довіреності від 19.06.2007 року зазначено, що відповідач уповноважив позивача бути його представником щодо вчинення правочинів щодо розпорядження майном розташованим за адресою м. АДРЕСА_1. При цьому, у довіреності не зазначено яким саме майном, що має істотне значення, оскільки на той час право власності на АДРЕСА_1, зареєстровано не було, а тому питання про його перехід не могло вирішуватись до моменту його виникнення. Тому, на думку суду, надання відповідачем зазначеної довіреності не підтверджує досягнення між сторонами згоди щодо передання позивачу АДРЕСА_1.
Правова норма, на яку посилається позивач у позові - ч. 4,5 ст. 71 СК України, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки регулює питання поділу майна у випадку недосягнення згоди щодо поділу майна, хоча позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що згоду щодо поділу досягнуто. Крім того, у судовому засіданні позивачем не надано належних доказів вартості майна, не здійснено внесення грошової компенсації в рахунок відшкодування вартості майна на депозит суду та не надано доказів згоди відповідача на присудження йому грошової компенсації в рахунок його частки у спірному житловому будинку.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин сторони не здійснили поділ будинку добровільно, не уклали нотаріально-посвідчений договір поділу будинку, надані позивачем докази не свідчать про досягнення згоди про поділ майна шляхом передачі всього будинку позивачу з отриманням грошової компенсації відповідачу, у судовому засіданні позивачем не надано належних доказів вартості майна, не здійснено внесення грошової компенсації в рахунок відшкодування вартості майна на депозит суду та не надано доказів згоди відповідача на присудження йому грошової компенсації в рахунок його частки у спірному житловому будинку.
А тому, позовні вимоги позивача про виділення їй в порядку поділу майна подружжя частки житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3, присудивши ОСОБА_3 компенсацію вартості належної йому частки в сумі 6000 доларів США, отриману ОСОБА_3 16 серпня 2007 року - є передчасними і задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного позов слід задовольнити частково, з відповідача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог.
Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 213, 215, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності житловому будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності житловому будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог 1409,60 грн..
У іншій частині позову ОСОБА_2 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Апостолівський районний суд.Повний текст рішення скласти протягом 5 діб.
Суддя:Н. В. Хоруженко