Справа №464/3967/18
пр № 2-з/464/39/18
У Х В А Л А

29 серпня 2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

при секретарі судових засідань Гаврилишин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтерес Груп» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтерес Груп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач 16.07.2018 звернувся в суд із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі 70 318, 74 грн.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 20.08.2018 позовна заява прийнята до розгляду і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

28.08.2018 до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заяву мотивує тим, що оскільки відповідач не повернув грошові кошти у встановлений договором позики строк, на неодноразові вимоги щодо повернення суми позики не реагує та уникає спілкування, що свідчить про небажання повернути позику у добровільному порядку, тому є усі підстави вжити заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

У поданій заяві представник заявника не вказує де знаходиться майно відповідача, на яке просить накласти арешт, не вказує на яке саме майно накласти арешт, також не зазначені банківські установи, в яких відкриті рахунки на ім'я відповідача, а долучена інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містить лише наявність обтяжень на майно відповідача.

Відсутність зазначених відомостей у заяві ТОВ "Фінансова компанія "Інтерес Груп" позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позбавляє суд визначитись із співрозмірністю заявлених позовних вимог вжитим заходам забезпечення позову, а також робить неможливим виконання такої ухвали, оскільки судом може бути накладено арешт лише на індивідуально визначене майно.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтерес Груп» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтерес Груп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.Ю. Горбань