печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 липня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Стороженко С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва" звернулось до суду із вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 5 289,31грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує наступним. КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва" (далі- КП "Керуюча компанія») відповідно до п. 16 рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» є балансоутримувачем буд. АДРЕСА_1 надає послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, нараховує та збирає квартирну плату з мешканців квартир житлового фонду комунальної власності територіальної громади на обслуговуючій території й збір із власників приватизованих квартир за відшкодування експлуатаційних витрат з утримання будинку та прибудинкової території .

Відповідач ОСОБА_1, є власником квартирі АДРЕСА_1 м. Києві на підставі договору дарування від 12.03.2004.

Відповідач користується комунальними послугами, отримує в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території які надає балансоутримович будинку, а саме КП «Керуюча компанія»

Нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводиться за тарифами затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2010 № 1221 та від 30.04.2015 № 442.

Відповідач на протязі 23 місяців, а саме з 01.05.2015 до 31.03.2017 відмовляється сплачувати за отримані комунальні послуги, внаслідок чого має заборгованість в сумі 5 289, 31 грн.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідачу кожного місяця надаються платіжні квитанції на сплату нарахувань за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Такими квитанціями боржник кожного місяця повідомляється про наявність заборгованості за отримані комунальні послуги. Таким чином, надані боржнику платіжні квитанції є також претензіями про стан боргу та необхідність його сплати. Станом на день звернення до суду, сума боргу у добровільному порядку не погашена.

Відповідач по справі, не сплачує кошти за отриманні послуги, чим грубо порушує вимоги статті 162 ЖК України, відповідно до якої він зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 7 правил користування будинку та прибудинковими територіїями, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України за № 572 від 08.10.1992 із змінами та доповненнями затвердженими постановою Кабінету Міністрів України за № 45 від 24.01.2006, зобов'язує власника, наймача житлового приміщення, сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 30.10.2013 не укладання договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє відповідача від обов'язку оплачувати отримані ним послуги, оскільки боржник ухиляється від підписання договору на надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

17 листопада 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 48, ст.436).

Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду повідомлялась за місцем свого проживання, реєстрації, відомості про яке наявне в матеріалах справи. Відповідач письмових заперечень не подав, причин неявки суду не повідомив.

З урахуванням зазначеного судом проведено заочний розгляд справи.

Вивченням наданих позивачем доказів встановлено, що 12.03.2004 року ОСОБА_1 набула у власність право на квартиру АДРЕСА_1. Позивач склав розрахунок боргу за період з травня 2015 року по березень 2017 року, який складає 5 289,31грн.

Із данних отриманих від відправленої поштової кореспонденції вбачається, що ОСОБА_1 в квартирі не проживає, та квартира продана. З урахуванням вказаних обставин, судом було запропоновано позивачу надати підтвердження наявності у відповідача ОСОБА_1 права власності на житло, з приводу якого виник спір за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також відповідно до вимог ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач викладених у позові обставин належними та допустимими доказами не довів, обмежився наданою копією договору та складеним розрахунком, проте під час судового розгляду не було встановлено, що в період за який нараховано заборгованість відповідач була зобов'язана як власник житла здійснювати оплату житлово-комунальних послуг.

З урахуванням зазначеного слід відмовити у задоволенні вимог позивача, оскільки обставини, якими обгрунтовувались вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,- залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через районний суд ( а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва) протягом тридцяти днів з дня його ухвалення , а відповідачем- в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя Цокол Л.І.