Справа № 137/1020/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин,
Позивач звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом,яким просив встановити факт родинних відносин тавизначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 09.10.2013 р. померла його мати ОСОБА_3. На випадок своєї смерті спадкодавець зробила заповіт згідно з котрим заповіла позивачу земельну ділянку. Коли ж після смерті спадкодавця позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, то вона відмовила позивачу по тій причині, що останній пропустив строк для прийняття спадщини і повідомила, що йому потрібно звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також позивачу розяснено, що у його свідоцтві про народження його матір'ю записана «Сивак Фаня Демидівна», а спадкодавцем являється «Сивак Фаїна Демидівна». Оскільки позивач має намір оформити спадщину після смерті матері, відтак змушений звернутись до суду задля захисту своїх прав.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився надавши до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити, одночасно просить витрати зі сплати судового збору залишити за ним (а.с. 28).
Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з'явився надіславши до Літинського районного суду Вінницької області заяву, згідно якої просить справу слухати без представника сільської ради, позов визнає (а.с. 27).
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.
Так, згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 375176, виданим повторно 17.08.2017 р. Літинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, матірю позивача ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_3 (а.с. 9).
Згідно заповіту посвідченого 10.03.2011 р. секретарем Бруслиінвкьої сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого земельну ділянку, передану для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області заповідає своєму синові ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Як зазначено у свідоцтві про смерть серії серії І-АМ № 270496, виданому 11.10.2013 р. виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_3 померла 09.10.2013 року, актовий запис № 23 (а.с. 7).
У відповідності до довідки виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Літинського району Вінницької області з № 202/2-12 від 14.02.2018 р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 поховав свою матір - ОСОБА_3, яка померла 09.10.2013 р. (а.с. 15).
Згідно довідки Вербівської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини від 29.08.2017 р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходився на денному стаціонарі в періоди: з 21.10.2013 р. 25.10.2013 р. з діагнозом «Корінцевий синдром»; з 12.12.2013 р. 16.12.2013 р. із діагнозом «Бронхіт»; 03.03.2018 р. 07.03.2014 р. із діагнозом «Корінцевий синдром» (а.с. 12).
Відповідно до довідки поліклінічного відділення латинської ЦРЛ від 06.05.2018 р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 01.04.2014 р. по 10.04.2014 р. перебував на лікуванні (а.с. 13).
У своєму листі за № 1315/02-17 від 18.08.2017 р. Нотаріус Літинської державної нотаріальної контори відмовила позивачу в оформленні спадщини по причині пропущення строку необхідного для прийняття спадщини у у звязку із розбіжністю найменування спадкодавця згідно свідоцтва про смерть та матері позивача згідно свідоцтва про народження позивача (а.с. 19).
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Правовими положеннями, викладеними у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснюється, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Стаття 2 ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06. 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за заповітом, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких він є.
Враховуючи те, що позивач не зміг вчасно прийняти спадщину, оскільки перебував на лікуванні (а.с. 12-13), з урахуванням норм європейського законодавства, суд приходить до висновку у необхідності задоволення позову в та визначення ОСОБА_1 додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини визначивши останній двомісячний строк з моменту набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.
Така позиція суду узгоджується із правовим висновком ВССУ від 01 .02.2017р. у справі №306/27/15-ц, згідно якого встановивши, що строк для прийняття спадщини за заповітом пропущено у зв'язку із відсутністю відомостей про існування заповіту, що свідчить про поважність причин пропуску цього строку, суди дійшли обґрунтованого висновку про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.
Орім того, суд вважає за необхідне також задовольнити заяву позивача в частині встановлення факту родинних відносин з огляду на наступне.
Згідно письмових пояснень свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомляють, що проживають по сусідству та підтверджують те, що ОСОБА_3, яка померла 09.10.2013 року була ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, матірю (а.с. 29, 31).
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Пунктом 1 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав.
Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення свідків, які підтвердили, що померла ОСОБА_3 являється матірю позивачу ОСОБА_1, враховуючи співзвучність зазначення прізвища "ОСОБА_3/ОСОБА_1" та ім'я "ОСОБА_3/ОСОБА_3", суд приходить до висновку, що заявником надано достатньо доказів на підтвердження вищезазначених обставин.
Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за ним(а.с. 28).
Керуючись ст.ст. 2,12, 141,200,206, 209, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, враховуючи правові позиції, викладені у роз'ясненнях ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» та у ППВСУ №7 від 30. 05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи правові позиції, викладені у постанові пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,
Позов задовольнити.
Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 09.10.2013 року ОСОБА_3, терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла 09.10.2013 року була ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, матірю.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.