ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м. Київ

справа №755/1891/17

провадження № 22-ц/824/2853/18

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Аверковій А.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє»; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Михайлович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року у складі судді Астахової 0.0., повний текст складений 16.07.2018 року

встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду із позовом до відповідачів ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Михайлович про визнання виконавчого напису №756 від 06.09.2016 року, виданого приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. таким, що не підлягає виконанню.

Посилається на те, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус вчинив його з порушенням вимог законодавства, оскільки не перевіривши безспірності розміру заборгованості.

Крім того, позивач не отримувала від банку письмових вимог про усунення порушень.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року позов було задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №756 від 06.09.2016 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем.

Стягнуто в рівних частках з Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 320 грн. з кожного.

Не погоджуючись з таким рішенням ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що суд не оцінив належним чином в сукупності всіх доказів про направлення позивачу вимоги про усунення порушення кредитних зобов'язань, яка була отримана останнім. Крім того, суд не врахував, що вручення такої вимоги, відповідно чинного законодавства не є обов'язковим.

Позивач та його представник надіслали клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Учасники справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 квітня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №L01.188.35590, згідно якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 45 337,00 грн. на поточні потреби, зі сплатою 7,9 % річних строком на 96 місяців (а.с. 47-50).

29 квітня 2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №29/04-1, відповідно до якого банк відступає факторові права вимоги, а фактор стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Ідея Банк» та боржниками, в тому числі за кредитним договором №L01.188.35590 від 17 квітня 2015 року, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 46).

Згідно довідки-рахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №L01.188.35590 від 17.04.2015 року, станом на 11 липня 2016 року становить у розмірі 53 083,50 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 45 002,59 грн. та заборгованості за несплаченими відсотками та комісіями - 8080,91 грн. (а.с. 41-43).

Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» була складена вимога від 11.07.2016 року на адресу ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов'язань, в якій, серед іншого, відповідач вимагав від позивача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, що разом станом на 11 липня 2016 року становить 53 083,50 грн. (а.с. 38, 39).

Також у вимозі зазначалось, що у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» здійснить стягнення заборгованості у безспірному порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір фактора.

12 серпня 2016 року ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 35-36).

06 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №756, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» заборгованості у розмірі 54 383,50 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 45 002,59 грн., заборгованість за несплаченими відсотками та комісіями - 8080,91 грн. та плата за вчинення виконавчого напису - 1300,00 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису 04 жовтня 2016 року постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження №52490023 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Рантьє» у розмірі 54 383,50 грн. (а.с. 3).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1, дійшов висновку про те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 08 вересня 2016 року, оспорений позивачем, не відповідає вищезазначеним нормам, оскільки нотаріусом не перевірено факт одержання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за договором.

Із висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» надав нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості: копія повідомлення ТОВ «ФК «Рантье» про відступлення права вимоги, виписка з рахунку боржника станом на 11.07.2016, довідка про ненадходження платежів станом на 12.08.2016, вимога про усунення порушення кредитних зобов'язань від 11.07.2016, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення вимоги про усунення порушення кредитних зобов'язань від 11.07.2016 та повідомлення ТОВ «ФК «Рантье» про відступлення права вимоги разом із описом вкладення в цінний лист, списком згрупованих поштових відправлень та фіскальним чеком; довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором № L01.188.35590 від 17.04.2015, станом на 29.04.2016; довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором № L01.188.35590 від 17.04.2015, станом на 11.07.2016; детальний розрахунок заборгованості по кредиту № L01.188.35590 від 17.04.2015, станом на 11.07.2016; виписка з рахунку боржника станом на 12.08.2016; кредитний договір № L01.188.35590 від 17.04.2015; витяг з Додатку № 2 до Договору факторингу № 29/04-1 від 29.04.2016 (а.с.35-55).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи позивачка була належним чином повідомлена про порушення кредитних зобов'язань та обов'язок ліквідувати допущені порушення не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису (а.с.52-55).

За таких обставин, суд першої інстанції помилково зробив висновок про те, що нотаріусом не перевірено факт одержання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за договором, оскільки згідно підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку напису однією з обов'язкових умов є надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов'язань і наявність відмітки поштового зв'язку про її відправлення, а не одержання, як зазначено судом.

Судова колегія, установивши, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису нотаріусом здійснена перевірка наявності певних умов, за яких може бути вчинена зазначена нотаріальна дія, а також перевірка всіх пред'явлених для вчинення виконавчого напису документів, дійшла висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 06 вересня 2016 року указана відповідачем заборгованість є безспірною, боржник ОСОБА_1 належним чином повідомлена про порушення кредитних зобов'язань та обов'язок ліквідувати допущені порушення не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, тому підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду має бути скасоване, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Серет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді :