Справа №303/5034/18 2/303/2123/18
Ряд. стат. звіту - 43
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

предствника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про виселення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про виселення.

Позов мотивований тим, що вона ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. У вищезазначеній квартирі крім неї зареєстровані відповідачі по справі, а саме: її син ОСОБА_3, його колишня дружина ОСОБА_4 та її донька від попереднього шлюбу ОСОБА_6. Також зареєстрований її онук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2005 році її син та його дружина продали квартиру і у звязку з неможливістю продажу квартири в якій прописані та проживають неповнолітні діти, попросили її не надовго дозволити проживати в її квартирі та прописати їх з дітьми у неї. Вона погодилась і підписала відповідну заяву. З того часу відповідачі проживають у її квартирі. Під час сумісного проживання між її сином та її невісткою часто відбувалися сварки на грунті зловживання спиртними напоями і вона пішла проживати в інше місце. 07.07.2010 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду шлюб між її сином ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було розірвано. В подальшому її син ОСОБА_3 та його колишня дружина неодноразово то сходилися та проживали разом у її квартирі то билися і розходилися. Неодноразово викликалася поліція у звязку з їх поведінкою. Вона почала одержувати меншу пенсію і коли пішла щоб розібратися чому, то дізналася, що за час їхнього проживання у її квартирі жодного разу не сплачувалися комунальні послуги і вступило в законну силу рішення суду, наявність якого її син приховав, про стягнення з неї, як власника квартири заборгованість за електропостачання. Дану заборгованість вона сплачувала особисто. Недавно вона повернулася проживати у свою квартиру і зустріла з сторони свого сина ОСОБА_3 та його колишньої дружини ОСОБА_4 агресію по відношенню до неї, вислів в її адресу погроз вигнати її з квартири, також вони продовжують пиячити та скандалити, ображати її, що було також неодноразово зафіксовано працівниками правоохоронних органів. Остання крапля її терпіння закінчилася коли ОСОБА_3 підняв на неї руку, що змусило звернутися за захистом у правоохоронні органи. Дана обставина підтверджується витягом з ЄРДР за №0001823 зареєстрованого 05.08.2018 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не є членами її сімї. Донька ОСОБА_4 - ОСОБА_6, також ніколи не платила за комунальні послуги, а на даний час, як їй відомо знаходиться за кордоном на заробітках. Про багаторазові її прохання знятися з реєстрації добровільно, ніякого результату не мали. Відповідно до ст.116 ЖК Української РСР, якщо наймач (в даному випадку позивач), члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатним, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задоволити його з підстав зазначених в позові, пояснивши суду, що відповідач ОСОБА_3 є її рідним сином, ОСОБА_4 є колишньою дружиною її сина, а ОСОБА_6 є рідною дочкою ОСОБА_4 від першого шлюбу. Після розлучення її сина ОСОБА_9 із ОСОБА_4 вони і надалі продовжують проживати разом в квартирі, яка належить їй на праві власності. Також пояснила, що її син ОСОБА_9 та його колишня дружина ОСОБА_4 і її дочка ОСОБА_10 почали проживати з 01.06.2006 року в її квартирі, яка знаходиться в м.Мукачево по вул.Шевченка, 37/2 з її згоди, як власника квартири. З червня 2006 року по червень 2018 року вона проживала за іншою адресою, а саме по вул.Берегівська-обїздна в м.Мукачево. Також пояснила, що ОСОБА_6, дочка ОСОБА_11 на даний час не проживає в квартирі, так як знаходиться на заробітках за кордоном.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов також підтримав та просив суд його задоволити з підстав зазначених в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що він є рідним сином позивача ОСОБА_1 і на даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із своєю колишньою дружиною ОСОБА_4 та своїм сином ОСОБА_9. В квартирі із своєю жінкою він почав проживати з червня 2006 року за згодою своєї матері ОСОБА_1. Його мати проживала в м.Мукачево за іншою адресою, і прийшла проживати в свою квартиру, яка знаходиться по вул.Шевченка в червні 2018 року. Пояснив також, що після того, як його мати ОСОБА_1 прийшла проживати в квартиру та вона почала провокувати суперечки та сварки між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_4. Також пояснив, що дочка його колишньої дружини він першого шлюбу ОСОБА_6 на даний час в квартирі не проживає, а знаходиться на заробітках за кордоном.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов також не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що вона після розлучення із сином позивача ОСОБА_9 продовжує спільно проживати з ним в квартирі позивача, яка знаходиться по вул.Шевченка в м.Мукачево. Вона почала проживати в даній квартирі з червня 2006 року із згоди позивача ОСОБА_1, яка не заперечувала їй проживати в ній разом із своєю дочкою від першого шлюбу ОСОБА_6. Також пояснила, що позивач ОСОБА_1 тривалий час не проживала у своїй квартирі, а прийшла проживати в червні 2018 року і з того часу почала провокувати суперечки та сварки між ними. Її дочка ОСОБА_10 від першого шлюбу на даний час не проживає в квартирі, а знаходиться на заробітках за кордоном.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Суд заслухавши вступне слово учасників справи та дослідивши представлені письмові докази в справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно паспорта громадянина України серії ВО №664560 виданого 10.03.2000 року Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1, місце проживання останньої зареєстровано: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ОСОБА_2 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8034255 виданого 11.08.2005 року квартира №2 в будинку №37 в м.Мукачево по вул.Шевченка, належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Відповідно до паспорта серії ВР №180310 громадянина України ОСОБА_3 виданого 19.01.2005 року Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області, місце проживання останнього зареєстровано: ІНФОРМАЦІЯ_3.

У відповідності до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2010 року справа №2-2373/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, позов задоволено, шлюб зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, 15.01.2004 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №10 розірвано та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 16.06.2010 року і до досягнення повноліття дитини.

Згідно повторного Свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 037232 від 06.05.2006 року ОСОБА_7 народився 09.04.2005 року, батьками його є ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

У відповідності до Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії за адресою: м.Мукачево, вул.Шевченка, 37/2, зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до ОСОБА_2 з ЄРДР щодо кримінального провадження 0001823 від 05.08.2018 року за наслідками розслідування, провадження закрито за ч.1 ст.284 КПК України від 07.08.2018 року.

Згідно листа №01-40/6601 від 30.08.2018 року Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської ради ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ч.1 ст.156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч.2, 3 та 4 ст.156 ЖК Української РСР передбачено, що за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЖК Української РСР передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

У відповідності до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 власника квартири АДРЕСА_2, відповідач ОСОБА_4 є колишньою дружиною сина позивача ОСОБА_9, яка продовжує з ним спільно проживати в квартирі після розлучення, а ОСОБА_6, яка є рідною дочкою ОСОБА_4 на даний час в квартирі не проживає, а знаходиться на заробітках за кордоном, дані обставини визнані сторонами по справі. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 користуються квартирою зі згоди власника ОСОБА_1, ОСОБА_3 є членом її сімї. Таким чином, власник, має право використовувати квартиру для власного проживання, і для проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 є членом сімї власника квартири ОСОБА_1, і проживає разом із своєю колишньою дружиною та своїм сином в квартирі АДРЕСА_2 зі згоди власника ОСОБА_1.

Крім цього, позивачем ОСОБА_1 не було доведено належними та допустимими доказами, що відповідачі зловживають спиртними напоями і у звязку з цим між ними виникають сварки, а також те, що відповідачі ображають позивача та погрожують вигнати її з квартири.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов позивача ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 13, 15, 16, 316, 317, 391, 405 ЦК України та ст.ст. 2, 19, 23, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 з квартири АДРЕСА_3, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 89600 м.Мукачево, вул.Шевченка, 37/2, Закарпатської області.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: 89600 м.Мукачево, вул.Шевченка, 37/2, Закарпатської області.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце проживання: 89600 м.Мукачево, вул.Шевченка, 37/2, Закарпатської області.

Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, місце проживання: 89600 м.Мукачево, вул.Шевченка, 37/2, Закарпатської області.

Повний текст рішення складений 28.12.2018 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір