Справа № 750/909/18 Провадження № 22-ц/795/1049/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Висоцька Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

позивач - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 червня 2018 року (місце ухвалення м. Чернігів) у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру сплачених бюджетних коштів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру сплачених бюджетних коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу було призначено щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за матір»ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період з 01.09.2017 по 28.02.2017 у розмірі 1624,00 грн щомісячно. При зверненні за призначенням допомоги на догляд ОСОБА_2 було ознайомлено з повним переліком підстав, коли припиняється даний вид допомоги та нею підписано згоду про повідомлення в 3-денний термін про зміну всіх обставин. 06.11.2017 відповідачем було надано управлінню заяву про припинення виплати допомоги у зв»язку зі смертю ОСОБА_4. До заяви було додано копію Лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4, яка померла 25.10.2017. 10.11.2017 управлінням було припинено виплату допомоги з 01.11.2017 у зв»язку зі смертю підопічної.

Починаючи з листопада 2017 року у відповідача вже не було підстави для отримання права на допомогу на догляд. Відповідачу було направлено повідомлення та запропоновано повернути надміру виплачені кошти та попереджено, що у випадку несплати, питання про їх стягнення буде вирішуватись в судовому порядку. Позивач в позові просив стягнути з ОСОБА_2 на користь УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради суму надміру виплачених бюджетних коштів у вигляді щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним у розмірі 1624,00 грн за період з 01.11.2017 по 30.11.2017, стягнути з відповідача судовий збір.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просила заявлені позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування посилалась, що після смерті матері, яка померла 25.10.2017, прийшла до УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради 03.11.2017 щоб написати заяву про припинення допомоги на догляд, але на той час не було свідоцтва про смерть, про що повідомила спеціаліста, яка відповіла, що потрібно прийти коли буде готовий документ про смерть. 06.11.2017 ОСОБА_2 написала заяву про припинення допомоги. Зазначає, що у 3-денний термін повинна була повідомити про настання обставин при виникненні яких припиняється допомога, але таких обставин у відповідача не було. У відзиві посилалась, що в 10-денний строк повідомила позивача про припинення виплати. Крім того, надмірно виплачені кошти виникли внаслідок помилки з боку спеціалістів позивача.

У відповіді на відзив УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові просило задовольнити позовні вимоги повністю, та зазначили, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є суперечливими та такими, що не відповідають обставинам справи та нормам законодавства України. У діях ОСОБА_2 наявна недобросовісність набуття державної допомоги, а тому відповідні кошти підлягають поверненню. Помилки з боку спеціалістів управління у даному випадку не було.

В запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_2 просила в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи незаконністю та необґрунтованістю позовної заяви.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.06.2018 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь УПСЗН Деснянського районної у м. Чернігові ради суму надміру виплачених бюджетних коштів у вигляді грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним у розмірі 1624,00 грн, та 1762,00 грн у відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 15.06.2018, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги судом неправильно досліджено факти і додані докази, які мають значення для справи, неповністю з»ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги заявник посилається, на п. 8 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, згідно якого відповідач повідомила спеціаліста управління в десятиденний строк про припинення виплати допомоги у зв»язку зі смертю матері.

Зазначає, що позивач не зупинив зарахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, хоча мав це зробити. А саме, 08.11.2017 гроші виділені на виплату допомоги, 09.11.2017 вже були зараховані до Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк», а згідно п. 19 Порядку виплати допомоги суми грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки у разі письмової вимоги органу соціального захисту населення.

У скарзі заявник посилається, що сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_2 презумуються, та у зв»язку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування грошової допомоги сталося з причин, пов»язаних з розрахунковою помилкою, існують правові підстави для відмови в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу начальник управління ОСОБА_5 просить залишити рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.06.2018 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення. Зазначає, що судом в повній мірі з»ясовані фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінено докази, які мають юридичне значення для справи і вирішено спір по суті.

Відповідно до ч. 13ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно заяви ОСОБА_2 (а.с. 4-5) рішеннями УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради від 28.09.2017 (а.с. 8) їй було призначено щомісячну допомогу особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду за матірю, ОСОБА_4

У заяві ОСОБА_2 зобов»язувалась повідомити управління у 3-денний термін про зміну всіх обставин, які ведуть до припинення виплати допомоги (а.с. 4).

25.10.2017 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 460 (а.с. 9).

06.11.2017 відповідач звернулася до управління із заявою, в якій просила припинити виплату соціальної допомоги по догляду у звязку зі смертю матері - ОСОБА_6 (а.с. 8 зворот).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2017 управлінням було сформовано списки для виплат для 132 одержувачів допомоги, серед яких під номером 98 значиться ОСОБА_2 (а.с. 58-59).

Згідно платіжного доручення кошти було виплачено 09.11.2017 (а.с. 57).

10.11.2017 розпорядженням відділу соціальних допомог та субсидій Управління № 03-18/4989 було закрито особовий рахунок ОСОБА_2 з- 01.11.2017 року у звязку із смертю підопічного (а.с. 10).

21.11.2017 позивачем було направлено ОСОБА_2 повідомлення № 10-08/248 про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення, а саме 1624,00 грн за період з 01.11.2017 по 30.11.2017 у зв»язку зі смертю підопічної (зв. сторона а.с. 10).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що грошова виплата в розмірі 1624,00 грн була здійснена безпідставно, оскільки відповідач не мала права на отримання допомоги в листопаді 2017 року, крім того остання була попереджена про те, що виплата допомоги на догляд припиняється у разі коли сталися зміни у складі сімї, в даному випадку у звязку із смертю, а отже знала про те, що не має право на отримання цієї допомоги.

З таким висновком місцевого суду не погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства та встановленим обставинам справи враховуючи наступне.

Відповідно до п. 8 «Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2000 р. № 1192, виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли: сталися зміни у складі сім'ї у зв'язку із смертю або зміною місця проживання інваліда I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд; закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд; інвалід I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця. У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов'язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на надміру виплату бюджетних коштів та у відповіді на відзив з посиланням на норми ст. 1212 ЦК України, зазначав, що встановлена недобросовісність у діях ОСОБА_2, оскільки остання отримала кошти будучи обізнаною про відсутність підстав, що призвело до майнової шкоди.

Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Такі висновки містяться у правовій позиції у постанові ВСУ від 02.07.2014, № 6-91цс14.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, та не надано оцінку діям відповідача, щодо повідомлення про обставини, внаслідок яких припиняється виплата допомоги.

Як вбачається за змістом п. 8 Порядку визначено саме 10-денний строк повідомлення.

Відповідно до п. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (п. 1 ст. 252 ЦКУ).

Частиною першою статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Пунктом 5 ст. 254 ЦКУ визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Встановлено, що початком перебігу строку є 26 жовтня 2017 року, закінчення такого строку припадає на 04 жовтня 2017 року (субота), який є вихідним, таким чином, якщо десятий день повідомлення припадає на вихідний або святковий день, така особа має право подати повідомлення, в перший робочий день, наступний за таким вихідним або святковим днем.

Обставини подання повідомлення відповідачем 06.11.2017 визнаються позивачем та підтверджуються матеріалами справи.

Посилання що при зверненні за призначенням допомоги на догляд ОСОБА_2 було ознайомлено з повним переліком підстав, коли припиняється даний вид допомоги та нею підписано згоду про повідомлення в 3 денний термін про зміну всіх обставин, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки на рівні нормативного акту визначено порядок і строк повідомлення.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, та надавши перевагу одному доказу, не зазначив мотивів відхилення інших доказів, що призвело до ухвалення передчасного судового рішення.

Фактично суд допустив однобічність у дослідженні доказів і не перевірив усіх обставин, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень, та не надав мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

З врахуванням вище викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з постановлення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки скарга задовольняється, з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради слід стягнути на користь ОСОБА_2 в повернення судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 2643,00 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 3, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру сплачених бюджетних коштів - відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради (м. Чернігів, вул. Шевченка, 44, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) в повернення судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 2643,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення у повному обсязі складено 29.08.2018.

Головуючий:Судді: