АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3667/18 А Справа № 183/5502/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що з 15 вересня 2006 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з літа 2015 року шлюбні відносини між ними фактично припинились та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть, проживають окремо. У зв'язку з цими обставинами між ними було досягнуто домовленості щодо визначення місця проживання їхньої дитини з батьком. Починаючи з вересня 2015 року дитина проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні та вихованні. Зі своєї сторони він докладає всіх зусиль для забезпечення потреб дитини, однак його доходи не дозволяють в повній мірі забезпечити дитину всім необхідним, а відповідач не вважає за потрібне матеріально забезпечувати дитину, на його неодноразові прохання та вимоги не реагує. На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом до суду.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_4, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 м. Новомосковськ Дніпропетровської області, на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь батька дитини ОСОБА_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 м. Новомосковськ Дніпропетровської області у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_4, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат (а.с.21, 22).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.77, 78).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, АДРЕСА_2), аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в наступному розмірі: за жовтень 2016 року - 1 700 грн., за листопад 2016 року - 1 765 грн., за грудень 2016 року - 1 700 грн., за січень 2017 року - 1 729 грн., за лютий 2017 року - 1 748 грн., за березень 2017 року - 1 690 грн., за квітень 2017 року - 2 000 грн., за травень 2017 року - 1 497 грн., а починаючи з червня 2017 року - 2 000 грн. щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 15 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимогОСОБА_3, стягнувши з неї на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/8 частини від її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи з 15 березня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.48).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Сторонами не заперечувалось та матеріалами справи підтверджено, що дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2015 року проживає разом з батьком ОСОБА_3 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, знаходиться на його утриманні та вихованні (а.с.8, 49).

Мати дитини ОСОБА_2 проживає за кордоном (а.с175).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції послався на обґрунтованість позовних вимог та саме такий розмір аліментів, який зазначений позивачем у позовній заяві, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка на теперішній час є дитиною шкільного віку, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька.

Положеннями ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З 15 березня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.48).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Сторонами не заперечувалось та матеріалами справи підтверджено, що дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2015 року проживає разом з батьком ОСОБА_3 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, знаходиться на його утриманні та вихованні (а.с.8, 49).

Мати дитини ОСОБА_2 проживає за кордоном (а.с175).

З 01 липня 2017 року ОСОБА_2 перебуває у шлюбі із ОСОБА_10, ОСОБА_6 , від якого має доньку ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.176, 177).

Також ОСОБА_2 має неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.178).

Відповідно довідки Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 27 липня 2017 року ОСОБА_3 не отримував аліменти з ОСОБА_4 у період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року (а.с.70).

Позивач, звернувшись до суду зі вказаним позовом, посилався на те, що починаючи з вересня 2015 року дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні та вихованні, він докладає всіх зусиль для забезпечення потреб дитини, однак його доходи не дозволяють в повній мірі забезпечити дитину всім необхідним, а відповідач з ними не проживає та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, на його неодноразові прохання та вимоги не реагує (а.с.1-3).

Заперечуючи проти позову, відповідач надала копії квитанцій про сплату батьківської плати за перебування сина ОСОБА_9 в Дитячому навчальному закладі №1 м.Новомосковська Дніпропетровської області: 06 жовтня 2016 року в розмірі 300 грн.; 14 листопада 2016 року - 235 грн.; 29 грудня 2016 року - 300 грн.; 18 січня 2017 року - 271 грн.; 16 лютого 2017 року - 252 грн.; 31 березня 2017 року - 310 грн.; 16 травня 2017 року - 503 грн. (а.с.53-55).

Однак, не можуть бути зараховані в рахунок сплати аліментів ОСОБА_2, вказані суми, внесені нею як батьківська плата за перебування сина ОСОБА_9 в Дитячому навчальному закладі № 1 у зазначеному вище розмірі у відповідні місяці, оскільки є добровільною сплатою матір'ю додаткових витрат на свою дитину та не впливають на розмір аліментів.

З матеріалів справи вбачається з позовними вимогами у даній справі про стягнення аліментів ОСОБА_3 звернувся до суду 04 жовтня 2016 року (а.с.1-3).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», який діяв на час звернення позивача до суду з позовом, встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень;, а для дітей віком від 6 до 18 років - з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень.

Редакцією Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року були внесені зміни до СК України, та передбачено ч. 2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Таким чином, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, на момент звернення позивача до суду з позовом - 04 жовтня 2016 року, становив 1531 грн.

Отже, враховуючи, що у 2016 році встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць у розмірі з 1 травня - 1531 грн., та беручи до уваги, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, враховуючи, що у відповідача на утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 766 грн. щомісяця, але менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно вимог ч.2 ст.182 СК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що з відповідача слід стягувати аліменти в частині доходу відповідача в розмірі 1/8 частина її заробітку (доходу) щомісяця відповідно до уточнень позовної заяви позивача, є безпідставними, оскільки позивач звернувся до суду з первісними позовними вимогами про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, та саме первісну позовну заяву позивач підтримав під час розгляду справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 430 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, АДРЕСА_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 766 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді