Номер провадження 2/754/4365/18 Справа №754/4719/18
04 липня 2018 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
секретаря судового засідання Шевчук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий дім» (далі - позивач) через представника звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивує тим, що 02.06.2008 р. між сторонами укладено Кредитний договір №0003016/34-2008К, у відповідності до умов якого, відповідач отримав кредит в розмірі 600 000 грн. на придбання авто бетонозмішувача, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18, 5%, на строк до 01.06.2015 р. Банком зобов'язання виконались в повному обсязі, при цьому відповідач не виконує умови договору, заборгованість не погашена та станом на 02.04.2018 р. складає 115 482, 14 грн., з яких: 25 836 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 15 629, 01грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 23 153, 38 грн. - сума інфляційного збільшення; 50 863, 75 грн. - відсотки, у відповідності до ст. 625 ЦК України.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому, не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача ОСОБА_1 до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.
Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
02.06.2008 р. між сторонами укладено Кредитний договір №0003016/34-2008К, у відповідності до умов якого, відповідач отримав кредит в розмірі 600 000 грн. на придбання авто бетонозмішувача, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18, 5%, на строк до 01.06.2015 р.
ПАТ «Банк «Кліринговий дім» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконував, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не вносив починаючи з 2009 року.
У відповідності до п. 3.2 Договору погашення Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця до останнього Робочого дня кожного місяця в сумі 7 143 грн., починаючи з липня місяця 2008 року, останній платіж в рахунок Кінцевого погашення Кредиту здійснюється в сумі 7 131 грн. не пізніше 01.06.2015 року.
Згідно з п. 7.1 Кредитного договору за прострочення погашення кредиту та/або процентів, позичальник сплачує банку неустойку з розрахунку подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 2.3 цього Договору, від простроченої суми Кредиту та/або Процентів за кожен день прострочення.
25.06.2008 р. позивач ПАТ «Банк «Кліринговий дім» листом повідомив відповідача ОСОБА_1 про зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме, що з 01.07.2008 р. процентна ставка по Кредиту встановлена на рівні 20 % річних.
08.07.2008 р. відповідач ознайомився зі зміною процентної ставки.
19.03.2009 р. між сторонами укладено Додатковий договір №1, у відповідності до якого п. 3.2 Кредитного договору викладено в такій редакції: «Погашення Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця до останнього Робочого дня кожного місяця в сумі 8 617 грн., починаючи з березня місяця 2010 року, останній платіж в рахунок Кінцевого погашення Кредиту здійснюється в сумі 8 602 грн. не пізніше 01.06.2015 року…..».
Крім вказаного викладено в новій редакції п. 2.4 Кредитного договору, а саме: «Умови кредитування по цьому Договору, включаючи детальний розпис сукупної вартості Кредиту з урахуванням плати за користування Кредитом (Процентів, у відсотках річних), вартості усіх супутніх послуг, інших фінансових зобов'язань Позичальника, а також графік платежів у розрізі сум Погашення Кредиту, сплати Процентів за користування Кредитом, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань Позичальника за кожним платіжним періодом, визначаються в Додатку №3 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною.».
Інші умови договору залишені без змін.
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вбачається, що кредитним договором, укладеним між сторонами по справі, а саме п. 7.2, визначено розмір відсотків у відповідності до ст. 625 ЦК України в розмірі 40 %.
Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
При цьому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення суми інфляційного збільшення в розмірі 23 153, 38 грн., оскільки вбачається, що банком при розрахунку відсотків в розумінні ст. 625 ЦК України застосовано подвійний їх розмір - 40 %, що повністю компенсує втрати позивача у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, а тому нарахування суми інфляційних втрат призведе до подвійної відповідальності ОСОБА_1 за одне й те ж саме порушення.
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.
На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім»витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1.
Повний текст рішення суду складено 13.07.2018 року.
Суддя