Справа № 463/2988/17 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/894/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О.Я., Савуляка Р.В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 30 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_5 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей без згоди батька, -

в с т а н о в и л а:

15.06.2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей без згоди батька за межі (кордон) України до АР Крим.

Позов обгрунтовувала тим,що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею. Після розірвання шлюбу відповідач дітьми не цікавиться, їх розвитком не займається. На території АР Крим, Сакський район, с.Штормове, проживає її бабуся, яка приходиться її дітям прабабусею. Вона неодноразово зверталась до відповідача за проханням про надання нотаріально засвідченого дозволу на вивіз дітей в АР Крим та за кордон з метою відвідування родичів, проведення канікулярного періоду, однак у наданні такого дозволу позивач їй безпідставно відмовляє. Нею двічі було направлено відповідачу телеграми з проханням з'явитись до нотаріуса для оформлення відповідного дозволу, проте відповідач свідомо ухиляється від оформлення такого дозволу, чим завдає шкоду власним дітям, перешкоджаючи їм у реалізації права проводити час із родиною, подорожувати, розвиватись та пізнавати світ. Крім того, зазначає, що відповідач самоусунувся від виховання та спілкування з дітьми, не приймає участі в їх розвитку, чим шкодить інтересам дітей. Тому згідно заяви про зміну предмету позову від 04.09.2017 року просила ухвалити рішення, яким: надати дозвіл на тимчасовий виїзди за межі (кордон) України до АР Крим дітям дитині ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у супроводі матері ОСОБА_2 або у супроводі бабусі ОСОБА_5, в період з 1 червня 2018 року по 1 вересня 2018 року без дозволу та супроводу батька ОСОБА_4.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_5 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей без згоди батька відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідач уже надавав позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за межі України, в тому числі, в АР Крим. Жодних негативних наслідків за цей час, на можливість настання яких посилається суд першої інстанції у своєму рішенні, не настало. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Вважає, що судом першої інстанції проігноровано пряму норму Закону, яка декларує право громадян України на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію. Таке положення закону судом не спростовано, а в основу судового рішення покладено виключно припущення про можливе настання негативних наслідків, чим порушено один із основних принципів, які ставляться до судових рішень процесуальним законодавством - судове рішення й доказування не може грунтуватись на припущеннях. Зазначає, що відповідач, не забезпечивши дітям поїздку за кордон та відпочинок, перешкоджає їхньому культурному та духовному розвитку.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Ст.150 ч.2 СК України встановлено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до положень ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно Закону України про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається одинакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч.1 ст.12 Закону).

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Судом встановлено, що сторони у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20-21).

Шлюб між сторонами розірвано 13 травня 2016 року, що вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданого Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.22).

Після розірвання шлюбу діти проживають з матір»ю.

Відповідно до ч. 3 статті 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить надати дозвіл на виїзд дітей в Автономну республік Крим, яка має статус тимчасово окупованої території України, а тому до правовідносин щодо дачі згоди одного з батьків на виїзд дітей в Автономну республіку Крим підлягає застосуванню Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який встановлює особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території України.

Міністерством закордонних справ України надано рекомендації щодо поїздок громадян до тимчасово окупованої АР Крим від 11.08.2016 року, що опубліковані на офіційній веб-сторінці МЗС України та на Єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України згідно яких громадянам України та іноземцям рекомендовано тимчасово утриматися від поїздок до окупованої території АР Крим, враховуючи неможливість Української сторони забезпечити належну безпеку наших співвітчизників на території окупованого півострова.

Відтак, з врахуванням неможливості Української сторони забезпечити безпеку громадян України на окупованій території АР Крим, колегія суддів погоджується з висновками районного суду, що виїзд дітей сторін на тимчасово окуповану територію АР Крим не відповідає інтересам дітей, оскільки такий виїзд становить загрозу для їх життя та здоров'я.

Висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 30 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.07.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.