Провадження №: 2/752/5774/18
13.12.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
20.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Враховуючи той факт, що відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує, в квартирі відсутні його особисті речі, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Одночасно подав заяву про зміну підстав позову, а саме просив задовольнити його позов на підставі ст. 405 ЦК України, оскільки квартира перебуває у його приватній власності.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивачки, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до ОСОБА_2 позовних вимог з наступних підстав.
За даними довідки про реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 15.08.2018 року за № 1699348 , у квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 з 16.06.1998 року, однак за вказаною адресою не зареєстрований (а.с. 7).
За даними довідки про реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 17.08.2018 року за № 32606017, у квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 з 11.03.1997 року, власником особового рахунку є ОСОБА_1 (а.с. 8).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 17 серпня 2018 року засвідчено те, що за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 01 серпня 2010 року, громадянин ОСОБА_2 фактично не проживає (а.с. 9).
Суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки факт реєстрації його місця проживання створює перешкоди для використання власником зазначеного приміщення на власний розсуд, чим порушуються її ж законні права та інтереси, а за відсутності відповідача в судовому засіданні, суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачкою підстави для позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 325 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213, 224 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України в місті Києві про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк