Справа № 373/767/18 Головуючий в суді І інстанції Рева О.І.
Провадження № 22ц-824/4467/18 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільний частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом. У подальшому, представник позивача подав заяву, в якій просив призначити судової експертизи для визначення варіантів поділу спірного майна.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року заяву задоволено, призначено у справі судову земельну-технічну експертизу, проведення якої доручити судовому експерту ОСОБА_5 на вирішення якої поставлено про можливі варіанти поділу належної позивачу 1/2 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судова експертиза повинна бути проведена в КНДІСЕ, а судовий експерт ОСОБА_5 є зацікавленою особою та не зможе надати об'єктивний висновок.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про призначення експертизи, місцевий суд виходив з того, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо та сторонами не було надано інших висновків експертів з цих питань, тому клопотання підлягає задоволенню і проведення цієї експертизи необхідно доручити судовому експерту ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності (а.с.3-4).

У липні 2018 року представником ОСОБА_4 - ОСОБА_6 було подано клопотання про призначення експертизи, в якому просив доручити її проведення судовому експерту ОСОБА_5 (а.с.23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу у справі.

В даному випадку між сторонами виник спір щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, а для визначення можливих варіантів поділу цього майна необхідні спеціальні знання, а тому судом обґрунтовано задоволено клопотання про призначення експертизи у справі.

Посилання апелянта на те, що обраний судом судовий експерт ОСОБА_5 є зацікавленою особою у вирішенні спору та не зможе надати об'єктивного висновку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не підтверджені жодними належними і допустимими доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях. Інших вагомих доводів, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: