СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12501/17

пр. № 2/759/1970/18

09 жовтня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі:головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Чернишук К.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2017 р. позивач звернулася до суду із позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 17.10.2008 по липень 2017 р. у сумі 91979 грн 16 коп., посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2009 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.10.2008 і до повноліття дитини. Проте, відповідач належним чином рішення суду не виконує, аліменти на утримання дитини не сплачує в результаті чого, станом на 01.06.2017, розмір заборгованості, розрахований державним виконавцем, становить 95203 грн 89 коп. За період з жовтня 2008 р. по липень 2017 р. сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 91979 грн 16 коп.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав необґрунтованості та безпідставності, у відзиві на позовну заяву від 21.02.2018, 04.09.2018 зазначив про відсутність належних та допустимих доказів підтвердження позовних вимог, розмір пені, який просить стягнути позивач є спірним, з липня 2015 р. аліменти на утримання сина сплачував шляхом перерахування коштів на користь позивача засобами поштового зв'язку, з грудня 2015 р. аліменти та заборгованість по аліментах належним чином перераховувались на депозитний рахунок ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, внаслідок чого існують надлишково переховані кошти, з яких частину перераховано в дохід держави як не витребувані стягувачем понад рік. При зверненні до державного виконавця, який здійснює виконання рішення щодо стягнення аліментів із заявою про стягнення з нього аліментів, дізнався про відсутність реквізитів для перерахунку коштів на користь позивача. Крім того, в судовому порядку мав місце спір між сторонами про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2014 р. по липень 2015 р., рішення суду набрало законної сили, з боржника стягнуто 3292 грн 93 коп., а тому позовні вимоги за даний період часу не підлягають повторному розгляду та стягненню.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надіслала лист про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с. 50, 122).

06.03.2018 позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначила про ненадання відповідачем належним чином оформлених платіжних документів щодо підтвердження сплати аліментів та їх розміру, а надані довідки, платіжні доручення підтверджують сплату аліментів за іншими виконавчими листами з виконання рішення суду, боржником за яких є ОСОБА_2

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 03.02.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 24). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 23).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2009 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 17.10.2008 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22).

На підставі вказаного рішення суду 01.09.2009 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-507, на підставі якого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 26, 28).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 11.11.2015, 07.06.2017, заборгованість боржника станом на 01.11.2015 складає 52300 грн 89 коп., станом на 01.06.2017 загальна заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 952503 грн 89 коп. (а.с. 6, 25).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.04.2016 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з вересня 2014 по липень 2015 у розмірі 3292 грн 93 коп. Рішенням суду також встановлено, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2008 р. по червень 2012 р. та з липня 2012 р. по серпень 2014 р. на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.04.2013, 26.05.2015 (а.с. 34-36).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною 1 ст. 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного суду від 25.04.2018, провадження № 14-37цс18).

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 № 6-300цс16.

З урахуванням наведених правових норм та позиції Верховного суду, підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів за період з 17.10.2008 по липень 2015 р. відсутні, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.04.2013, 26.05.2015 розмір пені за вказаний період вже стягнуто та повторному стягненню не підлягає.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з серпня 2015 р. по травень 2017 р.

Відповідач зазначає, що здійснював оплату аліментів, в якості підтвердження чого надав платіжні доручення. Проте, суд вказані докази не приймає до уваги, оскільки з них вбачається, що аліменти сплачувались за іншими виконавчими листами, а саме, №759/15015/14-ц від 19.06.2015, №2/759/2580/13 від 17.01.2014, тоді як вирішується питання щодо стягнення пені за виконавчим листом за №2-507 від 01.09.2009. З листа ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 13.08.2018 вбачається, що на виконанні у ВДВС перебуває чотири виконавчі листи, оплату коштів на які здійснював відповідач, в підтвердження чого і надав відповідні документи (а.с 129).

При розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд вважає за необхідне виходити з розрахунку заборгованості по аліментам, складеного старшим державним виконавцем Подільського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві станом на 01.11.2015 та на 01.06.2017 відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України.

Відповідно до вказаного розрахунку за ОСОБА_2 рахується заборгованість: серпень 2015 р. - 1652 грн 25 коп., вересень 2015 р. - 1692 грн 50 коп., жовтень 2015 р. - 1692 грн 50 коп., листопад 2015 р. - 1772 грн 25 коп., грудень 2015 р. - 2196 грн 50 коп., січень 2016 р. -1781 грн 50 коп., лютий 2016 р. - 1971 грн 50 коп., березень 2016 р. - 2091 грн 00 коп., квітень 2016 р. - 2057 грн 00 коп., травень 2016 р. - 2020 грн 00 коп., червень 2016 р. - 2137 грн 50 коп., липень 2016 р. - 2162 грн 25 коп., серпень 2016 р. - 2146 грн 50 коп., вересень 2016 р. - 2176 грн 25 коп., жовтень 2016 р. - 2187 грн 75 коп., листопад 2016 р. - 2252 грн 00 коп., грудень 2016 р. - 2773 грн 50 коп., січень 2017 р. - 2323 грн 00 коп., лютий 2017 р. - 2458 грн 00 коп., березень 2017 р. - 2752 грн 50 коп., квітень 2017 р. - 2697 грн 00 коп., травень 2017 р. - 2947 грн 00 коп.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2017 по 01.07.2017 включно, задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів у підтвердження позовних вимог у цій частині. В довідці про розрахунок заборгованості старшого державного виконавця від 11.11.2015, 07.06.2017 заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_2 за виконавчим листом за №2-507 від 01.09.2009 не значиться. Інших доказів у підтвердження позовних вимог у цій частині позивачем не надано.

З відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума неустойки за період з серпня 2015 р. по травень 2017 р. включно, яка обчислюється у розмірі 1% від суми заборгованості по аліментах помножена на кількість днів місяця в якому виникла заборгованість та шляхом додавання пені за кожен місяць: серпень 2015 р. 31 день * 16,52 (що становить 1% від суми заборгованості в розмірі 16,52)=512 грн 12 коп. + вересень 2015 р. - 507 грн 90 коп. + жовтень 2015 р. - 524 грн 83 коп. + листопад 2015 р. - 531 грн 60 коп. + грудень 2015 р. - 681 грн 07 коп. + січень 2016 р. - 552 грн 42 коп. + лютий 2016 р. - 571 грн 88 коп. + березень 2016 р. - 648 грн 21 коп. + квітень 2016 р. - 617 грн 10 коп. + травень 2016 р. - 626 грн 20 коп. + червень 2016 р. -641 грн 40 коп. + липень 2016 р. - 670 грн 22 коп. + серпень 2016 р. - 665 грн 57 коп. + вересень 2016 р. - 652 грн 80 коп. + жовтень 2016 р. - 678 грн 28 коп. + листопад 2016 р. - 675 грн 60 коп. + грудень 2016 р. - 859 грн 94 коп. + січень 2017 р. - 720 грн 13 коп. + лютий 2017 р. - 688 грн 24 коп. + березень 2017 р. - 853 грн 43 коп. + квітень 2017 р. - 809 грн 10 коп. + травень 2017 р. -913 грн 57 коп. Загальний розмір пені становить 14601 грн 61 коп.

Наданий позивачем розрахунок суд не приймає в основу для нарахування пені, оскільки рішенням суду вирішено стягувати аліменти з відповідача в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, проте позивач проводила нарахування прожиткового мінімуму в розмірі 50%, що не відповідає вимогам закону, розміри сум є завищеними.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 14601 грн 61 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 146 грн 01 коп. (14601,61 грн. х 100% : 91979,16 грн. = 15,87 % х 971,79).

На підставі викладеного, керуючись вимогами, ст.ст. 180, 195, 196 СК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з серпня 2017 р. по травень 2017 р. включно у розмірі 14601 (чотирнадцять тисяч шістсот одна) грн 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір по справі у розмірі 146 (сто сорок шість гривень) 01 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 09.10.2018.