УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року

м. Харків

Справа № 638/182/14-ц

Провадження № 22ц/790/3247/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Сінченко І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Харківська міська рада

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею26, 7 кв.м.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він самостійно здійснив будівництво гаражу, розташованого між будинками № 293 та № 295 по АДРЕСА_1. Роботи виконані без розробки проекту та відповідного дозволу на початок будівельних робіт. Відповідно до технічного висновку, гараж знаходиться в нормальному стані та придатний до експлуатації.

Оскільки гараж вважається самочинним будівництвом, просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2014 року задоволено позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності. Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю - гараж, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 26,7 кв.м.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ГК «Незабудка» просять рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що гаражний кооператив побудований ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка відведена для нужд кооперативу. ОСОБА_1 не будував гараж та не був членом кооперативу, гаражем не користувався. Земельна ділянка на якій збудований гараж надано в користування гаражному кооперативу.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно підпункту 9 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу. Особа, яка подала заяву про забезпечення доказів, зобов'язана відшкодувати судові витрати, а також збитки, спричинені у зв'язку із забезпеченням доказів, у разі неподання позовної заяви у строк, зазначений в частині п'ятій цієї статті, а також у разі відмови у позові.

Статтею 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що клопотання про забезпечення доказів заявлено для обгрунтування доводів заперечень на апеляційну скаргу, заявник самостійно отримати не має можливості копію вказаних документів та для правильного вирішення справи необхідно врахувати витребувану інформацію, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення клопотання про забезпечення доказів.

Керуючись ст.ст. 84, 116, 117, 260, 261, 367, 389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати в гаражному кооперативі «Незабудка» завірені належним чином копії наступних документів:

- Статут гаражного кооперативу «Незабудка»;

- документи, що підтверджують членство ОСОБА_3 у гаражному кооперативі «Незабудка»;

- документи щодо передачі права користування гаражним боксом НОМЕР_1 літ. «Д-1» за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3;

- копії правовстановлюючих документів на земельну ділянку, ГК «Незабудка»;

- документи підтверджуючі будівництво гаражного боксу НОМЕР_1 ОСОБА_3.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 389 ЦПК України не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: