ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/57/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Трусової Т.О.,

при секретарі - Расуловій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2про встановлення способу і порядку виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07.06.2011 року

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року заявник, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2суму боргу за договором позики у розмірі 956 820 грн., в межах дійсної вартості спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4: 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_2; 1/2 частини дачного будинку АДРЕСА_1 в СТ «Тепломережі» у Дарницькому районі м. Києва; 1/2 частини дачного будинку АДРЕСА_3 в СТ «Тепломережі» у Дарницькому районі м. Києва, 1/2 частини автомобіля «Тойота Ленд Крузер», 1990 р.в., д.н. НОМЕР_1, 1/2 частини автомобіля «БМВ-325», 1986 р.в., д.н. НОМЕР_2, а також судові витрати в сумі 2 063 грн. 68 коп. На виконання даного рішення 26.07.2012 р. Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчі листи, які знаходяться на виконанні у Дарницькому РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Зазначає, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду, оскільки навмисно не отримує свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та не реєструє за собою право власності на дане майно. У зв'язку із викладеним заявник звернулась до суду з даною заявою в якій просить встановити порядок виконання рішення наступним чином: звернути стягнення на майно, одержане у спадщину ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, а саме: на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2; на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 в СТ «Тепломережі» у Дарницькому районі м. Києва, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_4; на 1/2 частини будинку АДРЕСА_3 в СТ «Тепломережі» у Дарницькому районі м. Києва, який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3, шляхом примусової реалізації цього майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього майна, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_2 у розмірі, визначеному рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07.06.2011 року у цивільній справі № 2-324/11, а саме 956 820 грн. основного боргу, та 2 063 грн. 68 коп. судових витрат.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду заяви були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали заяви та цивільної справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07.06.2011 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики за рахунок спадкового майна. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2суму боргу за договором позики у розмірі 956 820 грн., в межах дійсної вартості спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4: 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_2; 1/2 частини дачного будинку АДРЕСА_3 в СТ «Тепломережі» у Дарницькому районі м. Києва; 1/2 частини дачного будинку АДРЕСА_1 в СТ «Тепломережі» у Дарницькому районі м. Києва, 1/2 частини автомобіля «Тойота Ленд Крузер», 1990 р.в., д.н. НОМЕР_1, 1/2 частини автомобіля «БМВ-325», 1986 р.в., д.н. НОМЕР_2, а також судові витрати в сумі 2 063 грн. (том 8, а.с. 116-130)

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вищезазначеного рішення суду, 26.07.2012 р. Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчі листи № 2-324/11, які з 2012 року знаходились на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві, а 2014 року вказані виконавчі листи було передано на виконання до ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві.

З матеріалів справи вбачається, що враховуючи вчиненні державним виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення згідно Закону України «Про виконавче провадження», рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07.06.2011 року, залишається не виконаним, оскільки боржник ОСОБА_3 не реєструє за собою право власності на зазначене в рішенні суду спадкове майно, в межах дійсної вартості якого має бути погашена заборгованість перед ОСОБА_2

Згідно копії листа УДВС ГТУЮ у м. Києві від 24.03.2016 р. № К-1308, з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем направлено запити до органів, що здійснюють реєстрацію майна та ДПС України щодо відкритих рахунків боржника у банківських установах. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відомості на боржника відсутні. (том 10, а.с.15)

Як вбачається із постанови Верховного суду від 15.03.2018 року за результатами розгляду справи № 489/2924/16-ц, провадження № 61-2811св18, Верховний суд зробив наступні висновки.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора (Постанова Верховного суду від 15.03.2018 року в справі № 489/2924/16-ц, провадження № 61-2811св18).

Як встановлено судом, зобов'язання боржника ОСОБА_3, встановленні рішенням суду перед ОСОБА_2, як кредитором не виконанні, оскільки ОСОБА_3, як спадкоємець не отримує свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та не реєструє за собою право власності на дане майно.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про встановлення чи зміну способу та порядку виконання судового рішення або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

З матеріалів справи вбачається, що неотримання боржником ОСОБА_3, яка є спадкоємцем ОСОБА_4, свідоцтва про право на спадщину істотно ускладнює виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов'язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією "Про захист прав та свобод людини", яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов'язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи викладене, а також те, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора, суд приходить до висновку, що заява про встановлення способу і порядку виконання рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 354, 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2про встановлення способу і порядку виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07.06.2011 року - задовольнити.

Встановити порядок виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07.06.2011 року у справі № 2-324/11 наступним чином: звернути стягнення на майно, одержане у спадщину ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, а саме: на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2; на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 в СТ «Тепломережі» у Дарницькому районі м. Києва, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_4; на 1/2 частини будинку АДРЕСА_3 в СТ «Тепломережі» у Дарницькому районі м. Києва, який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3, шляхом примусової реалізації цього майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього майна, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_2 у розмірі, визначеному рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07.06.2011 року у цивільній справі № 2-324/11, а саме 956 820 грн. основного боргу, та 2 063 грн. 68 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: