пр. № 2/759/6268/18
17 грудня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - П'ятничук І.В.,
за участю секретаря - Медвідчук В.В.,
третьої особи- Курської А.О.,
розглянувши у підготовчому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
В серпні 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просила суд, постановити рішення яким визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації місця проживання.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. На підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Ленінградською районною Радою народних депутатів м.Києва 05.11.1999 р., розпорядження №4347, квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_1, 1/3 частини; ОСОБА_3, 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.2018 року НОМЕР_1 за ОСОБА_4, 1/3 частини.
Всі співвласники зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1
Крім співвласників у зазначеній квартирі, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання Святошинської РДА №1713743 від 18.08.2018року з 24.01.2006 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_2, який є колишнім чоловіком ОСОБА_1
У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично, з дня прописки та по теперішній час в зазначеній квартирі не проживав та не з'являється, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться, позивач вимушена була звернутись до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, в судові засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки в суд не повідомляв та не просив розглядати справу за її відсутності, відзив на позов відповідачем на адресу суду не подавався.
Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась.
Оскільки сторона позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, та за одночасним існуванням всіх обставин, що передбачені у ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення позивача, третьої особи та свідка, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1. На підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Ленінградською районною Радою народних депутатів м.Києва 05.11.1999 р., розпорядження №4347, квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_1, 1/3 частини; ОСОБА_3, 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.2018 року НОМЕР_1 за ОСОБА_4, 1/3 частини. (а.с.5-7)
Всі співвласники зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1
В зазначеній квартирі, крім співвласників з 24.01.2006 року зареєстрований ОСОБА_2, який є колишнім чоловіком позивача. На підставі рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25.08.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. (а.с.9)
Оскільки, ОСОБА_2 прописаний за вказаною адресою, хоча фактично з дня реєстрації та по теперішній час в зазначеній квартирі не проживав та не з'являвся, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться, позивач вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом.
Також, зі слів відповідача у телефонній розмові ОСОБА_2 повідомив, що довгий час проживає в Російській Федерації за адресою: АДРЕСА_3 та наміру повернення до України не має.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є сусідкою позивача та проживає за адресою: АДРЕСА_2 підтвердила суду ті обставини, що дійсно відповідач не проживає в АДРЕСА_1 у м.Києві, з 2006 року, оскільки на постійній основі проживає в Російській Федерації.
Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання відповідачами такими, що втратили право користування квартирою є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 316-319, 321, 328, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, Законом України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. . 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття його з реєстрації місця проживання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. П'ятничук