УХВАЛА

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 199/7802/16-ц

провадження № 61-47758ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом ОСОБА_2, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Поділено спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме визнано за кожним з них право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 2107, 1988 року випуску, кузов НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, який зареєстровано за ОСОБА_1

В іншій частині первісного та зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо поділу автомобіля та стягнення на його користь з ОСОБА_1 1/2 частини вартості автомобіля скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ? автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1988 року випуску, грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 15 280,00 грн.

Залишено автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1988 року випуску в користуванні ОСОБА_1

В іншій частині рішення залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

05 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, подана адвокатом ОСОБА_2, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року, в якій скаржник просила скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з таких підстав.

До касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 5 464,74 грн. Однак, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, доданий до касаційної скарги документ не підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Предметом первісного позову ОСОБА_1 є дві вимоги майнового характеру: про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя і визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної квартири, про визнання автомобіля об'єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення на її користь грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 15 280,00 грн.

Предметом зустрічного позову ОСОБА_3 є майнова вимога про визнання автомобіля об'єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення на його користь грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 15 280,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

В підпункті 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позову) вказано, що за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 80 ЦПК України 2004 року у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З урахуванням наведеного вище, слід надати суду документ, що підтверджує вартість нерухомого майна, про поділ якого заявлено позов та оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, у разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

В частині третій статті 392 ЦПК України вказано, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. В цій же частині зазначається, що до касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

В частині першій статті 60 ЦПК України вказано, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Касаційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 подано та підписано адвокатом ОСОБА_2, на підтвердження повноважень якої до матеріалів касаційного провадження додано копію ордеру, копію договору про надання професійної правничої допомоги та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

На виконання положень частини третьої статті 392 ЦПК України, частини четвертої статті 62 ЦПК України особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно надати документи, які підтверджують її повноваження представляти інтереси ОСОБА_1 саме у Верховному Суді, оскільки в наданій копії ордеру в графі «назва органу, у якому надається правова допомога» такий орган не вказано.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом ОСОБА_2, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько