Справа № 337/5224/17
Провадження № 2/337/440/2018
11 липня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Коваленко В.С.
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_2 з позовною заявою, відповідно до уточнень якої, вказала, що вона є матір'ю ОСОБА_4. У ОСОБА_3 відповідача за даним позовом, від ОСОБА_4 народився син ОСОБА_2. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, з лютого 2017 року, і до теперішнього моменту постійно проживає разом з нею, та знаходиться на повному утриманні. Відповідачка зовсім не займається вихованням дитини та взагалі залишила дитину на повне її утримання. З того часу коли внук проживає разом з нею, ОСОБА_5 жодного разу не приїжджала до власного сина, не цікавилася його здоров'ям, розвитком. Цей факт на її думку яскраво підтверджує про злісне ухиляння від виконання відповідачем ОСОБА_3 своїх батьківських прав. Своїми діями відповідач відмовляється виконувати покладений на неї обов'язок утримання та виховання, не кажучи про надання будь якої матеріальної допомоги своєму сину. Окрім цього зазначає, що ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем та наркотичними засобами. Зокрема, ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Вважає, що зазначені фактори, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Вищезазначені факти яскраво підтверджують що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини. Просить суд позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1; призначити її опікуном дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути аліменти з ОСОБА_3 у розмірі 1000 гривень щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2018 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання.
19.03.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява, з позовними вимогами про призначення опікуна і стягнення аліментів.
18.04.2018 року до суду надійшли: висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, та подання про доцільність встановлення опіки.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2018 року закрито підготовче провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з'явилася, відзив на позов не надала, від отримання судової повістки відмовилася не з'явившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу місця проживання відповідача, та поверталися у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання.
Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідач ОСОБА_3 викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Хортицького районного суду від 19.06.2018 року.
Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Заперечень проти ухвалення заочного рішення позивачем не надано.
Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 і ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого 29.07.2015 року, актовий запис №282(а.с.5).
У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні злочину передбаченого ст.186 ч.2 КК України, і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, та відповідно до ст.75,76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням в 3 роки(а.с.69-70).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2017 року скасовано ОСОБА_4 покарання з випробуванням, призначене вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року за ст.186 ч.2 КК України, та направлено для відбуття покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року за ст.186 ч.2 КК України, в місця позбавлення волі строком на 5/п'ять/ років позбавлення волі. Строк відбуття покарання вирахувано з моменту його фактичного затримання, з зарахуванням у строк відбуття покарання період перебування його під вартою з 26.07.2014 року по 29.10.2014 року включно згідно з вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року(а.с.71-72).

Відповідно до довідки «Софіївської виправної колонії №55» від 11.05.2018 року, ОСОБА_4 відбуває покарання, кінець строку 07.07.2022 року(а.с.68).

Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідачка ОСОБА_3 протягом тривалого часу участі у вихованні сина не приймає, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до висновку від 13.04.2018 року № 01/01-22/0374 Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, за весь час перебування дитини на обліку мати жодного разу не з'явилася до відділу, не надала буд-яких пояснень щодо неналежного виконання батьківських обов'язків, хоча спеціалістами відділу вживалися заходи по встановленню її місця проживання. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, відносно її малолітнього сина, ОСОБА_2(а.с. 53-54).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Малолітній ОСОБА_2 з 01.02.2017 року проживає разом з позивачкою ОСОБА_1, що підтверджується довідкою ОСББ «Новгородська-26»(а.с.7).

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Висновок від 13.04.2018 року № 01/01-22/0374 Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, містить посилання на те, що за інформацією КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» дитина спостерігається фахівцями центру з 15.03.2017 року. З моменту взяття дитини на облік на прийом до лікарів-педіатрів та спеціалістів поліклінічного підрозділу КУ «ЗМБ ДЛ №5» хлопчика супроводжувала баба. При відвідуванні медсестрою 16.03.2017 року та лікарем вдома за викликом з приводу захворювання 05.07.2017 року з дитиною знаходилася баба. Рекомендації лікаря виконуються. Хлопець має охайний вигляд, достане харчування, добре йде на контакт з медпрацівниками.

Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідачки, яка тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачці будь-хто, чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки.

Відповідачка на протязі тривалого часу ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, та не проявляє турботи до неї, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно сина.

Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до подання від 16.04.2018 року № 01/01-22/0386, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району просить встановити опіку над малолітнім ОСОБА_2, та призначити ОСОБА_1, опікуном(а.с.55-56).

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62, 63 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу.

Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи, що судом було встановлено, що відповідачка належним чином свої батьківські обов'язки не виконує, нехтує сімейними цінностями, усі обов'язки щодо виховання та утримання дитини фактично виконуються бабусею малолітньоїдитини, батько дитині відбуває покарання у місцях позбавлення волі, тобто дитина фактично позбавлена батьківського піклування, суд доходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньогосина ОСОБА_2 з встановленням опіки, та призначенням опікуном ОСОБА_1, що повною мірою відповідатиме інтересам дитини, а також враховуючи, що стан здоров'я, матеріальний стан, побутові умови, дозволяє їй виконувати обов'язки опікуна малолітньоїдитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

При таких обставинах, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньоїдитини.

Згідно з ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд відповідно до ст.182 СК України враховує вік дитини, те що дитина спостерігається фахівцями центру КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5», матеріально не забезпечена, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідачки, також те, що суду не надано даних, що відповідачка є не працездатною, та має інших утриманців, у зв'язку з чим, а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти в розмірі 1000 грн., але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Керуючись ст. 10, 89, 128, 229, 265, 280, 354, 430 ЦПК України, ст. 164-166, 180-184, 243 СК України, ст. 60, 62, 63 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_1, АДРЕСА_1) батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити опіку над ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити його опікуном ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн. НОМЕР_2, АДРЕСА_2)

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн. НОМЕР_2, АДРЕСА_2) аліменти на утримання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000(одна тисяча) гривень щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704(сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області протягом 30 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 20.07.2018 року.

Суддя: