Провадження №2/760/2484/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі судді Усатової І.А.,
за участю секретаря Ковальської К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування,-
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, її двоюрідний дядько, факт родинних відносин встановлений на підставі рішення суду. Померлому на праві власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки, спадкоємців з першої по четверту чергу у померлого немає, позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Разом з позивачкою до нотаріуса звернулись двоюрідні племінники померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_3
Позивачка посилалась на те, що 07.07.2016 нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири.
Зазначено, що померлому ОСОБА_4 належала ? частини спадкової квартири відповідно до свідоцтва про право спадщину за законом, виданим Дев'ятою Київською державною конторою 22.05.1997 за №3-2304, однак, ним право власності на вказане майно не було зареєстровано в органі державної реєстрації нерухомого майна. У зв'язку з наведеним, 07.07.2016 нотаріусом було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
На підставі вищевикладеного просила задовольнити позов в повному обсязі.
Ухвалою судді від 28.09.2017 позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою судді від 02.03.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження.
Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала до суду заву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином у порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Треті особи у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, ОСОБА_3 подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Виходячи з цього, враховуючи думку сторони позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Згідно розпорядження (наказу) №1351 від 10.05.1996 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1, по 1/2 частині на кожного, загальною площею 45,0 кв.м., яке було зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 16.05.1996 за реєстровим №2643.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Після смерті ОСОБА_6 її сину ОСОБА_4 22.05.1997 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, однак в Київському міському бюро технічної інвентаризації дане свідоцтво не було зареєстроване.
25.05.2015 позивачка звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4
В ході дослідження наданих державному нотаріусу документів, останнім було встановлено, що спадкоємці з першої по четверту чергу в даному випадку відсутні.
24.09.2015 ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її двоюрідного дядька ОСОБА_4.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.01.2016 у справі №521/17079/15-ц заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є двоюрідним дядьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі поданих документів 07.07.2016 державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було видано на ім'я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, оскільки спадщина за наявними документами складалася з 1/2 частини зазначеної квартири, такі самі свідоцтва були видані і іншим спадкоємцям в тому ж самому розмірі належних до спадкування часток.

З матеріалів справи вбачається, 07.07.2016 державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки, право власності на ? частину квартири не було зареєстроване за померлим в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно довідки Житлово-експлуатаційної дільниці №902 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» №2952 від 13.07.2016 ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 01.09.1970 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно довідки Житлово-експлуатаційної дільниці №902 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» №422 від 10.06.2015 ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований також за адресою: АДРЕСА_1 з 01.09.1970 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дані обставини підтверджуються матеріалами витребуваної судом спадкової справи №380/2015 відносно ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_4 після смерті матері отримав відповідне свідоцтво, протее, не зареєстрував своє право власності, продовжив проживати у даній квартирі до часу своєї смерті.

Суд вважає, що за встановлених обставин, право власності може бути визнано судом за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Батьки ОСОБА_4 померли, дружини, дітей, рідних братів та сестер, рідних дядьків та тіток в нього не було.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 66455320 від 23.08.2016 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5; 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3; 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, відомості про інших власників відсутні.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, тому суд вважає за можливе визнати за за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,0 кв.м., жилою площею 28,9 кв.м.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимими доказами, які не спростовані. Відтак, за позивачкою слід визнати право власності на 1/6 частину від іншої 1/2 частини вищезазначеної квартири.

Керуючись статтями 392, 1216, 1218, 1265 ЦК України, статтями ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,0 кв.м., жилою площею 28,9 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Усатова