Справа № 212/7797/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання - Конограй В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у розмірі 12028,32 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 1600 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.10.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Однак в порушення взятих на себе зобов'язань за вказаним договором відповідач не виконав умови договору, в зв'язку з чим станом на 21.11.2017р. утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 12028,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1535, 75 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 976,60 грн.; нараховано пені - 8466,99 грн. У добровільному порядку спір вирішити не надалося можливим, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду.

09 січня 2018 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

02 квітня 2018 року ухвалою суду розгляд справи відкладено через неявку сторін.

13.04.2018 року на адресу суду надійшов відзив проти позову про стягнення заборгованості за кредитним договором та 05.06.2018 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач позовні вимоги не визнає, зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не може бути належним та допустимим доказом виникнення та існування заборгованості відповідача перед позивачем, також позивачем порушено строк позовної давності щодо стягнення пені, тому він вважає, що це є підстава для відмови у позові.

22.05.2018 розгляд справи відкладено, представнику відповідача надано час на ознайомлення з відповіддю на відзив представника позивача.

18.07.2018 р. розгляд справи відкладено, у зв'язку із щорічною відпусткою судді.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, його представник адвокат ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає на підставі доводів, викладених в відзиві проти позову, просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до укладеного договору б/н від 09.10.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Однак в порушення взятих на себе зобов'язань за вказаним договором відповідач не виконав умови договору, в зв'язку з чим станом на 21.11.2017р. утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 12028,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1535, 75 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 976,60 грн.; нараховано пені - 8466,99 грн.

При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до вимог якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 599 ЦК України закріплено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав всі покладенні на нього обов'язки, згідно умов Генеральної угоди, що також не спростовано відповідачем та доказів цьому не надано.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком.

В порушення умов Договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою Держателя відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Заперечуючи проти позову, відповідач просив застосувати строки позовної давності до вимог щодо стягнення пені, вважаючи, що це є підстава для відмови у позові.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише штраф (фіксована частина) та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення пені та штрафу (процентна складова).

Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об'єктивності, реальності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитом в сумі 3012,35 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1535,75грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 976,60 грн.; штраф ( фіксована частина) в розмірі 500,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним при звернені з позовом до суду в сумі 1600,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, , рахунок № 3111, МФО 305299, заборгованість по кредитному договору № б/н від 09.10.2013 в розмірі 3012,35 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1535,75грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 976,60 грн.; штраф ( фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., судові витрати на оплату судового збору в сумі 1600,00грн. (одна тисяча шістсот гривні 00 копійки).

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 03 вересня 2018 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт