Справа № 541/2254/18
Провадження №2/541/1179/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 грудня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Куцин В.М.,

за участю секретаря - Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № -003393 від 08.05.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія є гроші».

Просив стягнути із ОСОБА_1 станом на 24.09.2018 заборгованість в сумі 20 436 грн. 10 коп., а також судові витрати: витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрати за юридичні послуги в сумі 1500 грн.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2018 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п'ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз?яснено право та порядок такого подання. Заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, відповіді на відзив, заперечень відповідач не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір № -003393 від 08.05.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до якого позивач надав відповідачу позику розміром 3000,00 грн. строком до 08.05.2018 зі сплатою процентів за користування позикою, а саме 2 % за кожен день користування, а відповідач ОСОБА_1 зобов'язалася вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. Даний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

В ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.

Статтею 12 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 794252, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін».

Виходячи з положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Вищевикладене кореспондується із положенням п. 2.7 Правил про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженого наказом позивача за №7 від 27.11.2017 року, які відповідно до п. 12.8 договору є публічною офертою на укладання цього договору.

Відповідно до розділу 1 договору, заявка - анкета в особистому кабінеті клієнта на веб-сайті позивача, встановленої форми, яка виражає намір клієнта/ отримати грошові кошти у позику та є невід'ємною частиною цього договору та узгоджений сторонами в додатку 1 до цього договору.

Виходячи з вищезазначеного, договір №-003393 від 08.05.2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджує досягнення всіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 2.1. договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов'язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. Повідомленням від 08.05.2018 року підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 позику у розмірі 3000 грн.(а.с.25). Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року.

Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобов'язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою.

Згідно з умовами п. 5 договору, строк надання послуг за цим договором розпочинається з моменту отримання позичальником коштів. Строк, на який надається позика за цим договором становить 31 день. Дата надання позики 08.05.2018. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 07.06.2018 включно.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за позикою, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно п. 7.1. договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою. Позивач має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події

Станом на 24.09.2018 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія є гроші» складає 20 436,10 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 3 000 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7 631, 10 грн.; заборгованості за пенею - 9 805 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.20-24).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач не виконав умови договору, то виходячи з вищевикладеного позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія є гроші» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем при складанні позовної заяви понесені витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 1500 грн. (а.с. 10-11). Розмір витрат підтверджується договором про надання юридичних послуг №01/08-1 від 01.08.2018 відповідно до якого юридичні послуги надавала фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (а.с.40), актом приймання-передачі наданих послуг № 85 від 09.09.2018 де вартість наданих послуг зазначена 1500 грн. (а.с.41), а також платіжним дорученням від 10.09.2018, відповідно до якого позивач ТОВ "Фінансова компанія є гроші" сплатила ФОП ОСОБА_2 суму 1500 грн. за надання юридичних послуг (а.с.42).

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зваживши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 1500 грн. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, оскільки розмір витрат є співрозмірним з складністю справи та виконаними роботами адвокатом.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія є гроші", 1762 гривні 00 копійок - судового збору понесеного позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Таким чином беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 141, 223, 263 - 265, 280 - 284, 288 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, місце реєстрації АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» (, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 10-К) заборгованість за договором № -003393 від 08.05.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту станом на 24 вересня 2018 року у розмірі 20 436 (двадцять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 10 копійок, що складається із заборгованості за кредитом - 3 000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 7 631,10 грн., заборгованості за пенею - 9 805, 00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, місце реєстрації АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» (, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 10-К) витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок та витрати за надання правничої допомоги в сумі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00 копійок, а всього 3262 (три тисячі двісті шістдесят дві) гривні 00 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2018 року.

Суддя: В. М. Куцин