Справа № 595/1902/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, мотивуючи тим, що в грудні 2017 року, в січні 2018 року та в березні 2018 року ОСОБА_4 брала у неї в борг грошові кошти на загальну суму 15500 грн., які обіцяла повернути на її вимогу, однак грошові кошти відмовляється повертати. Оскільки відповідачка добровільно борг не повернула, вона просить суд стягнути з відповідачки 15500 грн. боргу та витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, позивачка суду пояснила, що відповідачка ОСОБА_4 в грудні 2017 року позичила в неї 8000 грн. з умовою їх повернення на вимогу, в січні 2018 року позичила 1500 грн. та в березні 2018 року ще 6000 грн., які зобов'язувалась повернути, про що свідчить записана сума боргу на аркуші паперу, однак на її вимогу відмовляється повертати борг.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала, суду пояснила, що гроші в позивачки не позичала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов непідлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зокрема, у розписці повинно бути зазначено, що грошові кошти передаються саме в якості позики з обов'язком наступного повернення.

Так, відповідно до Постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 березня 2013 року по справі за № 6-63ц13, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно дост.ст.77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмету доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази не можуть грунтуватися на припущеннях.

Позивачкою не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту укладення в грудні 2017 року, в січні та березні 2018 року договору позики із відповідачкою ОСОБА_5, поданий позивачкою обривок паперу з написом "ОСОБА_5 вина вам 8000+1500+6000" не підтверджує факту укладення договору позики між позивачкою та відповідачкою, а тому не приймається судом до уваги як доказ.

Таким чином, судом не встановлено існування між сторонами правовідносин позики.

З урахуванням викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення боргу за договором позики слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, а тому й понесені позивачкою витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,77-81,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.1046,1047 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_6