Постанова

Іменем України

19 липня 2018 року

м. Київ

справа № 127/7244/16-ц

провадження № 61-4929св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Свириденко Анатолій Борисович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Вінницької області, у складі колегії суддів:

Голоти Л. О., Рибчинського В. П., Шемета Т. М., від 13 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Свириденко А. Б., про визнання заповіту недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік ОСОБА_10, після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно. Звернувшись у встановлений законодавством строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона довідалась, що 18 липня 2000 року її чоловік склав заповіт, згідно з яким належну йому квартиру АДРЕСА_1 він заповів своїй племінниці ОСОБА_5 На думку позивача, вказаний заповіт має бути визнаний недійсним, оскільки як вбачається із заповіту підпис від імені ОСОБА_10 вчинений не ним, а іншою особою. Як зазначає позивач, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, оскільки заповіт він не підписував.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила визнати недійсним заповіт від 18 липня 2000 року, який був складений від імені ОСОБА_10

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, у складі судді Гриневича В. С., від 16 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним заповіт від 18 липня 2000 року, який був складений від імені ОСОБА_10 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А. Б., зареєстрований у реєстрі за № 1841. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для визнання спірного заповіту недійсним, оскільки висновком судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 03 серпня 2016 року встановлено, що заповіт підписаний не самим ОСОБА_10, а іншою особою.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що висновок судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 03 серпня 2016 року

№ 1498/1499/16-21 спростовується висновком повторної комісійної криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів від 24 квітня 2017 року № 333 та висновком комісійної посмертної почеркознавчої експертизи від 18 жовтня 2017 року № 282-П.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд безпідставно задовольнив клопотання представника відповідача про призначення повторної почеркознавчої експертизи та помилково поклав в основу оскарженого судового рішення висновок зазначеної експертизи, визнавши його необґрунтованим та призначивши комісійну посмертну почеркознавчу експертизу. Крім того, експертиза, за результатами проведення якої складено висновок від 18 жовтня 2017 року № 282-П, проведена неповно та необ'єктивно, а зроблені висновки є необґрунтованими, що підтверджується рецензією, яка складена кандидатом юридичних наук, експертом вищого рівня Бондар М. Є. У клопотанні про призначення повторної комісійної почеркознавчої експертизи заявник наводила свої аргументи, проте апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання, не навівши жодного обґрунтування. Висновок № 333 від 24 квітня 2017 року та висновок № 282-П від 18 жовтня 2017 року заявник вважає такими, що складені з грубим порушенням вимог законодавства України, необ'єктивними та необґрунтованими.

Відзиву до касаційної скарги не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,виданим

25 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.

Спадкодавець ОСОБА_10 перебував у зареєстрованому шлюбі з

ОСОБА_4 та був дядьком ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_10 відкриласьспадщина на все його майно, зокрема,на належну йому квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 належить до першої черги спадкоємців за законом.

Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А.В. 18 липня

2000 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1841, ОСОБА_10 заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1 своїй племінниці ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до висновку судово-технічної та почеркознавчої експертизи

від 03 серпня 2016 року № 1498/1499/16-21, яка була проведена відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2016 року, підписи від імені ОСОБА_10 у двох примірниках заповіту від 18 липня

2000 року, який був складений від імені ОСОБА_10 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А. В., зареєстрований у реєстрі за № 1841, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підписи від імені

ОСОБА_10 у двох примірниках заповіту від 18 липня 2000 року виконані не ОСОБА_10, а іншою особою (особами).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18 січня 2017 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_14 та призначено у справі повторну судову посмертну почеркознавчу експертизу з дослідження почерку та підписів, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку повторної комісійної криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24 квітня 2017 року № 333, підписи від імені

ОСОБА_10, розташовані після прізвища «ОСОБА_10.» на двох примірниках заповіту від його імені від 18 липня 2000 року та у графі «розписка про одержання оформленого документу» під № 1841 у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Свириденка А. Б. за 2000 рік, виконані однією особою, а саме:

ОСОБА_10

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 червня 2017 року було задоволено клопотання ОСОБА_4 та призначено у справі судову комісійну посмертну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного криміналістичного центру МВС України.

Відповідно до висновку експерта від 18 жовтня 2017 року № 282-П Вінницького науково-дослідного криміналістичного центру МВС України підпис після прізвища ОСОБА_10 у середній частині заповіту від 18 липня 2000 року, який був складений від імені ОСОБА_10 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А. Б., зареєстрований в реєстрі за № 1841, підпис після прізвища «ОСОБА_10.» у середній частині другого примірника заповіту від 18 липня 2000 року, який складений від імені ОСОБА_10 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Свириденком А. Б., зареєстрований у реєстрі за № 1841, підпис у графі «розписка про одержання оформленого заповіту» на 33-му аркуші реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Свириденка А. В. за 2000 рік, виконанні ОСОБА_10

Відповідно до статті 541 ЦК УРСР, чинного на час складення спірного заповіту, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Згідно із частинами першою та другою статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом), суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особами, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав.

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства

(пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

За змістом положень частини першої статті 143 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом), для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини другої статті 150 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Вирішуючи спір, апеляційний суд, дослідивши висновки проведених у справі судових почеркознавчих експертиз, надавши їм належну правову оцінку з точки зору всебічності, повноти й об'єктивності експертного дослідження, а також, встановивши фактичні обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки волевиявлення заповідача було вільним і зміст заповіту щодо призначення ОСОБА_5 спадкоємцем спірної квартири відповідало його внутрішній волі.

Судом на підставі висновку повторної комісійної криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів № 333, складеного 24 квітня 2017 року, і висновку експерта комісійної посмертної почеркознавчої експертизи, складеного 18 жовтня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_10 власноручно підписав заповіт від 18 липня 2000 року, а тому підстави для визнання вказаного заповіту недійсним відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом безпідставно відмовлено позивачу у призначенні повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи, спростовуються матеріалами справи, оскільки апеляційним судом за клопотаннями ОСОБА_4 14 червня 2017 року була призначена повторна почеркознавча експертиза. Крім того, рецензія кандидата юридичних наук, експерта вищого рівня ОСОБА_15, на яку посилається позивач, не може бути підставою для призначення повторної комісійної експертизи, у зв'язку з тим, що згідно даних Реєстру атестованих судових експертів свідоцтво Бондар М. Є. анульоване рішенням експертно-кваліфікаційної комісії Київського НДІСЕ від 03 лютого 2017 року № 1.

З урахуванням наведеного, оскаржене судове рішення є такими, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги, які зводяться до незгоди з висновками судових експертиз, висновків апеляційного суду не спростовують. Підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В.Білоконь

С.Ф. Хопта