Справа № 766/5446/18
26.07.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Дорошинської В.Е.
при секретарі Кирпиченко І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності та усунення перешкод у користуванні майном, -
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визначення часток у спільній сумісній власності та усунення перешкод у користуванні майном, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.06.2008 року належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1.
На даний час виникла необхідність виділу часток із спільної сумісної власності для можливості самостійно розпоряджатись вказаним майном.
18.02.2018 року позивач в третій раз починаючи з 2017 року намагалась потрапити до належної їй квартири, але відповідач і на даний час проживає з дружиною не допускає позивача до її квартири.
Вказує, що не має іншого власного житла і на даний час проживає зі своєю бабусею за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_3.
Позивач просить суд припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності по 1/2 ідеальних частин квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_1 - 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1; вселити ОСОБА_1 до належної їй частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.06.2008 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в порядку приватизації набули право приватної, спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3.
Відповідно до положень ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20877643 від 11.11.2008 року, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано право власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_3. Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності НОМЕР_1 видане 23.06.2008 року Фондом комунального майна м. Херсона.
Статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Таким чином, суд вважає, що оскільки право власності позивача на 1/2 частину спірної квартири підтверджується належними правовстановлюючими документами та ніким не оспорюється, суд вважає, що позовні вимоги в частині припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності по 1/2 ідеальних частин квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про усунення перешкоди у користуванні майном ОСОБА_1 - 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1 та вселення ОСОБА_1 до належної їй частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 то суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України тает. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно письмових доказів, які надані позивачем, суд вважає доведеним факт того, що зі сторони відповідача здійснюються перешкоди позивачу у користуванні її власністю, а саме 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1, що протирічить закріпленим на законодавчому рівні засадам права власності, а тому, в цій частині позовні вимоги є законними обгрунтовними та такими що підлягають задоволенню.
Згідно ст.6 конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмір 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 321,386,391 ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності та усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити частково.
Усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_1 - 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська