Головуючий суду 1 інстанції - Половинка В.О
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 426/1593/17
Провадження № 22ц/782/523/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Яресько А.В.

за участю секретаря судового засідання Єгорової О.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу

Сватівського районного суду Луганської області від 23 березня 2018 року, постановленою у складі судді Половинки В.О. в залі судових засідань Сватівського районного суду Луганської області в м. Сватово

у справі за заявою

ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області від 21 березня 2017 року по цивільній справі № 426/1593/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2017 року Сватівським районним судом Луганської області у вказаній цивільній справі постановлено судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя було задоволено.

Зокрема, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину коштів від 2515 доларів США (68483 гривень), а саме на кошти у розмірі 34241 гривень, розміщені на депозитному рахунку № 5812 у ПАТ «Альфа-Банк» відповідно до акцепту на укладення угоди на розміщення вкладу № ТDRМ000186291 від 21.09.2016 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області від 21.03.2017 року.

Просила:

1. Змінити спосіб і порядок виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області від 21 березня 2017 року за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, а саме змінити спосіб виконання рішення суду з «визнати право власності» на «примусове стягнення» для всіх депозитних рахунків наведених вище.

2. Прийняти додаткове рішення для зміни способу і порядку виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області від 21 березня 2017 року за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя щодо зміни «визнати право власності» на «примусове стягнення» ? частини коштів від 2515 доларів США (68483 гривень), а саме на кошти у розмірі 34241 гривень, розміщені на депозитному рахунку № 5812 у ПАТ «Альфа-Банк» відповідно до акцепту на укладення угоди на розміщення вкладу № TDRM000186291 від 21.09.2016 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, шляхом стягнення з залишку коштів на депозитних рахунках ОСОБА_3, після визнання та отримання нею ? частини коштів.

3. Зробити письмовий запит у ПАТ «Альфа-Банк» про залишок коштів та зняті кошти відповідачем ОСОБА_3 з депозитних рахунків, зазначених вище.

4. Накласти арешт на всі депозитні рахунки після зміни способу і порядку виконання отримання ? частини коштів нею для забезпечення рішення суду в ? частини коштів від 2515 доларів США ( 68483 гривень).

5. Копії документів для виконання направити до Луганського міського відділу ДВС у м. Сєвєродонецьк ( 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, буд. 68), ПАТ «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6) та сторонам - до відома).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 23 березня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявляючи вимоги про зміну способу і порядку виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області від 21 березня 2017 року заявник ОСОБА_2 фактично просить змінити суть самого рішення з «визнати право власності» на «примусове стягнення», що є неприпустимим. Вимога ОСОБА_2 про накладення арешту на всі депозитні рахунки після зміни способу і порядку виконання отримання коштів після винесення судом рішення, не ґрунтується на законі, накладення арешту можливе тільки в межах виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права і ухвалити додаткове рішення, котре передбачає дії для отримання коштів.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

ОСОБА_4 просив у заяві відкласти розгляд справи на більш пізній термін у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи те, що апеляційне провадження по справі відкрито 23 червня 2018 року, відкладення судового засідання призведе до порушення встановленого статтею 371 Цивільного процесуального кодексу України строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду.

Дотримання розумних строків розгляду справи вважається складником доступності правосуддя, тривалість розгляду справи визначається судом залежно від тих процесуальних дій, які потрібно вчинити у вказаній справі з метою прийняття обґрунтованого і законного судового рішення. Вказана позиція підтверджується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов'язкове, судове рішення залишалося невиконаним (рішення у справах «Іммобільяре Саффі» проти Італії», 22774/93, 28.07.1999, § 63; Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40., а також «Півень проти України», «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України»).

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів щодо реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений спосіб.

У пункті 9 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 8 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» зазначено: «Зміна способу та порядку виконання рішення полягає у визначеній законодавством послідовності і змісті вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також у реалізації прав і обов'язків суб'єктів виконавчого провадження. Тобто, судом застосовуються інші (нові) заходи реалізації рішення суду за умови неможливості його виконання у спосіб та в порядку, який був передбачений раніше у цьому рішенні. При цьому, спосіб виконання рішення визначається в межах встановлених Цивільним кодексом способів захисту цивільних прав. Тобто, фактично здійснюється заміна одного заходу примусового виконання іншим. Під час вирішення питання про зміну способу виконання суд з'ясовує обставини, що свідчать про цілковиту неможливість виконання судового рішення».

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, при вирішенні питання про зміну порядку та способу виконання судового рішення належним чином не визначив наявність або відсутність конкретних обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання, тобто чи існують такі обставини насправді та чи безпосередньо вони перешкоджають виконанню рішення у строки, у обсязі та у порядку, які визначені у рішенні, а також наявність чи відсутність належних та допустимих доказів у заявника в обґрунтування його доводів (правової позиції), яка надасть підстави задовольнити відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відтак, оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 23 березня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Головуючий

Судді: