АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6856/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
У Х В А Л А

25 липня 2018 року місто Київ

Справа №758/9077/15-ц

Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно пункту 8 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року), частини 4 ст. 147 та пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у складі судді-доповідача ШкоріноїО.І., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк»» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою, 13 липня 2018 року позивач ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» через свого представника Фіногєєва В.М., подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Також, подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, мотивуючи тим, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин.

В обґрунтування поважності причин зазначив, що АТ «Дельта Банк» мало намір подати апеляційну скаргу на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року, але справа знаходилась в роботі працівника банку, яка обіймала посаду головного юрисконсульта відділу претензійно - позовної роботи управління по роботі з простроченою заборгованістю фізичних осіб з заставними кредитами генерального департаменту правового забезпечення діяльності банку.

У зв'язку з недобросовісним ставленням цього працівника до виконання своїх службових обов'язків вона була звільнена з роботи 29 березня 2016 року. При звільненні головний юрисконсульт не передала наглядову справу щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 та взагалі не повідомила про існування оскаржуваної ухвали працівника, який після неї займався супроводженням справ у Подільському районному суді м. Києва.

Про існування оскаржуваної ухвали особа, яка подала апеляційну скаргу дізналася з Єдиного Державного реєстру судових рішень під час проведення внутрішньобанківської перевірки з метою продажу активів в рамках ліквідаційної процедури, окрім того, під час здійснення працівниками АТ «Дельта Банк» обробки вхідної кореспонденції, виявилось, що ухвала суду була втрачена. На підтвердження втрати копії ухвали до клопотання додано довідку уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що підстави для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ухвала суду про визнання позовної заяви ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості неподаною та поверненням її позивачеві постановлена 11 вересня 2015 року (а.с.19-20).

Копія ухвали суду отримана уповноваженою особою ПАТ «Дельта Банк» 22 вересня 2015 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.22).

16 жовтня 2015 року суд повернув на адресу ПАТ «Дельта Банк» позовну заяву з доданими до неї матеріалами.

Отже, з часу постановлення ухвали пройшло більше двох років.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з наведеної норми слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту ухвали є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Отже, причини пропуску позивачем ПАТ «Дельта Банк» строку на апеляційне оскарження рішення суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги поданої після спливу одного року.

На обставини непереборної сили представник позивача не посилається.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач: О.І. Шкоріна