Постанова

Іменем України

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 696/197/15-ц

провадження № 61-5065св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області,

представник позивача - Ченцов Олександр Євгенійович,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного без повідомлення учасників справи провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року у складі судді Романової Н. Г., та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області

від 07 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Захарової А. Ф., Фетісової Т. Л., Качана О. В.,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (далі - Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2007 року між Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (далі -

ФОП ОСОБА_5) було укладено договір № 60 про постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій, предметом якого є належна ОСОБА_5 автомобільна заправочна станція (далі - АЗС) № 1, розташована у с. Косарі Кам'янського району Черкаської області.

Пунктом 4.1 указаного договору передбачено, що вартість функціонування структурних підрозділів «Аварійно-рятувальної служби» у режимі постійної готовності до виникнення необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості однієї оперативної одиниці складає 4,5 % від загальної вартості постійного та обов'язкового обслуговування об'єкта, а саме - 439,82 грн щомісячно. Відповідно до додаткової угоди від 04 січня 2010 року вартість обслуговування складає 1 % від загальної вартості постійного та обов'язкового обслуговування об'єкта, а саме - 97,74 грн щомісячно.

Проте, станом на 30 січня 2015 року ФОП ОСОБА_5 не сплачено кошти за надане обслуговування за грудень 2007 року, січень - березень 2009 року, липень 2012 року та з квітня 2013 року по 26 травня 2014 року у розмірі 8 472,80 грн.

На адресу ФОП ОСОБА_5 надсилались листи від 06 грудня

2011 року та від 25 лютого 2014 року № 115 з вимогою про погашення заборгованості у семиденний строк з моменту отримання листа, проте кошти за надане обслуговування не були сплачені у зв'язку із чим Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення указаної заборгованості. Ухвалою Господарського суду Черкаської області

від 30 травня 2014 року провадження у справі було припинено на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України, оскільки підприємницька діяльність

ФОП ОСОБА_5 була припинена у зв'язку зі смертю ОСОБА_5

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Кам'янського районного нотаріального округу Черкаської області Богданової Г. Ю. від 03 грудня 2014 року спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_3

З урахуванням викладеного, Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 борг за договором про постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій у розмірі 8 472,80 грн, пеню за прострочення ОСОБА_5 оплати обслуговування - 15,32 грн, 3 % річних - 488,95 грн, інфляційні витрати -

257,28 грн, всього 9 234,35 грн. Також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з спадкоємця ОСОБА_3 суму боргу спадкодавця у розмірі

9 234,35 грн на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 04 серпня 2015 року рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року касаційну скаргу Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 04 серпня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 07 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення боргу включаються до складу спадщини, то на відповідача як спадкоємця померлого боржника переходить обов'язок погашення заборгованості за договором про постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій у межах вартості успадкованого ним майна, з вимогою про що, у встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України, строк звернувся кредитор.

11 листопада 2016 рокуОСОБА_3 подаладо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано того, що Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області у встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України строк не пред'являв до спадкоємця боржника майнову вимогу щодо погашення заборгованості за договором про постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій. А направленні претензії від 31 жовтня 2014 року та від 19 листопада 2014 року на адресу нотаріуса не можуть бути визнані у відповідності до статті 1281 ЦК України як вимога кредитора до спадкоємця, а є лише проханням кредитора нотаріусу про повідомлення спадкоємців про перехід до них обов'язку зі сплати боргу спадкодавця. Крім того, позивачем також пропущено строк, установлений статтями 257, 258 ЦК України, для звернення з позовом до суду про стягнення боргу щодо оплати за послуги за період з 2007 року по 2009 рік, на застосуванні якого наполягав представник відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

01 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 15 листопада 2017 року між Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір № 60 про постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій.

Відповідно до пункту 3.12 вказаного договору ОСОБА_5 зобов'язаний був оплачувати, відповідно до умов договору постійне та обов'язкове обслуговування.

Умови оплати передбачені у розділі 4 вказаного договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору вартість функціонування структурних підрозділів «Аварійно-рятувальної служби» у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості однієї оперативної одиниці складає 4,5 % від загальної вартості постійного та обов'язкового обслуговування об'єкта , а саме: 439,82 грн щомісячно.

04 січня 2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої з 04 січня 2010 року вартість обслуговування складає 1 % від загальної вартості постійного та обов'язкового обслуговування об'єкта, а саме: 97,74 грн щомісячно.

Пунктом 5.2 вказаного договору передбачена пеня у розмірі 2 % від простроченої суми оплати за кожен день прострочення відповідно до вимог чинного законодавства.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Станом на 30 січня 2015 року ОСОБА_5 не сплачено за надане обслуговування за грудень 2001 року (сплачено лише частково у розмірі 14,66 грн), з січня 2008 року по березень 2009 року, липень 2012 року, з квітня 2013 року по

26 травня 2014 року у розмірі 8 472,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30 травня 2014 року у справі № 925/671/14 за позовом Аварійно-рятувальний загону спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області до ФОП ОСОБА_7 про стягнення заборгованості провадження припинено у зв'язку із смертю

ОСОБА_5

31 жовтня 2014 року за вихідним № 444 та 19 листопада 2014 року за вихідним номером № 465 позивачем на ім'я приватного нотаріуса Кам'янського районного нотаріального округу Богданової Г. Ю. були направлені претензії на суму

8 472,80 грн щодо повідомлення спадкоємців ОСОБА_5 про перехід до них обов'язку сплатити вказану суму за вищевказаним договором, які були отримані особисто приватним нотаріусом 04 листопада 2014 року та 26 листопада

2014 року, що підтверджується особистим підписом Богданової Г. Ю. на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Листом від 03 грудня 2014 року № 402/02-14 приватний нотаріус Кам'янського районного нотаріального округу Черкаської області повідомила Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління ДСНС України у Черкаській області про те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 нею 24 липня 2014 року було відкрито спадкову справу № 52/2014. Спадщину прийняла його дружина ОСОБА_8

Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 09 січня 2015 року спадкоємцем майна ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина складається з АЗС, розташованої по

АДРЕСА_1.

Після отримання від нотаріуса вказаного листа 17 грудня 2014 року позивач направив ОСОБА_3 лист-претензію вихідний № 532 щодо сплати боргу ОСОБА_5 у розмірі 8 471,80 грн.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтями 1216, 1218 ЦК України, передбачено, що спадкування є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред'являти свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), встановивши, що позивач належним чином та у встановлений статтею 1281 ЦК України строк пред'явив вимогу про сплату боргу після померлого ОСОБА_5, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що відповідач як спадкоємець особи, яка за життя не виконала умови договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, прийнявши спадщину, у силу статей 1281, 1282 ЦК України зобов'язана у межах вартості спадщини задовольнити вимоги позивача.

Доводи заявника про те, що позивачем також пропущено строк, установлений статтями 257, 258 ЦК України, для звернення з позовом до суду про стягнення боргу щодо оплати за послуги за період з 2007 року по 2009 рік, на застосуванні якого наполягав представник відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідки позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Отже, оскільки зі смертю позичальника зобов'язання з повернення боргу включаються до складу спадщини, то строки пред'явлення кредитодавцем вимог до спадкоємця боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281, 1282 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило