У х в а л а

09 жовтня2018 року

м. Київ

справа № 607/9086/17

провадження № 61-24353 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В.В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 02 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

Встановив:

1. У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Міністерства освіти і науки України, Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі», в якому просив скасувати наказ Міністерства освіти і науки України від 22 червня 2017 року № 296-к «Про звільнення ОСОБА_2» з посади директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» у зв'язку із закінченням дії контракту 23 червня 2017 року, зобов'язати поновити його на вказаній посаді та стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2017 року до дня поновлення на роботі.

2. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Тернопільської області від 02 березня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

3. 30 березня 2018 року ОСОБА_2 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду України касаційну скаргу на рішення Тернопільського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 02 березня 2018 року.

4. В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В

6. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. від 03 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 03 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання уточненої редакції касаційної скарги із правильним найменування суду касаційної інстанції, до якого подано скаргу.

7. На виконання вимог ухвали судді Каплун А. В. надіслав засобами поштового зв'язку матеріали на усунення недоліків, а саме - уточнену редакцію касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

8. Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

9. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

10. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

11. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог визначається загальною сумою всіх вимог.

12. В даній справі заявлено вимоги про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

13. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

14. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

15. Оскільки в даній справі позивачем не визначено ціну позову, тобто ціна позову станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200 грн), тому суд вважає вказану справу малозначною.

16. Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

17. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

18. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

19. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. Frаnce» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruаІla Gomez de la Torre v. Spain» (Брулья Гомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

20. З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

21. З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду тернопільської області від 27 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду тернопільської області від 02 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк