Справа № 525/636/18
Провадження № 2/525/246/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2018 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Хоролець В.В.

при секретарі Пилипенко П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вбачається, що вони є власниками житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Івана Шепеля №30. Цей житловий будинок належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі продажу від 26.05.1999 року. Також одним із співвласників був їхній син та брат ОСОБА_6, але він загинув 09.01.2015 року, спадкова справа після його смерті не заводилась.

В даному житловому будинку були зареєстровані ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 по усній домовленості не як члени сімї. Тривалий час проживали, але більше року не проживають в їхньому житловому будинку, а проживають в іншому місці. Житлового будинку не утримують, комунальних платежів не сплачують.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі вважають, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Івана Шепеля, будинок №30. Позивачі просили визнати вищевказаних осіб такими, що втратили прво користування вищевказаним житловим приміщення (а.с.а.с.2-3).

Ухвалою суду від 21.06.2018 року за вищевказаним цивільним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було відкрите загальне позовне провадження і підготовче засідання призначено на 17.07.2018 року (а.с.30).

17.07.2018 року по даній справі проведено підготовче засідання і призначено судовий розгляд по суті справи (а.с.53).

В судове засідання від представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_8 надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів (а.с.93). Також, раніше він позивачів у справі надходила заява про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а.с.50).

Відповідачі у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання 17.08.2018 року не зявилися, вони належним чином за місцем свого фактичного проживання сповіщені про день і час розгляду справи (а.с.а.с.74,75), причин неявки суду не повідомили; також в судове засідання 31.08.2018 року дані відповідачів повторно не зявилися, як вбачається з поштової кореспонденції, за місцем своєї реєстрації: сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Івана Шепеля, будинок № 30 вони не проживають (а.с.а.с.70-71,72-73,94-97), а за місцем фактичного проживання - АДРЕСА_1 отримали поштову кореспонденцію та судові повістки (а.с.а.с.98,99); відзив на позов у розумінні ст.178 ЦПК України дані відповідачі суду не подавали.

Представник третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Великобагачанська селищна рада Полтавської області в судове засідання не зявився, від даної селищної ради до суду надійшов лист про не заперечення щодо задоволення позовних вимог та про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.а.с.76).

У звязку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 31.08.2018 року у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що позивачі у справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (до укладення шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_9 (а.с.15) є власниками житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Івана Шепеля №30; цей житловий будинок належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі продажу від 26.05.1999 року, реєстровий номер 741 (а.с.5). Також одним із співвласників був їхній син та брат ОСОБА_6, але він помер 09.01.2015 року (а.с.17).

З домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що в даному житловому будинку були зареєстровані ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її дочка ОСОБА_5 (після укладення шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11) по усній домовленості не як члени сімї (а.с.а.с.6-8).

З довідки Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №2836 від 18.05.2018 року вбачається, що в буд. №30 по вул. І. Шепеля сел. Велика Багачка Великобагачанського району зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.9).

З акта від 17.05.2018 року, складеного депутатом Великобагачанської селищної ради ОСОБА_11 в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_8, однак за даною адресою вищевказані особи не проживають з 2017 року по даний час; фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.10).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.1 ст.381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст.270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців на рік. Реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок і користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Обєктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті визначає способи захист цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

Разом з цим, згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України громадянин, які мають у приватній власності будинок (квартиру) і користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати та укладати інші не заборонені законом угоди. При цьому, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Обєктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Системний аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сімї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим будинком.

При цьому, зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Верховний Суд України у своїй постанові від 05.11.2014 року висловив правову позицію про те, що аналіз статей 383,391,405 ЦК України та статті 156 ЖК дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Таку ж позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2017 року у справі №734/387/15-ц.

З доводів позовної заяви вбачається, що в домоволодінні по вулиці Івана Шепеля, 30 в сел. Велика Багачка Полтавської області ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 та її дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 були зареєстровані по усній домовленості не як члени сімї власників вищевказаного житлового будинку. При цьому, будь-яких доказів про зворотнє стороною відповідача до суду не подавалися.

Суд приймає до уваги акт комісії від 17.05.2018 року про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_3, однак за даною адресою не проживають з 2017 року по даний час, оскільки зміст даного акта узгоджується з дослідженими матеріалами справи і ними не спростовується.

Отже, виходячи з сукупності вищевикладеного, вбачаються підстави для задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.41,55 Конституції України, ст.ст.16,270,316,317,319,381,383,386,391,392,405 ЦК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.4,11,12,13,49,76-80,81,83,128,259,247,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанська селищна рада Полтавської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, вулиця Івана Шепеля, будинок №30.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивачі: ОСОБА_1, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12; ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12, а фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13; ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_14, а фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_15; представник позивача адвокат ОСОБА_8, юридична адреса: сел. Велика Багачка, вул. Каштанова, 20-А Полтавської області; відповідачі: ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_16, а фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_17, паспортні дані не відомі; ОСОБА_5, яка зареєстрована за адресою: 38300 Полтавська область, сел. Велика Багачка, вул. Івана Шепеля, 30, а фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_17, паспортні дані не відомі; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанська селищна рада Полтавської області, юридична адреса: 38300, Полтавська область, сел. Велика Багачка, вул. Каштанова, 20-А.

Суддя В.В.Хоролець