АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1628/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 27 - Степченко М.Ю. Доповідач в апеляційній інстанції - Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Василенко Л.І.

суддів Нерушак Л.В., Фетісової Т.Л.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року (ухвалене 25 липня 2018 року в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Степченка М.Ю., повний текст якого виготовлено 30 липня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення коштів за договором банківського вкладу,:

в с т а н о в и в :

26 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що до 2013 року він проживав в АДРЕСА_1

01 грудня 2012 року між ним та відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк», в особі Сімферопольського відділення № 3 Кримського регіонального управління, було укладено договір № SАМDN2790 вклад «Копілка», відповідно до умов якого передав ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі.

Параметри по вкладу: вклад «Копілка», SАМDN2790, оформлений 01 грудня 2012 року; сума вкладу 3 982,34 дол. США; вклад оформлений на 366 днів по 01 грудня 2013 року включно; процентна ставка 8,75 % річних; мінімальний строк вкладу 6 місяців.

Банк видав позивачу електронну ощадну книжку НОМЕР_1, відкрив особовий рахунок НОМЕР_2.

Крім того, 12 грудня 2012 року ОСОБА_3 оформив депозитний вклад № SАМDN9390 у ПАТ КБ «ПриватБанк» на особовий рахунок НОМЕР_3 на суму вкладу 1 500 грн., строк дії вкладу до 12 березня 2013 року включно.

Також, на банківському рахунку № 582887 він має кошти в сумі 5 476 грн.

Після зміни місця проживання, ОСОБА_3 неодноразово звертався до Золотоніського відділення Черкаського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про повернення йому вкладів, у зв'язку із закінченням строків дії договорів.

11 листопада 2015 року позивач звернувся з письмовою вимогою на ім'я Голови Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» в м. Дніпропетровськ (на той час), про повернення йому вкладених коштів, але відповіді не отримав.

На даний час договори банківського вкладу не розірвані і кошти позивачеві не повернуто.

Вважаючи відмову у поверненні йому коштів незаконною, ОСОБА_3 просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача на його користь суму банківського вкладу по договору № SАМDN2790 від 01 грудня 2012 року в розмірі 3 982,34 доларів США, що буде еквівалентно відповідній сумі у гривні за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення суду та стягнути суму банківського вкладу з рахунку НОМЕР_3 в розмірі 1 500 грн., а також з банківського рахунку № 582887 кошти в сумі 5 476 грн. та судові витрати.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 суму банківського вкладу по договору № SАМDN2790 від 01 грудня 2012 року в розмірі 3 982,34 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 105 850,60 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 суму банківського вкладу з рахунку НОМЕР_3 відповідно до заяви № SАМDN9390 від 12 грудня 2012 року в розмірі 1 500 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сум 1 073,50 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суду належні та допустимі докази факту укладення депозитних договорів із філією ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходилася на території АР Крим, а саме договору вкладу від 01 грудня 2012 року в розмірі 3 982,34 дол. США та депозитного вкладу № SАМDN9390 від 12 грудня 2012 року в розмірі 1 500 грн. Оскільки відповідач не виконав умов договорів щодо повернення коштів, тому право позивача було порушено та підлягало захисту шляхом задоволення його вимог.

Однак, на підтвердження того, що на банківському рахунку № 582887 позивач має кошти в розмірі 5 476 грн. доказів суду не надано, тому в цій частині позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням АТ «Приватбанк» оскаржило його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі банк просив скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 В обгрунтування своїх вимог посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Наголошує на тому, що 06 травня 2014 року правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», згідно з якої ПАТ КБ «ПриватБанк» було зобов'язано припинити діяльність відокремлених підрозділів розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Рішенням Центрального банку Російської Федерації від 21 квітня 2014 року було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Республіки Крим. Однак, строк дії договорів позивача та підрозділу банка, що знаходився в АР Крим закінчилися ще в 2013 році, тобто до видачі постанови про відкликання та анулювання банківської ліцензії на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Особа, що подає апеляційну скаргу вважає, що позивач не надав суду доказів того, що на момент звернення до суду кошти знаходяться на рахунках і не виплачені йому.

Доступ ПАТ КБ «Приватбанк» до первинних документів (в тому числі оригіналів договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ Приватбанк на даний час є обмеженим, тому вважають, що позивачем не доведено факт невиконання банком свого обов'язку щодо повернення коштів вкладнику у 2013-2014 році.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У відповідності п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493 (далі - Інструкція №492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Відповідно до п. п. 1.3., 1.4., 2.9. Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, форми касових документів, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, установлюються банком/небанківською фінансовою установою з урахуванням обов'язкових реквізитів, установлених цією Інструкцією, та технічних можливостей платіжного пристрою.

Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі - САБ).

Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 надав суду оригінал договору № SAMDN2790 від 01 грудня 2012 року та заяву № SAMDN9390 від 12 грудня 2012 року, а також картки: «Ощадна книжка електронна» та «Deposit Сard» № 111884, квитанцію № 1 від 01 грудня 2012 року, з яких вбачається, що сторонами 01 грудня 2012 року та 12 грудня 2012 року були укладені договір банківського вкладу «Копилка» та «Стандарт, 3 міс» та на підставі вказаних договорів внесені кошти на суму 3 982,34 дол. США та 1 500 грн. дані договори підтверджують прийняття відповідачем належних позивачеві сум вкладів, про що видані відповідні документи згідно з внутрішнім положенням банку.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» визнав факт укладення вищевказаних договорів, про існування яких заперечував в суді першої інстанції через недоведеність позивачем такої обставини, однак вважають, що ОСОБА_3 не було доведено обставину не виконання банком свого обов'язку щодо повернення коштів.

Досліджуючи договір № SAMDN2790 від 01 грудня 2012 року, заяву № SAMDN9390 від 12 грудня 2012 року, картки: «Ощадна книжка електронна» та «Deposit Сard» № 111884, квитанцію № 1 від 01 грудня 2012 року суд першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що вони відповідають вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492.

У суді першої інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» не спростовував факту укладення договору банківського вкладу з позивачем та внесення ним коштів на рахунок. Також представник відповідача не надав доказів того, що електронний підпис САБ, не належить банку.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що такі доводи зводяться лише до припинення діяльності відокремлених підрозділів банку на території АРК згідно з постановою правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» та відсутністю доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях та платіжних документів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно із ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг серед інших належать залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб.

Тобто надання послуг з відкриття та ведення депозитних рахунків клієнтів здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Отже, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів про відкриття банківських рахунків є відповідач, тобто ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладеним і дійсним договорам.

Отже, неможливість виконання спірних депозитних договорів відокремленим підрозділом юридичної особи - сторони цього договору не припиняє зобов'язальних правовідносин, й не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання за депозитним договором на вимогу позивача.

Разом з тим, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що інформація щодо укладення договорів та банківських операціях, що здійснювалися на території АРК, зберігалися лише в підрозділах банку на території АРК, а відповідна інформація відсутня в центральному відділенні та її технічно не можливо отримати.

Слід враховувати, що стороною договору SAMDN2790 від 01 грудня 2012 року вказане саме ПАТ КБ «ПриватБанк», а не відповідна філія, договір депозиту має свій серійний номер, а відтак, ПАТ КБ «ПриватБанк» мало забезпечити збереження даних щодо укладення договорів на території АРК, використання електронних цифрових підписів та рух коштів.

Таким чином судом першої інстанції правомірно встановлено, що договір банківського вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване на території України, а саме у м. Дніпропетровську (що відображено в в договорі SAMDN2790) на умовах викладених в ньому. Ліквідація або припинення діяльності структурних підрозділів (філій, відділень) у будь-який спосіб не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Розглядаючи спір, слід враховувати і практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справах ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (Nо 2) в якому суд зазначив, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини).

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним факт укладення між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору № SАМDN2790 від 01 грудня 2012 року в розмірі 3 982,34 доларів США та договору банківського вкладу на рахунок НОМЕР_3 в розмірі 1 500 грн. та стягнув з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу у відповідності до умов укладених договорів та норм чинного законодавства.

Колегія суддів також враховує, що в апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростовувало факт укладення договору, а посилалося лише на неможливість здійснення банківської діяльності на території АРК у зв'язку з окупацією та, відповідно, не може взяти до уваги при вирішенні вказаного спору положення ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Припинення діяльності відокремлених підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК не є підставою для звільнення ПАТ КБ «ПриватБанк» від виконання своїх зобов'язань за договорами вкладів.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на те, що строк дії договорів закінчився у 2013 році, тобто ще до прийняття Національним Банком України Постанови № 260 від 06 травня 2014 року «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», а саме до моменту припинення діяльності Кримської філії ПАТ КБ «ПриватБанк», і що позивачем не надано жодного доказу щодо пролонгації договору.

Так, п. 5 договору SAMDN2790 від 01 грудня 2012 року визначено, що у випадку, якщо по закінченню строку вкладу, клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку вкладу і Банк не заперечує проти продовження вкладу на новий строк, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, указаний в п. 1 даного договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в Банк. У тому випадку, якщо Банк заперечує проти продовження вкладу, він письмово або через смс повідомляє клієнта про це не пізніше, ніж за 2 календарних дня до закінчення строку вкладу.

Аналогічні вимоги містить і п. 3 заяви № SAMDN9390 від 12 грудня 2012 року на оформлення вкладу «Стандарт, 3 міс.».

Відповідачем не надано доказів того, що по закінченню дії договору позивач заявив Банку про повернення вкладу, або про відмову від продовження строку вкладу на новий строк, як і того, що Банк повернув вклад позивачу, або заперечував проти продовження вкладу на новий строк.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Черкаської області, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді : Л.В. Нерушак

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2018 року.