Справа № 583/16/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді - Сидоренка Р.В.

при секретарях: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

її представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

у с т а н о в и в :

03.01.2018 р. позивач звернувся у суд до відповідача із зазначеним позовом прохаючи Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, м. Охтирка, Сумська обл..

Свої вимоги мотивує тим, що 19.11.2003 між ним та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Охтирським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській обл., актовий запис №361, свідоцтво про шлюб серія І-БП №111857. Спільних дітей від шлюбу не мають. Після укладення даного шлюбу, він разом з Відповідачкою проживав у житловому приміщенні (квартирі) за адресою: АДРЕСА_2, яке належить йому на праві приватної власності. 28.01.2004 р ОСОБА_4 була зареєстрована у житловому приміщенні (квартирі) за адресою: АДРЕСА_1, м. Охтирка, Сумська обл., про що свідчить відмітка у її паспорті. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до заочного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 13.01.2017 р. у справі №583/3577/16-ц та рішення апеляційного суду Сумської обл. від 12.04.2017 р. у справі №583/3577/16-ц шлюб між сторонами розірваний. На даний момент у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1, м. Охтирка, Сумська обл. зареєстровано його, та Відповідачку. Однак остання у даній квартирі не проживає, участі в сплаті житлових та житлово-комунальних послуг не приймає. Із червня 20016 року Відповідач почала переховуватися та приховувати місце свого проживання. За відомою йому інформацією вона постійно проживає у своєї матері за адресою: пров. Вербовий, 12, у м. Охтирці, Сумської обл.. Однак, із мотивувальної частини рішення апеляційного суду Сумської обл. від 12.04.2017 р. у справі N583/357/16-ц, фактичні шлюбні відносини між ним та Відповідачем припинено з 16.12.2017 р. (сторони разом не проживають). З метою досудового врегулювання питання щодо добровільного зняття ОСОБА_4 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1, м. Охтирка, Сумської області, у травні 2017 року ним було направлено на адресу Відповідачки вимогу про зняття з реєстрації. Дана вимога залишена без задоволення. Дана вимога була отримана Відповідачкою 16.06.2017 р., що підтверджується особистим підписом ОСОБА_4А у поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення. Вимога про зняття з реєстрації направлялась ним за місцем фактичного проживання Відповідачки, а саме: пров. Вербовий, 12, м. Охтирка, Сумська обл.. Факт, не проживання Відповідачки за адресою АДРЕСА_1, м. Охтирка, Сумської обл. також підтверджується актом перевірки паспортного режиму від 22.03.2017 р., який складений уповноваженими особами ПП „Жилкомсервіс" та підписаний сусідами.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Позивач додатково пояснив, що він не бажає щоб колишня дружина проживала у належній йому на праві власності квартирі. Зазначив про те, що позов поданий через те, що відповідач не проживає у квартирі на протязі більше 1 року.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю. Надала суду письмовий відзив на позов у якому виклала спою позицію по справі.

Крім того ОСОБА_4 у судовому засіданні була допитана в якості свідка та показала, що на законних підставах із дозволу позивача як член його сімї була зареєстрована у зазначеній квартирі. У позивача у володінні є також господарство у с. Климентове, Охтирського р-ну. За час перебування у шлюбі вони мешкали як у селі, так і в зазначеній квартирі. У 2016 р. вона знайшла роботу в Російській Федерації і перебувала там деякий час. У цей період позивач знайшов собі коханку та почав зустрічатись із нею, а згодом подав позов про розірвання шлюбу. Додому повернулась вже тоді коли суд прийняв рішення по справі та оскаржила його в апеляційному порядку. Однак у під час розгляду апеляційної скарги погодилась на розірвання шлюбу. Увесь час вона мала вільний доступ до квартири і проживала в ній, хоча після розлучення її донька, яка також була зареєстрована в цій квартирі, забрала свої речі. Вона також забрала частину власних речей. Однак в квартирі залишилась частина речей необхідна для проживання. Квартирою користувалась не постійно через те, що працевлаштувалась поза межами області. Однак кожного разу приїжджаючи чи-то на вихідні, чи-то на суди із колишнім чоловіком, постійно залишалась у ній, запрошувала до квартири в гості подруг. На даний час, як і раніше, позивач не чинить їй будь-яких перешкод у користуванні квартирою, вона має до неї вільний доступ. Іншого житла у неї немає.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач хоча і не є власником квартири, проте у період шлюбу вкладала значні кошти у її поліпшення. Із цього приводу між сторонами існує окремий спір. Деякий час вони мешкали у іншому будинку позивача в с. Климентове. Проте у 2016 р. позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, який було розірвано рішенням суду в квітні 2017 р. Незважаючи на це вона була зареєстрованою та мешкала у зазначеній квартирі. Проживала у ній не постійно, оскільки мала на те поважні причини так як мала офіційне місце роботи у Хмельницькій обл.. Вона має ключ від вхідних дверей до квартири і користується нею для проживання. Позивач знає про це і будь-яких перешкод у цьому не чинить. Будь-якого іншого житла у неї немає. Мешкати у будинку матері вона не може, бо там проживає її брат із своєю сімєю з яким у неї складні стосунки, що підтвердив у судовому засіданні сам позивач. Відповідач не втратила право користування даною квартирою як колишній член сімї її власника і має законне право на проживання в ній. Вона дійсно вивезла частину власних речей із зазначеної квартири насамперед через спір із колишнім чоловіком щодо спільно нажитого майна. Проте у квартирі достатньо речей для її проживання, задоволення побутових потреб. Аналогічні покази ОСОБА_5 надав будучи допитаним в якості свідка по зазначеній справі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вислухавши покази свідків, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного.

Встановлено, що квартира № 24, по пров. Малиновому, 4, в м. Охтирці, Сумської обл. на праві власності одноособово належить позивачу ОСОБА_3 (а.с. 7-11)

19.11.2003 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Охтирським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській обл., актовий запис №361, свідоцтво про шлюб серія І-БП №111857.

28.01.2004 р відповідач ОСОБА_4 була зареєстрована у житловому приміщенні (квартирі) за адресою: АДРЕСА_1, м. Охтирка, Сумська обл., про що свідчить відмітка у її паспорті та це не заперечують сторони.

Відповідно до заочного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 13.01.2017 р. у справі №583/3577/16-ц та рішення апеляційного суду Сумської обл. від 12.04.2017 р. у справі №583/3577/16-ц шлюб між сторонами розірваний.

За клопотанням позивача була допитана як свідок ОСОБА_6 (його знайома), яка показала, що їй відомо про те, що квартира по пров. Малиновому у м. Охтирці належить позивачу ОСОБА_3. Їй відомо що відповідач вивезла меблі із зазначеної квартири, та коли вона заїжджала до квартири разом із позивачем, то відповідача там не було.

Суд не може прийняти до уваги зазначені покази як беззаперечний доказ відсутності відповідача в квартирі на протязі року до часу звернення до суду із позовом, оскільки встановлення разового факту відсутності відповідача не може свідчити про постійний характер такої відсутності. Крім того, свідок мешкає у с. Климентове, Охтирського р-ну і не могла постійно спостерігати за зазначеним житлом та особами, які ним користуються.

Позивачем суду наданий акт перевірки паспортного режиму від 22.03.2017 р. за яким відповідач ОСОБА_4 не проживає у квартирі №24, по пров. Малиновому, 4, у м. Охтирці. Факт відсутності був встановлений шляхом опитування сусідів, прізвища та адреси яких зазначені у ньому (а.с. 19)

Суд критично ставиться і до даного доказу з огляду на наступне.

Так у судовому засіданні як свідок була допитана ОСОБА_7, яка працює на посаді бухгалтера у ПП «Жилкомсервіс». Вона показала, що її підприємство обслуговує багатоквартирний будинок де знаходиться квартира позивача. Згідно облікової картки по пров. Малиновому, 4/24, зареєстровані сторони по справі. Підтвердила, що надавала довідку про склад сімї, яка була складена зі слів сусідів. Вона поставила у ній підпис також за іншого працівника підприємства. До квартири не ходила, а позивач сам збирав підписи у сусідів.

Крім того, допитаний як свідок ОСОБА_8, який ставив підпис у зазначеному акті, підтвердив той факт, що акт підписував не перебуваючи у квартирі. Він дійсно на той час не бачив відповідачки, хоча беззаперечно стверджувати про те, проживала вона у квартирі чи ні він не може.

Факт періодичного перебування відповідачки у квартирі, наявність у неї ключів від вхідних дверей, та відсутність будь-яких перешкод у користуванні нею не заперечував у судовому засіданні і сам позивач.

Також судом були допитані свідки запрошені стороною відповідача.

Так, допитана як свідок ОСОБА_9 показала, що із відповідачем підтримує дружні стосунки. На протязі останніх років вона неодноразово була в гостях у неї в квартирі №24, по пров. Малиновому, в м. Охтирці. Підтверджує той факт, що її подруга зараз там і проживає.

Допитаний як свідок ОСОБА_10 показав, що відповідач є його рідною сестрою. Остання проживає у квартирі колишнього чоловіка за вищезазначеною адресою. Позивач будь-яких перешкод їй у цьому не чинив.

Допитаний як свідок ОСОБА_11 (зять відповідачки) також підтвердив, що його теща ОСОБА_4 постійно мешкає у вищезазначеній квартирі. Іншого житла вона не має. Аналогічні покази дала в судовому засіданні і донька відповідача ОСОБА_12

У суду немає підстав ставити пі сумнів покази зазначених свідків, таких доказів суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла або законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При вирішенні позову у межах заявлених вимог суд виходить із того, що позивач у справі не заперечує того факту, що його колишня дружина дійсно перебуває у квартирі, має до неї вільний доступ і він їй у цьому не чинить ніяких перешкод. Судом беззаперечно встановлений факт реєстрації і вселення відповідачки у зазначену квартиру на законних підставах як члена сімї власника житла. Відповідач постійно користується житлом на протязі усього часу із моменту реєстрації у ній. Не постійне проживання позивачки в квартирі на протязі певного часу мало місце із поважних причин через її офіційне працевлаштування за межами області (а.с. 91-93). Наявність у квартирі обмеженої кількості майна необхідного для задоволення життєвих потреб під час проживання в квартирі зумовлене наявністю спору між сторонами із приводу його реального поділу (а.с. 93-101) При вирішенні спору суд також враховує ту обставину, що відповідач у власності чи на праві користування будь-якого іншого житла не має.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач не навів суду доказів того, що відповідачка не проживає у квартирі без поважних причин. Тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Судові витрати слід залишити за позивачем без відшкодування.

На підставі викладеного, ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 133, 141, 258, 259, 263- 265, 280-284, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем без відшкодування.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_13