Справа № 615/812/18
Провадження № 2/615/380/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Логвінова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Валківського районного суду Харківської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1В.) звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2Т.), в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення Валківського районного суду Харківської області від 12.03.2012 року з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 27.06.2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Валківського районного суду Харківської області від 18.12.2013 року. У шлюбі у неї з відповідачем народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 12.03.2012 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини- Буцької ОСОБА_4, у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки на даний час дитина потребує більших матеріальних витрат, сума аліментів, яку сплачує відповідач, є недостатньою для гармонійного розвитку дитини, позивач просить збільшити розмір аліментів.

Позивач, повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, у підготовче судове засідання не зявилась. Через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить проводити розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, у підготовче судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розглядати справу за його відсутності.

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 27.06.2001 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Валківського районного суду Харківської області від 18.12.2013 року.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-ВЛ № 214579, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Валківського управління юстиції Харківської області (а.с. 7).

Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 12.03.2012 року (справа № 2006/212/2012) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року (надалі Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Стаття 27 Конвенції декларує, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Таким чином, призначений заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 12.03.2012 року розмір аліментів на даний час не відповідає потребам дитини.

У відповідності до роз'яснень, наданих у абз. 1, 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За таких обставин, суд враховуючи матеріальне становище сторін, збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, а також, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення Валківського районного суду Харківської області від 12.03.2012 року (справа 2006/212/2012) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до суду апеляційної інстанції або через Валківський районний суд Харківської області.

Позивач ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 63030, Харківська область, Валківський район, с. Буцьківка, вул. Калініна (колишня назва Чоботарська), 2; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: 63030, Харківська область, Валківський район, с. Буцьківка, вул. Калініна (колишня назва Чоботарська), 2; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Суддя А.О. Логвінов