Справа №474/475/18 30.08.2018
Провадження №22-ц/784/1437/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Миколаїв

Справа № 474/475/18

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем - Гавор В.Б.

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою

приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро»

про забезпечення позову

приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро»

до

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

про

стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього врожаю за апеляційною скаргою

приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» (далі - ПП ВКП «Каро»)

на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області, постановлену суддею Фасій В.В. 5 липня 2018 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту ухвали не зазначена,

у с т а н о в и л а:

У травні 2018 року ПП ВКП «Каро» звернулось з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього врожаю.

21 червня 2018 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на все належне відповідачам рухоме та нерухоме майно, а також належні їм грошові кошти.

Ухвалою Врадіїівського районного суду Миколаївської області від 5 липня 2018 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику на підставі ч.9 ст. 153 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ПП ВКП «Каро», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаючись на те, що ухвала Врадіївського районного суду Миколаївської області відповідає вимогам процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги є безпідставними, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

При цьому види забезпечення позову, визначені ст. 150 ЦПК України мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області перебуває справа за позовом ПП ВКП «Каро» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього врожаю в сумі 323 852 грн. 07 коп.

Ухвалою судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року відкрито провадження у справі.

У липні 2018 року представник позивача звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на все належне відповідачам нерухоме та рухоме майно, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або підлягають передачі або сплаті ним і знаходяться в них або в інших осіб.

До заяви представником позивача надано електронну декларацію відповідачів, а також відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які не містять повної інформації щодо нерухомого та рухомого майна, що знаходиться у відповідачів та вартості такого майна.

Відсутність такої інформації позбавляє суд можливості визначити співмірність заявлених вимог обраному позивачем способу забезпечення позову.

Стаття 151 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову, в тому числі в заяві повинні бути зазначені відомості, необхідні для забезпечення позову.

Згідно частини 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За такого, встановивши, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, суддя вірно повернув її позивачеві.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» залишити без задоволення, а ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 5 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 31 серпня 2018 року