АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018 року м. Одеса

справа №504/589/18

провадження № 22-ц/785/5200/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддівВадовської Л.М., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1,

відповідач-публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

третя особа-товариство з обмеженою відповідальністю «СВТ-Ко»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 березня 2018 року у складі судді Доброва П.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк», банк), третя особа на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «СВТ-Ко» (далі-ТОВ «ВСТ-Ко») про припинення дії договору іпотеки (а.с.1-6).

Позовна заява мотивована тим, що 17 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «СВТ-Ко» укладено кредитний договір № 07/17/07-К, за умовами якого останнє отримало кредитні кошти у розмірі 1 500 000 грн. зі сплатою 17% річних строком до 16 вересня 2009 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 17 вересня 2007 року укладено іпотечний договір (майнової поруки) № 0607/17/101/07-к, предметом іпотеки якого є земельна ділянка, площею 0,250 га, яка розташована в селі Крижанівка, бульвар Італійський, 6, Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Додатковою угодою від 17 вересня 2007 року до зазначеного кредитного договору збільшено проценту ставку за користування кредитом з 17 грудня 2008 року до 22% річних та встановлено дату повернення заборгованості за кредитом 16 вересня 2009 року.

Посилаючись на те, що зміна процентної ставки не була узгоджена банком з ним (ОСОБА_1В.), як з майновим поручителем, та додаткова угода до іпотечного договору з цього приводу не укладалась, позивач просив суд:

-визнати припиненим договір іпотеки від 17 вересня 2007 року, укладений між ним та ПАТ «Кредитпромбанк» ;

-зняти заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_1, накладену приватним нотаріусом Комінтернівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 23, у звязку з іпотечним договором від 17 вересня 2007 року, та вилучити вказаний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену вище земельну ділянку та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії субєктам державної реєстрації прав або нотаріусом відносно даної земельної ділянки, мотивуючи її тим, що з отриманого листа (вимоги) банку від 14 листопада 2017 року про усунення порушення у звязку із неналежним виконанням зобовязань позичальника за кредитним договором, йому стало відомо про намір банку розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.30-32).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 березня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,250 га в селі Крижанівка, бульвар Італійський, 6, Комінтернівського (нині-Лиманського) району Одеської області, кадастровий номер: :02:001:0615, яка належить ОСОБА_1 згідно Державного акту серії ЯЕ №112417, виданого Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області 24 квітня 2007 року.

Заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій субєктам державної реєстрації прав або нотаріусам відносно обєкта нерухомого майна-земельної ділянки, площею 0,250 га в селі Крижанівка, бульвар Італійський, 6, Комінтернівського (нині-Лиманського) району Одеської області, кадастровий номер: :02:001:0615, яка належить ОСОБА_1 згідно Державного акту серії ЯЕ №112417,виданого Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області 24 квітня 2007 року (а.с.42).

Судове рішення мотивоване тим, що не прийняття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду у разі його прийняття.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить ухвалу про забезпечення позову скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, заявник зазначила, що:

-05 березня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 067/17/101/07-к від 17 вересня 2007 року та в той же день відповідні відомості про іпотекодержателя були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що не було враховано судом першої інстанції;

-заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України;

-ухвала про забезпечення позову судом не вмотивована та винесена з порушенням дводенного строку, встановленого ст.153 ЦПК України;

-накладення арешту на майно, що належить позивачу, нормами ЦПК України, зокрема п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, в порядку забезпечення позову не передбачено;

-заборонивши субєктам державної реєстрації прав або нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно земельної ділянки, суд першої інстанції застосував вид забезпечення позову, який не знаходиться у прямому звязку із предметом позову, вирішив питання щодо земельної ділянки, яка є предметом іпотеки і не є предметом спору, не залучив іпотекодержателя до участі у справі, не застосував зустрічне забезпечення.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшов.

Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони та третя особа в судове засідання не зявилися, клопотання про поважність причин неявки в суд апеляційної інстанції не подали, що відповідно до правил ч.2 ст.366 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність (а.с.69,71,75).

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема:

-накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

-забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

-іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у п.п.1-9 ст.150 ЦПК України.

Згідно розясненням, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має зясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в звязку із застосуванням відповідних заходів.

На зазначене суд уваги не звернув, як і не врахував безпосереднього звязку між заявою про забезпечення позову та предметом позову у цій справі, їх співвідношення, класифікацію позовів, а також необхідність вжиття забезпечувальних заходів відповідно до їх мети.

Заявлений ОСОБА_1 позов не є позовом про присудження або про визнання, а відноситься до перетворювальних позовів. Останні мають місце у тому разі, коли позивач вимагає від суду перетворити існуючи правовідносини між ним та відповідачем, а саме змінити їх чи припинити. Такі позови випливають із субєктивного права особи в односторонньому порядку змінювати або припиняти певні правовідносини. Тому у разі звернення до суду із перетворювальним позовом він забезпеченню не підлягає.

Крім того, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.150 ЦПК України, застосував заходи забезпечення позову, які безпосередньо не повязані із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції-скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 березня 2018 року про забезпечення позову скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5