П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 757/36707/18-ц

Номер провадження № 22-ц/824/1480/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року, постановлену під головуванням судді Бортницької В.В., у справі за заявою Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про вжиття заходів забезпечення позову Печерської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Департамент комунальної власності міста Києва, про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року Печерська районна в місті Києві державна адміністрація звернулась до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Департамент комунальної власності міста Києва, про витребування у ОСОБА_2 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, квартири №53, загальною площею 83,5 кв.м., розташованої по АДРЕСА_2. Судові витрати покласти на відповідача.

Крім того, позивач звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відчуження та накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що на даний час належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року заяву задоволено, заборонено відчужувати та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що на даний час належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 23 серпня 2018 року ОСОБА_2 надіслав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на грубе порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, просив ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року скасувати.

Апеляційну скаргу, мотивував, зокрема, тим, що позивачами не було виконано вимоги ст.151 ЦПК України та не зазначено у заяві жодних причин необхідності у забезпеченні позову. Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Більше того, спірна квартира зареєстрована за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 22 травня 2017 року, що підтверджується відповідним Витягом.

Жодних дій щодо відчуження спірної квартирі відповідач не здійснював.

Таким чином, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних обставин, які б підтверджувались належними та допустимими доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року скаржнику поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року №452/2017 постановлено, зокрема, ліквідувати Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області. На виконання вимог Закону, Апеляційним судом міста Києва передано дану справу до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Вербовій І.М. Судді, які входять до складу колегії: ВербоваІ.М. - головуючий суддя, судді: Саліхов В.В., Шахова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року прийнято дану справу до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін на 31 жовтня 2018 року о 11 год. 25 хв. 31 жовтня 2018 року в судовий розгляд відкладено на 21 листопада 2018 року о 11 год. 50 хв.

У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник позивача Печерської районної в місті Києві державної адміністрації - Мітін І.І. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скарзі без задоволення.

Крім того, в матеріалах справи міститься письмовий відзив Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, з відповідними підтвердженнями направлення його копії учасникам справи, з якого, зокрема, вбачається, що за рішенням суду власником спірної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування є територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07 червня 2018 року №96 «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Києва квартир» зараховано до комунальної власності територіальної громади міста Києва спірну квартиру. Вказана квартира неодноразово відчужувалась від однієї особи до іншої, тобто існує ризик зміни власника квартири до вирішення даної справи по суті, що унеможливить виконання рішення суду. Позивачу стало відомо, що спірна квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу перебуває у приватній власності ОСОБА_2, тобто спірне нерухоме майно незаконно та без відповідної волі позивача (органа, якому дане майно передане до сфери управління) перебуває у відповідача.

Представники третіх осіб, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та Департаменту комунальної власності міста Києва до суду апеляційної інстанції з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, у зв'язку з чим відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи (їх представників), які з'явились у судове засідання, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для вжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову, оскільки останнім належним чином обґрунтовано подану заяву, крім того, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, частинами 1,2 статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Виходячи з роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частинами 1-4 статті 154 ЦПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Так, відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з виділених матеріалів справи (контрольного провадження), обґрунтовуючи подану позовну заяву, Печерська РДА в місті Києві посилалась, зокрема, на те, що судовим рішенням визнано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_3, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, відумерлою та передано її у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, а отже власником спірної квартири в порядку спадкування є територіальна громада міста Києва в собі Київської міської ради.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07 червня 2018 року №96 «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Києва квартир» зараховано до комунальної власності територіальної громади міста Києва трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 83,5 кв.м. та передано до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

Разом з тим, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 18 червня 2018 року стало відомо, що спірна квартира на підставі Договору купівлі-продажу, незаконно та без відповідної волі власника майна, перебуває у приватній власності ОСОБА_2 (а.с.9-13 контрольного провадження).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У даному випадку, позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовував можливими недобросовісними діями із боку відповідача та необхідністю забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Доводи скаржника про те, що позивачем не наведено жодних обставин, які б підтверджувались належними та допустимими доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, є необґрунтованими, безпідставними, а тому відхиляються колегією суддів.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, є обґрунтованими, що є підставою для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права та вірним застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова