Дата документу 21.11.2018 Справа № 321/914/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №321/914/17 Головуючий у 1 інстанції Олійник М.Ю.
Провадження № 22-ц/807/179/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових паїв і свідоцтв про право на майнові паї, а також про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та зобов'язання видати майнові сертифікати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових паїв і свідоцтв про право на майнові паї, а також про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та зобов'язання видати майнові сертифікати.

В позові зазначала, що за письмовими договорами купівлі-продажу укладеними з пайщиками в 2005 році ОСОБА_3 особисто кожному пайщику сплатила кошти за належні їм майнові паї КСП «Родіна» за корпус НОМЕР_5 МТФ, що підтверджується відповідними письмовими розписками: ОСОБА_6, свідоцтво на право на майновий пай НОМЕР_1, договір купівлі-продажу (розписка) від 8 червня 2005 року, сплачено у сумі 169,59 грн.; ОСОБА_7, свідоцтво на право на майновий пай НОМЕР_2, договір купівлі-продажу (розписка) від 8 червня 2005 року, сплачено у сумі 206,47 грн.; ОСОБА_8 свідоцтво на право на майновий пай НОМЕР_3, договір купівлі-продажу(розписка) від 8 листопада 2005 року, сплачено у сумі 203,75 грн. Колишні власники майнових паїв ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 отримавши оплату вартості майнових паїв, передали ОСОБА_3 у власність свої свідоцтва на право на майновий пай. 23 лютого 2017 року ОСОБА_3 подала до Тимошівської сільської ради заяву про видачу свідоцтва про майновий пай. 27 березня 2017 року за №21-Ф отримала від Тимошівської сільської ради відповідь про відмову у видачі майнового паю в зв'язку з недоданням до заяви оригіналів свідоцтв на право на майновий пай. 25 квітня 2017 року ОСОБА_3 подала до Тимошівської сільської ради заяву про видачу свідоцтва про майновий пай повторно з доданими оригіналами свідоцтв на право на майновий пай та завіреними секретарем ради копіями письмових розписок про отримання коштів за майновий пай. 26 травня 2017 року за №139/02-02-11-01 отримала від Тимошівської сільської ради відповідь про відмову у видачі свідоцтва на право на майновий пай з посиланням на рішення Михайлівського районного суду по справі №321/2224/13-ц від 19 квітня 2014 року за яким було відмовлено у визнанні прав власності на нерухоме майно корпус НОМЕР_5 МТФ. Пізніше їй стало відомо, що ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_6 уклали договори купівлі-продажу майнових паїв з ОСОБА_5 і 11 травня 2017 року ОСОБА_5 були видані нові свідоцтва на права на майнові паї.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд визнати недійсними вказані договори і свідоцтва, оскільки вона набула стала власницею паїв ще у 2005 році, а також просить суд визнати дійсними договори купівлі-продажу свідоцтв на право на право на майновий пай укладених між нею та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та зобов'язати Тимошівську сільську раду Михайлівського району Запорізької області видати ОСОБА_3 свідоцтва на право на майновий пай НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

20 листопада 2018 року від ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_3 надійшла заява, про відкладення розгляду справи. В обґрунтування заяви зазначив, що не може прийняти участь у справі у зв'язку з тим, що 21.11.2018 року приймає участь в розгляді іншої справи у Василівському районному суді Запорізької області.

Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_3 не може бути задоволено, оскільки представником не надано доказів того, що саме в цей день його викликано до іншого суду, причини, вказані скаржником визнані колегією неповажними.

Відповідно до ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності представника ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_3

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні її позову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва НОМЕР_3на право на майновий пай, згідно з рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) КСП "Родина" від 19 лютого 2000 року НОМЕР_5, ОСОБА_8 має право на майновий пай у загальному пайовому фонді. Вартість майнового паю станом на 29 січня 2000 року становить 834 грн. (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 на право на майновий пай, згідно з рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) КСП "Родина" від 19 лютого 2000 року НОМЕР_5, ОСОБА_6 має право на майновий пай у загальному пайовому фонді. Вартість майнового паю станом на 29 січня 2000 року становить 694 грн. (а.с. 15).

Згідно свідоцтва НОМЕР_2 на право на майновий пай, згідно з рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) КСП "Родина" від 19 лютого 2000 року НОМЕР_5, ОСОБА_7 має право на майновий пай у загальному пайовому фонді. Вартість майнового паю станом на 29 січня 2000 року становить 846 грн. (а.с. 15).

Відповідно до розписки від 8 червня 2005 року, ОСОБА_3, видала грошові кошти в розмірі 169,59 грн. за майновий пай (корпус НОМЕР_5) на МТФ згідно свідоцтва НОМЕР_1, ОСОБА_6, який проживає в м. Первомайськ,(а.с. 17).

Згідно розписки від 8 червня 2005 року, ОСОБА_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_4, отримав грошові кошти в розмірі 169,59 грн. за майновий пай (корпус НОМЕР_5 на МТФ зі східної сторони) згідно свідоцтва НОМЕР_1, від ОСОБА_3, яка проживає: АДРЕСА_2 (а.с.17).

Згідно розписки від 8 червня 2005 року, ОСОБА_3, видала грошові кошти в розмірі 203,75 грн. за майновий пай (корпус НОМЕР_5) на МТФ згідно свідоцтва НОМЕР_3, ОСОБА_8, яка проживає в АДРЕСА_3 (а.с. 18).

Відповідно до розписки від 8 червня 2005 року, ОСОБА_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, отримала грошові кошти в розмірі 203,75 грн. за майновий пай (корпус НОМЕР_5 на МТФ зі східної сторони) згідно свідоцтва НОМЕР_3, від ОСОБА_3, яка проживає: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Відповідно до розписки від 8 червня 2005 року, ОСОБА_3, видала грошові кошти в розмірі 206,47 грн. за майновий пай (корпус НОМЕР_5) на МТФ згідно свідоцтва НОМЕР_2, ОСОБА_7, яка проживає в АДРЕСА_4 (а.с. 19).

Згідно розписки від 8 червня 2005 року, ОСОБА_7, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4, отримала грошові кошти в розмірі 206,47 грн. за майновий пай (корпус НОМЕР_5 на МТФ зі східної сторони) згідно свідоцтва НОМЕР_2, від ОСОБА_3(а.с.19).

Відповідно до заяви про видачу свідоцтва на майновий пай від 1 березня 2017 року, ОСОБА_3 зверталася до голови Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва на право власності на майновий пай, взамін свідоцтв НОМЕР_6,НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3. (а.с. 20).

Згідно листа роз'яснення від 27 березня 2017 року за вих. № 21-Ф, виданого сільським головою Тимошівської сільської ради Петровим А.В., в порушення визначених вимог ОСОБА_3, не було надано оригіналів попередніх свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства та посвідчених в установленому порядку копій відповідних цивільно-правових угод, в зв'язку з чим, ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтв на майновий пай (а.с.21).

Відповідно до заяви про видачу свідоцтва на майновий пай від 25 квітня 2017 року, ОСОБА_3 зверталася до голови Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області із заявою про внесення змін до списку осіб, які мають право на майновий пай КСП "Родіна", та анулювати попередньо видані свідоцтва на право на майновий пай НОМЕР_6,НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3 і видати їй нові свідоцтва (а.с. 22).

Згідно листа роз'яснення від 26 травня 2017 року за вих. № 139/02-02-11-01, виданого сільським головою Тимошівської сільської ради Петровим А.В., ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки нею не було надано посвідчених в установленому порядку копій відповідних цивільно-правових угод (а.с.23).

Відповідно до протоколу зборів співвласників майнових паїв КСП "Родина" від 25 квітня 2017 року, було прийнято рішення укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходить у спільній частковій власності і надано згода співвласників на продаж майнових паїв ОСОБА_5 (а.с. 80).

25 квітня 2017 року власники майнових паїв КСП "Родина" уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходить у спільній частковій власності (а.с. 81).

Відповідно до договору купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у спільній частковій власності від 25 квітня 2017 року ОСОБА_7 продала ОСОБА_5 свої майнові права, посвідчені свідоцтвом на право на майновий пай НОМЕР_2 (а.с. 82).

Згідно до договору купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у спільній частковій власності від 25 квітня 2017 року ОСОБА_8 продала ОСОБА_5 свої майнові права, посвідчені свідоцтвом на право на майновий пай НОМЕР_3 (а.с. 83).

Відповідно до договору купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у спільній частковій власності від 25 квітня 2017 року ОСОБА_6 продав ОСОБА_5 свої майнові права, посвідчені свідоцтвом на право на майновий пай НОМЕР_1 (а.с. 84).

11 травня 2017 року ОСОБА_5 були видані свідоцтва на право на майнові паї НОМЕР_3,НОМЕР_1 і НОМЕР_2 (а.с. 87-88).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник, відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. В силу приписів ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно вимог частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Для визнання такого договору дійсним обов'язковою умовою, як і для будь якого іншого договору, є відповідність його змісту Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 3 статті 209, частина 1 статті 203 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114 - ХІІ "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки", постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки", порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62.

Порядком визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення (п. п. 13,14) визначено, що право на пай засвідчується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), який видається сільською селищною або міською радою.

У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копії відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності н майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що згідно наданих ОСОБА_3 розписки про отримання ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 грошей за належні їм майнові паї вони не є належними доказами укладення саме договорів купівлі-продажу майнових паїв, оскільки вони н містять істотних умов щодо предмету договору, вартість паїв не співпадає з вартістю вказаною у свідоцтвах, рішення про продаж частини майна, що перебуває у спільній частковій власності не було погоджено з іншими співвласниками та до відповідних розписок не долучений договір спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній (частковій) власності.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого, що оскільки ОСОБА_3 не було в належній формі укладено договорів купівлі продажу майнових паїв з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у Тимошівської сільської ради були відсутні підстави для видачі нових свідоцтв на майнові паї на її ім'я та судом також дані вимоги задоволені не можуть.

Доводи апеляційної скарги не містять доказів та обґрунтувань щодо порушення відповідачами будь-яких прав, що вказує на відсутність цивільно-правового спору між позивачем та відповідачем.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: