Справа № 136/1169/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Липовець в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою, яку мотивувала тим, що 26.01.2015 року помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка перебувала у колективній власності КСП "Україна" с. Зозів Липовецького району і належала ОСОБА_3 (батько чоловіка, який помер 06.02.2005 року) на підставі Сертифікату серії ВН №0252892 від 10.04.1997 року на право на земельну частку (пай). Зазначене спадкове майно її чоловік прийняв після смерті ОСОБА_3, однак за життя так і не оформив на своє імя по причині втрати правовстановлюючого документу. Прийнявши спадщину після смерті чоловіка, позивач бажає оформити в спадок і майно, яке за життя її чоловік прийняв у спадок після смерті свого батька, проте так і не оформив. Для цього їй слід встановити факт проживання її чоловіка із спадкодавцем в період з серпня 2003 року до дня смерті ОСОБА_3, тобто 06.02.2005 року.

До суду представник заявника подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання представник Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи відсутність визначених законом підстав для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних в справі матеріалів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 26.01.2015 року помер ОСОБА_2 (а.с. 14). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину за законом як спадкоємець першої черги в порядку, визначеному частиною 3 статті 1268 ЦК України прийняла позивач (а.с. 5-7). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено.

Для оформлення спадщини на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що перебувала у колективній власності КСП "Україна" с. Зозів Липовецького району і належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату серії ВН № 0252892 від 10.04.1997 року на право на земельну частку (пай), яку успадкував ОСОБА_2, однак за життя так і не оформив її на своє імя, заявнику слід підтвердити факт проживання ОСОБА_2 в період з серпня 2003 року із ОСОБА_3 до дня його смерті, тобто 06.02.2005 року оскільки в паспорті громадянина України, що виданий на імя ОСОБА_2, відсутня відмітка про реєстрацію його місця проживання за адресою місця проживання ОСОБА_3

Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на оформлення спадщини, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України).

З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Керуючись принципом верховенства права, закріпленим у статті 8 Конституції України, суд повинен виходити із того, що людина, її права та свободи є найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу положень частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином факт відсутності запису про реєстрацію постійного місця проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації його батька ОСОБА_3, з урахуванням зазначених обставин, не може слугувати безумовною підставою позбавлення його законного права на оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті в порядку, передбаченому частиною 3 статті 1268 ЦК України.

Судом встановлено, що факт спільного проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_3 підтверджується довідкою Зозівської сільської ради від 09.02.2018 року за №187 (а.с. 13), в якій вказується на те, що ОСОБА_2 в період з 2003 року по 06.02.2005 року проживав разом з ОСОБА_3 без реєстрації за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Зозів, вул. Яркіна, 61.

Таким чином, факт про встановлення якого просить заявник знайшов підтвердження в ході судового розгляду, з огляду на що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 315, 319, 354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) по вул. Яркіна, 61 в с. Зозів Липовецького району Вінницької області в період з 2003 року по 06.02.2005 року із ОСОБА_3, який помер 06.02.2005 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник