АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» липня 2018 року

м. Харків

справа № 643/6328/16-ц

провадження № 22ц/790/4066/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Консорсіум»

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року в складі судді Букреєвої І.А.,

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Консорсіум» про стягнення боргу, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості у розмірі 1 009 380,00 грн., стягнути з ОСОБА_2 на його користь 27 882,74 грн. - три процента річних, стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Консорсіум» заборгованість за договором позики грошових коштів у розмірі 1000,00 грн., вирішити питання щодо судових витрат.

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження, яке мотивоване тим, що Холодногірським ВП ГУ НП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0001260 від 30 травня 2014 року проводиться досудове розслідування за фактом заволодіння ОСОБА_2 шляхом обману та зловживання довірою коштів у сумі 40000,00 доларів США, які належать ОСОБА_1

Зазначив, що слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова розглядалося клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0001260 від 30 травня 2014 року про арешт майна, яке належить ОСОБА_2 За результатами розгляду вказаного клопотання слідчим суддею винесено ухвалу про відмову в його задоволенні.

Вказав, що зі змісту цієї ухвали вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001260 від 30 травня 2014 року проводиться саме за тим фактом, за яким розглядається дана цивільна справа. До того ж, згідно вказаної ухвали потерпілим за цим фактом подано цивільний позов в порядку статті 128 КПК України.

Вважав, що проведення досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0001260 від 30 травня 2014 року може вплинути на результати розгляду даної цивільної справи та завдати шкоди його правам та інтересам.

Просив зупинити провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у кримінальному провадженні № 0001260 від 30 травня 2014 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вважав, що суд не звернув уваги на те, що предмети позовів є різними; зокрема, у даній справі предметом позову є стягнення грошових коштів за договором позики, в якому стягується борг, а у заявленому цивільному позові в рамках кримінального провадження - відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому відшкодовуються збитки, які завдані шахрайськими діями, і які можуть бути відшкодовані тільки в тому випадку, коли особу, яка скоїла злочин, визнають винною; що наявне відкрите кримінальне провадження, яке перебуває на стадії досудового розслідування, у якому повідомлення про підозру ОСОБА_2 не вручено, обвинувальний акт до суду не передано, тому і підстави для зупинення даної цивільної справи є незаконними; що відповідач навмисно затягує розгляд справи.

16 липня 2018 року від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав, що ухвала суду є законною, а апеляційна скарга - необгрунтованою. У відзиві на апеляційну скаргу фактично викладені вимоги заяви про зупинення провадження у справі.

Клопотання щодо витребування доказів, яке міститься у відзиві на апеляційну скаргу, залишено без задоволення на підставі частини 3 статті 367 ЦПК України.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З частини 2 статті 369 ЦПК України вбачається, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за участю сторін - залишено без задоволення.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що існує досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, що є підставою для зупинення провадження у цій справі.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з матеріалів справи слідчим відділом Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001260 від 30 травня 2014 року, за фактом заволодіння ОСОБА_2 грошовими коштами за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України. ОСОБА_2 повідомлення про підозру не вручено.

Із змісту статті 251 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі можливо при наявності іншої справи, яка розглядається в порядку кримінального судочинства, а не на стадії досудового розслідування.

Проте, матеріали справи не містять даних про те, що існує кримінальне провадження, яке розглядається в порядку кримінального судочинства, і без його вирішення об'єктивно неможливий розгляд цієї справи.

Крім того, статтею 251 ЦПК України передбачено, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5, 6, 7 статті 82 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Із клопотання про зупинення провадження у справі не вбачається, які факти, що мають в подальшому розцінюватися як преюдиціальні, повинен встановити суд при розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001260 від 30 травня 2014 року за фактом заволодіння ОСОБА_2 грошовими коштами за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.

ОСОБА_2 не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність кримінального провадження виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо зупинення провадження у справі.

Оскільки порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, п. 6 ч. 1 ст.374, п. 4 ч. 1 ст.379, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року -скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 липня 2018 року.