АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/640/18Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/789/674/18 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника відповідача - відділу освіти Зборівської РДА - адвоката Бачинської Н.О., позивача ОСОБА_2 та її представника - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №599/640/18 за апеляційною скаргою Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року, ухваленого суддею Снігурським В.В., повний текст якого складений 30 травня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

в травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом, який був уточнений під час розгляду справи, до відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації про визнання наказу №471-к від 29 грудня 2017 року "Про звільнення ОСОБА_2." протиправним і скасувати його; визнати трудові відносини між відповідачем та нею (РНОКПП - НОМЕР_1), що виникли на підставі Наказу від 02 січня 2018 року №8-к безстроковими; визнати Наказ Начальника відділу освіти Зборівської РДА №35-к від 28 березня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_2." протиправним та поновити її на посаді завідуючого складом групи господарського обслуговування навчальних закладів освіти Відділу освіти Зборівської РДА з 31 березня 2018 року; стягнути з відділу освіти Зборівської РДА на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31 березня 2018 року по 27 квітня 2018 року в сумі 4 764 (чотири тисячі сімсот шістдесят чотири) гривні 27 копійок та до моменту поновлення на посаді виходячи з середньоденного заробітку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що з 13 липня 2010 року по 30 березня 2018 року працювала на посаді завідуючого складом групи господарського обслуговування навчальних закладів освіти Відділу освіти Зборівської РДА. 31 жовтня 2017 року її та інших працівників попередили про те, що у зв'язку з утворенням Зборівської об'єднаної територіальної громади, у даному відділі освіти буде здійснено скорочення штату працівників через зменшення кількості навчальних закладів, що ними обслуговується, а тому посада, яку вона займає підлягає скороченню. Після закінчення двомісячного терміну з моменту отримання даного повідомлення Наказом №471-к від 29 грудня 2017 року її було звільнено, а 03 січня 2018 року Наказом №8-к від 02 січня 2018 року - було призначено на дану посаду. Проте, її ввели в оману, запевнивши, що умови праці не помінялися, і лише 28 березня 2018 року вона дізналася про порушення своїх трудових прав, оскільки повідомили її про наступне звільнення з 30 березня 2018 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП України). Відповідно до трудового договору від 02 січня 2018 року їй змінили істотні умови праці, а саме безстроковий трудовий договір від 13 липня 2010 року переуклали на строковий.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року позов ОСОБА_2 до Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації про поновлення на роботі - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації №471-к від 29 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації №35-к від 28 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_2 за п.2 ст.36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді завідуючого складом групи господарського обслуговування навчальних закладів освіти Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації.

Визнано трудові відносини між відділом освіти Зборівської районної державної адміністрації та ОСОБА_2 безстроковими.

Стягнуто з відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8 621 (вісім тисяч шістсот двадцять одну) гривню.

Стягнуто з відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі відділ освіти Зборівської РДА просить скасувати рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року по цивільній справі №599/640/18 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації про поновлення на роботі - відмовити, посилаючись на те, що воно є незаконним, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відділ освіти Зборівської РДА зазначив, що між позивачем та відповідачем дійсно виникли трудові відносини з липня 2010 року, однак, у зв'язку із утворенням Зборівської об'єднаної територіальної громади суттєво зменшилася кількість навчальних закладів, які підпорядковувалися відділу освіти Зборівської РДА та обслуговувалися ними. Тому, виникла необхідність у скороченні штату працівників і 13 жовтня 2017 року відділом було видано Наказ №510-од "Про попередження працівників централізованої бухгалтерії відділу освіти та групи централізованого господарського обслуговування навчальних закладів та установ освіти про можливе вивільнення". 31 жовтня 2017 року позивача персонально попереджено про можливе вивільнення у зв'язку із скороченням штату працівників. 12 грудня 2017 року було створено комісію із проведення скорочення чисельності та штату працівників. Наказом № 662-од від 26 грудня 2017 року "Про внесення змін до штатного розпису" посаду, яку обіймала позивач було скорочено з 01 січня 2018 року, і відповідно 29 грудня 2017 року її звільнено на підставі Наказу №471-к за п.1 ст.40 КЗпП України, про що позивача відразу ознайомлено з даним наказом. Тобто ними повністю дотримана процедура звільнення ОСОБА_2 у зв'язку зі скороченням чисельності штатів. Щодо причини укладення з ОСОБА_2 строкового договору з 03 січня 2018 року по 30 березня 2018 року було те, що на утримання закладів освіти кошти в повному обсязі були виділені лише до 01 квітня 2018 року і тому відповідно не було можливості укладати договір на невизначений термін.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області - залишити без задоволення, а рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року по справі №599/640/18 - без змін, посилаючись на те, що суд вірно застосував норми матеріального права та належним чином оцінив докази, а відповідач не довів здійснення фактичного скорочення чисельності працівників з дотриманням вимог п.4 ч.1 ст.36, п.1 ст.40 КЗпП України.

У судовому засіданні представник відділу освіти Зборівської РДА - адвокат Бачинська Н.О. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що фактично скорочення чисельності працівників відповідачем здійснено не було, оскільки посада, яку займала позивач відразу ж після її звільнення знову була введена у штатний розпис та позивача повторно було прийнято на ту ж саму посаду. Тобто мало місце переукладення трудового договору.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки він не відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Згідно з ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як зазначено в п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що згідно з наказом №179-к від 12 липня 2010 року ОСОБА_2 призначено з 13 липня 2010 року на посаду завідуючого складом групи господарського обслуговування навчальних закладів і установ освіти з оплатою праці по 7 тарифному розряду згідно штатного розпису (а.с. 23), на підставі її заяви про прийняття на роботу (а.с.22).

У зв'язку з утворенням Зборівської об'єднаної територіальної громади суттєво зменшилася кількість навчальних закладів, які підпорядковувалися відділу освіти Зборівської РДА та обслуговувалися ними, тому відповідно до наказу № 510-од від 13 жовтня 2017 року "Про попередження працівників бухгалтерії відділу освіти та групи централізованого господарського обслуговування навчальних закладів та установ освіти про можливе вивільнення" позивача ОСОБА_2 персонально 31 жовтня 2017 року було попереджено про можливе вивільнення з роботи 31 грудня 2017 року за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України працівників (а.с. 24-25).

Відповідно були внесені зміни до штатного розпису, з яких видно, що відбулося скорочення посад, в тому числі і ставка завідуючого центральним складом.

Наказом № 471-к від 29 грудня 2017 року ОСОБА_2 з 31 грудня 2017 року звільнено з посади завідувача складом групи централізованого господарського обслуговування навчальних закладів та установ освіти 31 грудня 2017 року, у зв'язку з скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України) (а.с. 30).

Отже, відповідачем повністю дотримано норми трудового законодавства, що регулюють вивільнення працівника за п.1 ст.40 КЗпП України.

Тому, рішення Зборівського районного суду від 25 травня 2018 року в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації № 471-к від 29 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу начальника Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації № 471-к від 29 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України - відмовити.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Поняття "характер роботи" в цьому випадку означає, що робота за своїм характером не виконується постійно (сезонна. а також виконувана протягом певного строку тощо).

Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Строк, на який працівник наймається на роботу, обов'язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.

Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення.

Обов'язок підтвердження обставин, які унеможливлюють укладення трудового договору на невизначений строк, покладається на роботодавця. У разі недоведення роботодавцем таких обставин слід вважати, що трудовий договір укладено на невизначений строк.

Вказана позиція узгоджується з висновками викладеним в Постановах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2193цс16 та від 13 вересня 2017 року в справі № 254цс17.

З матеріалів справи вбачається, що наказом № 8-к від 02 січня 2018 року ОСОБА_2 було призначено на дану посаду з 03 січня 2018 року по 30 березня 2018 року з оплатою праці по 7 тарифному розряду відповідно до штатного розпису та встановлено надбавку за складність та напруженість в роботі в розмірі 50% посадового окладу (а.с. 32).

Наказом №35-к від 28 березня 2018 року її було звільнено з даної посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП України). Виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 8 календарних днів за період роботи з 03 січня 2018 року по 30 березня 2018 року (а.с. 33).

Заява ОСОБА_2 від 03 січня 2018 року про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, відповідачем втрачена.

Як ствердила в судовому засіданні позивач, що в заяві про прийняття на роботу не зазначала строку, протягом якого вона працюватиме і вважала, що з нею укладається безстроковий договір.

Судом не встановлено умов, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП України, тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про визнання договору від 03 січня 2018 року недійсним у частині визначення строку.

Щодо доводів відповідача про те, що відсутні кошти на фінансування відділу освіти, а тому виникла потреба в укладенні з позивачем строкового договору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в такому випадку існує інша процедура вивільнення працівників, передбачена п.1 ст.40 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації слід задовольнити частково, рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року - в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації № 471-к від 29 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу начальника Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації № 471-к від 29 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України - відмовити.

В решті рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Судовий збір за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації - задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року - в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації № 471-к від 29 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу начальника Відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації № 471-к від 29 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України - відмовити.

В решті рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Судовий збір за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 липня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак