Справа № 697/1473/18
Провадження № 2/697/635/2018
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Русакова Г.С.
за участю секретаря судового засідання Десятник О.А.
представника позивача ОСОБА_2
представника третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів, Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Канівської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він являється власником будинку № 2 по вул. Колгоспній в с. Дарівка, Канівського району, Черкаської області. В даному будинку зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Починаючи з березня 2005 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають. Вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, так як вони не проживають у даному приміщенні понад 1 рік. У добровільному порядку відповідачі не знялися з реєстраційного обліку, що і змушує позивача звернутись до суду з вимогою про визнання їх такими, що втратили право користування будинком позивача.
В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов у повному обсязі, просив його задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлений позов, просила задовольнити його в повному обсязі, оскільки відповідачі за даною адресою ніколи не проживали та не є членами сімї позивача.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Канівської районної державної адміністрації в судовому засіданні пояснила, що відповідачам належить інший будинок, проте право власності на нього не оформлено. В ньому вони і проживають без реєстрації. Щодо прийняття рішення, то вона покладається на розсуд суду.
В судове засідання відповідачі не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не направляли.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 4 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних особистих немайнових або майнових прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном і власник реалізовує це право на власний розсуд.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Вказані положення цілком узгоджуються із вимогами ст. 150 ЖК України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Аналіз наведених вище норм цивільного і житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення осіб, які порушують його право власності, права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ст.ст. 64, 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із ним і ведуть спільне господарство.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку, що знаходиться за адресою: с. Дарівка, вул. Колгоспна, 2, Канівський район, Черкаська область, та проживає за цією адресою без реєстрації з 1997 року одиноко (а.с.7-11).
З довідки № 932 від 24.07.2018 виданої виконавчим комітетом Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з дружиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, за місцем реєстрації с. Дарівка, вул. Колгоспна, 2, дійсно не проживають, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.6).
З акту фактичного проживання осіб, засвідченого в.о. старости Мартинівського старостинського округу Степанецької ОТГ ОСОБА_9 вбачається, що мешканці вулиці Колгоспна в с. Дарівка, Канівського району: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 засвідчили, що ОСОБА_1 фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8 з 1997 року по даний час; зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 фактично не проживають в даному будинку з 27.03.2005 року і по даний час (а.с.12).
Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідачі втратили інтерес до житла, в якому зареєстроване їх місце проживання, оскільки понад рік у ньому фактично не проживають, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймають, а тому вони втратили право користування даним житловим приміщенням.
Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин їх відсутності понад рік, наявність між ними і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.
Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, з послідуючими змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причину відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності: перебування у відрядженні у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо, суд може продовжити пропущений строк.
У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
При цьому суд наголошує на те, що відповідно до роз'яснень, що містяться у п.39 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справа про захист право власності та інших речових прав» в якому зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч.1 ст. 405 ЦК України), таким законом не може бути ЖК України, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.
Оскільки в судовому засіданні було зясовано, що відповідачі не відносяться до членів сімї позивача, мають у власності будинок, який офіційно не переоформлено та весь час проживають в ньому, тому можуть вважатися такими, що втратили інтерес до будинку позивача і можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням позивача.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначених осіб з реєстраційного обліку.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 71-72, 156 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Канівської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, будинком № 2 по вул. Колгоспна в с. Дарівка, Канівського району, Черкаської області.
Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для реєстраційного відділу Канівської районної державної адміністрації Черкаської області для зняття з реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованих в ІНФОРМАЦІЯ_9, як таких, що втратили право користування цим жилим приміщенням, без надання паспорта.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Повний текст рішення складено 08.10.2018.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_13

Згідно оригіналу, який знаходиться в матеріалах справи № 697/1473/18
Головуючий Г . С . ОСОБА_13