Справа № 462/3735/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням

в с т а н о в и в:

Позивач у червні 2018 року звернувся у суд з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вказана квартира належить йому на праві приватної власності і в такій зареєстровані він та інші члени його сім»ї, в тому числі і донька ОСОБА_3, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї і прописку від 04.06.2018 року №62. Однак, попри наявну реєстрацію місця проживання у спірній квартирі, відповідачка більще трьох років не проживає у цій квартирі, що підтверджується актами ЖБК №79 від 04.06.2018 року, від 03.06.2018 року та від 07.06.2018 року. Між тим, він має намір безперешкодно розпорядитися власним майном, проте реєстрація відповідачки в квартирі перешкоджає йому реалізувати законні права на власність. Відтак, вважає, що відповідачка втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. За наведеного, на підставі ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст.72 ЖК України просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаною квартирою.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснили, що відповідачка разом з чоловіком і дитиною у 2013 році залишили спірну квартиру, забравши із такої всі свої речі, і з того часу в такій не появляється. Ствердили, що перешкод в користуванні спірною квартирою ні позивач, ні члени його сім»ї відповідачці не чинили, відповідачка більше близько 5 років не проживає у квартирі та не приймає участі в утриманні такої, через що у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, в тому числі і права на отримання адресної субсидії по оплаті комунальних послуг. Просять позов задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, хоча належно повідомлялася про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначила, що її сестра ОСОБА_3 разом з чоловіком і дитиною у 2013 році добровільно залишили спірну квартиру, забравши із такої всі свої речі, і з того часу в такій не появляється та не приймає участі в утриманні такої. Ствердила, що перешкод відповідачці у користуванні спірною квартирою ніхто і ніколи не чинив.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч.1 ст. 319 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

За правилами ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.12.2003 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.03.2004 року /а.с.7/. В квартирі зареєстровано 8 осіб: власник ОСОБА_1, доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зять ОСОБА_5, внуки: ОСОБА_6, ОСОБА_8., ОСОБА_9 та наймач ОСОБА_7

Також судом встановлено, що у 2013 році відповідачка разом з чоловіком та дитиною добровільно залишила вказану квартиру, забравши із такої всі свої речі, і з того часу у спірній квартирі не проживає та не приймає участі в утриманні такої, хоча перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням відповідачці ніхто і ніколи не чинив.

Дане стверджується поясненнями позивача, свідка ОСОБА_4, актами ЖБК №79 від 03.06.2018 року, від 04.06.2018 року, від 07.06.2018 року/а.с. 9,10, 11/.

Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідачка близько п"яти років не користуються спірною квартирою без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні цією квартирою їй ніхто і ніколи не чинив.

Оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачка з 2013 року не користуються квартирою АДРЕСА_1 без поважних причин, тобто понад визначений ст.405 ЦК України термін, протягом якого за нею зберігалося право на користування спірним житловим приміщенням, не виписалася із такого, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

В порядку ч.1 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача в користь позивача 704,80 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 28.12.2018р.

Суддя: