Справа № 161/6092/18 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т.М.
Провадження № 22-ц/773/948/18 Категорія: 59 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів Федонюк С.Ю., Русинчука М.М.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника відповідача публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 01 грудня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович вчинив виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 147/м від 02.07.2007 року в розмірі 14403, 03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.08.2017 року становить 370 590 гривень 22 копійки грошових коштів на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Вказує, що про факт вчинення виконавчого напису нотаріуса йому стало відомо після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2018 року, та постанови про арешт майна боржника від 23.03.2018 року.

Вважає, що виконавчий напис нотаріус вчинив без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги, не повідомив про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням строку позовної давності.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду від 09 листопада 2011 року ухвалено стягнути заборгованість з ОСОБА_4 з підстав не виконання грошових зобов'язань за кредитною угодою №147/м від 02.07.2007 року. Також було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 березня 2012 року.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем 01 грудня 2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 23122 про стягнення 14403, 03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.08.2017 року становить 370 590 гривень 22 копійки грошових коштів з ОСОБА_4 як заборгованість за кредитним договором № 147/м від 02.07.2007 року на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2018 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем 01 грудня 2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 23122 про стягнення 14403, 03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.08.2017 року становить 370 590 гривень 22 копійки грошових коштів з ОСОБА_4 як заборгованість за кредитним договором № 147/м від 02.07.2007 року на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «Приватбанк», покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

09 серпня 2018 року представник позивача ОСОБА_4- ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду- без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача до задоволення не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 грудня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович вчинив виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 147/м від 02.07.2007 року в розмірі 14403, 03 доларів США, що за курсом 25,73 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.08.2017 року складає 370 590 гривень 22 копійки на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що складається із:заборгованості за відсотками - 6330,38 долари США, заборгованості з пені- 7377,54 долари США, заборгованості по штрафу (фіксована частина) - 9,72 долари США, заборгованості по штрафу (відсоток від суми заборгованості) - 685,40 долари США (а.с. 12).

Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою Сергієм Степановичем 16 березня 2018 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису, вчиненого 01 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрованим в реєстрі за № 23122 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 370 590,22 гривень (а.с. 10,11).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (надалі - Перелік документів)

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (Пункт 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

Таким чином, за змістом вказаних норм заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.

Як вбачається з копії оспорюваного виконавчого напису, у ньому зазначено відомі дані боржника ОСОБА_4, а також, що строк за який проводиться стягнення - 3691 днів, а саме: з 02.02.2007 року по 09.08.2017 року. Сума, що підлягає стягненню складає 14403, 03 доларів США, що за курсом 25,73 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.08.2017 року складає 370590 гривень 22 копійки з урахуванням: заборгованості за відсотками - 6330,38 долари США, заборгованості з пені - 7377,54 долари США, заборгованості по штрафу (фіксована частина) - 9,72 долари США, заборгованості по штрафу (відсоток від суми заборгованості) - 685,40 долари США.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості позичальника - ОСОБА_4.

Наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, є лише відображенням розрахунків відповідача щодо наявності грошового зобов'язання позичальника та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, який не згоден з таким розрахунком.

Крім того, суду не надано доказів того, що нотаріус з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту.

Стороною відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» не спростовано доводів позивача про відсутність між сторонами домовленості про збільшення строків позовної давності. Таким чином, при розрахунку заборгованості мають застосовуватися загальні строки позовної давності передбачені законом, адже умовами договору інших строків не обумовлено.

З виконавчого напису вбачається, що строк за який проводиться стягнення з 02.02.2007 року по 09.08.2017 року поза межами трьох річного строку звернення з часу виникнення права вимоги.

Також судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» скористалось правом дострокового повернення кредиту, звернувшись до Луцького міськрайонного суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_4, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №147/м від 02.07.2007 року в сумі 196324 гривень 21 копійку, 850 гривень сплаченого судового збору та 60 гривень витрат на ІТЗ. Заборгованість виникла станом на 26.08.2011 року.

Постановою від 13 квітня 2018 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гончар О.Ю. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 197234,21 гривень заборгованості.

Виходячи з викладеного, давши правову оцінку обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а тому обґрунтовано визнав оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий напис був вчинений з суворим дотримання Закону України «Про нотаріат», а також, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості не заслуговують на увагу з огляду на таке.

З урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правовова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс 17.

Разом з тим, саме стягнення заборгованості за кредитним договором за судовим рішенням та виконання судового рішення свідчить, що заборгованість за кредитним договором є спірною.

Покликання відповідача в апеляційній скарзі на те, що рішення суду про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 не виконане, а виконавчий лист повернутий стягувачу без виконання в зв'язку з чим правовідносини сторін кредитного договору не припинені та за виконавчим написом здійснюється стягнення заборгованості лише по відсотках за користування кредитом, пені та штрафам, а тому подвійне стягнення заборгованості не здійснювалось з боржника є безпідставними, оскільки за судовим рішенням стягнуто заборгованість станом на 26 серпня 2011 року, а строк за який стягується кредитна заборгованість, в тому числі і по відсотках та штрафах, за виконавчим написом становить з 02 лютого 2007 року по 09 серпня 2017 року, що свідчить про подвійне стягнення заборгованості за одним і тим самим кредитним договором.

Крім того з пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції встановлено, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 кредитної заборгованості повторно пред'явлений стягувачем до виконання.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а є власним суб'єктивним тлумаченням норм права та обставин справи представником відповідача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді