АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/6241/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва, постановлену суддею Вовком Є.І. 26 березня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Дарницького районного суд міста Києва від 30 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без руху з підстав відсутності документів на підтвердження повноважень представника; визначення ціни позову; поштових індексів; засобів зв&q?у;;язку; обґрунтування та доказів інфляції долару США; найменування фінансової установи щодо визначення курсу валют та дати цього розрахунку.

Ухвалою Дарницького районного суд міста Києва від 26 березня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто у зв&q? в;язку із не усуненням недоліків.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що на адресу представника копія ухвали про залишення позовної заяви без руху не надсилалась, а позивач знаходиться за кордоном.

Посилається на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про повернення позовної заяви внесена до реєстру тільки 08 червня 2018 року, при цьому підстави, у зв&q?іл;язку із якими позовна заява була залишена без руху, усунуті до цього.

Посилається на те, що залишення позовної заяви без руху з підстав неподання доказів та відсутності ціни позову є необґрунтованим.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України справа розглядається в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений судом строк не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З такими висновками колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частин 2, 3, 8 ст.119 ЦПК України, у редакції Закону №1618-IV 18 березня 2004 року, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Відповідно до частини 1 ст.121 ЦПК України, у редакції Закону №1618-IV 18 березня 2004 року, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до п.7 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за

змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Позовна заява, як форма звернення до суду, повинна відповідати встановленим законом вимогам. Дотримання вимог до форми позовної заяви повинно забезпечувати повне ознайомлення з її змістом, установлення питань, які потребуватимуть вирішення в ході розгляду справи та ухвалення судового рішення у справі.

Таким саме вимогам повинні відповідати інші документи, що подаються до суду.

Статтею 10 ЦПК України, у редакції Закону №1618-IV 18 березня 2004 року, визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, у редакції Закону №1618-IV 18 березня 2004 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позовні вимоги - це визначений позивачем спосіб захисту його інтересів. Позивач на власний розсуд та ризик визначає їхній зміст, зазначає обґрунтування та докази на їх підтвердження. В залежності від підтвердження цих вимог та переконливості доказів, суд ухвалює відповідне рішення. Суд не вправі вказувати на коректність чи некоректність змісту позовних вимог, обов&q?зі;язок подати докази, оскільки це порушує принцип диспозитивності, безсторонності суду та змагальності сторін.

Колегія суддів зазначає, що підстави залишення позовної заяви без руху в частині відсутності обґрунтування та доказів інфляції долару США; найменування фінансової установи щодо визначення курсу валют та дати цього розрахунку - є безпідставними.

Відсутність ціни позову; поштових індексів; засобів зв&qupa;язку є формальністю, яка сама по собі не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, із даних позовної заяви убачається, що за позивача ОСОБА_2 позовна заява підписана представником ОСОБА_3, проте документу на підтвердження повноважень представника до позовної заяви не долучено.

Відсутність довіреності на підтвердження повноважень представника при поданні позовної заяви доводами апеляційної скарги не спростована. Водночас зазначений документ є обов&q?ер;язковим, що передбачено вимогами цивільного процесуального законодавства, оскільки визначає наявність правових підстав, які впливають на права позивача при поданні в його інтересах позову.

Посилання апеляційної скарги на факт неналежної інформованості про рух справи відхиляються колегією суддів, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Так, в жовтні 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано позовну заяву, яка ухвалою від 30 жовтня 2017 року залишена без руху.

Супровідним листом від 30 жовтня 2017 року копія ухвали направлена на ім&qusp;я ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2. Інформації про вручення або невручення цих відправлень матеріали справи не містять.

Супровідним листом від 03 березня 2018 року копія ухвали повторно направлена на ім&qust;я ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2.

Відповідно до даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали вручено за адресою: АДРЕСА_2, 16 березня 2018 року особі за довіреністю.

Звертаючись до суду із цим позовом в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 зазначено місце проживання позивача: АДРЕСА_1 та адресу для листування: АДРЕСА_2. Ухвала надсилалась за обома адресами та 16 березня 2018 року вручена особі за довіреністю за останньою адресою.

Інформація про учасників справи, яка зазначена в позовній заява, не містить даних про особу представника та адресу листування із ним. Натомість вказано декілька адрес для листування із позивачем та за однією із них уповноважену особу повідомлено про залишення позовної заяви без руху.

Відтак колегія суддів уважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що представника не повідомлено за адресою: АДРЕСА_2.

Доводи скаржника про те, що копія ухвала суду про усунення недоліків ймовірно була отримана відповідачем, а за адресою АДРЕСА_2 ця ухвала не направлялась, колегія суддів відхиляє, оскільки дані зворотного повідомлення містять відомості про вручення копії ухвали адресату 16 березня 2018 року саме за цією адресою, яка була зазначена в позовній заяві як адреса для листування позивача.

Із матеріалів справи убачається, що 25 травня 2018 року представником позивача подано до суду виправлену позовну заяву з додатками та надано копію довіреності, тобто після спливу значного періоду часу після отримання копії ухвали суду (16 березня 2018 року) та встановленого судом терміну (5 днів з моменту отримання ухвали).

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано застосував частину 3 ст.185 ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, визнав заяву не поданою та повернув позивачеві.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що позовна заява подана до суду 23 жовтня 2017 року, ухвала про повернення заяви постановлена 26 березня 2018 року, в період до 25 травня 2018 року особа, яка подала позовну заяву, будучи безпосередньо ініціатором звернення до суду, рухом справи не цікавилась, тобто не виявила належної зацікавленості у розгляді справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381 - 383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

В.В. Соколова