Справа №333/2936/17
Провадження №2/333/107/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1, 69040, м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (Калініна), буд. 228

до відповідача: ОСОБА_4, зареєстрована за адресою: 69040, м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (Калініна), буд. 228, фактично проживає: 69104, АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, 69063, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 27/29, офіс 30

про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності та зняття заборони відчуження,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1В.) з позовом до ОСОБА_4 (далі за текстом ОСОБА_4С.) про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності та зняття заборони відчуження. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2013 р. між сторонами укладено договір довічного утримання, за умовами якого відповідач зобовязалась довічно утримувати позивача та доглядати останнього із щомісячною сумою утримання 300 грн. Однак відповідач прийнятих на себе зобовязань не виконала, у звязку з чим, позивач просить суд розірвати наведений вище договір, визнати за позивачем право власності на 27/50 частини будинку № 228 по вул. Святоволодимирівська в м. Запоріжжі, припинивши право власності на вказану частку відповідача та зняти заборону відчуження на 27/50 частку спірного будинку. Позивач та його представник в судових засіданнях позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові та в уточнених позовних вимогах, просили суд задовольнити позов повністю. Представник відповідача проти заявлених вимог заперечив повністю, про що зазначила у письмовому відзиві на позовну заяву, просила суд у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа в судові засідання жодного разу не зявилась, будь-яких заяв на адресу суду не надала, причини неявки суд не повідомила. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 745 ЦК України). 23.12.2013 року між ОСОБА_1 (Відчужувач) та ОСОБА_4 (Набувач) укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 3168. За умовами п. 1. наведеного вище договору, Відчужувач передає у власність Набувача належні йому 27/50 частин житлового будинку № 228 по вулиці Калініна в м. Запоріжжя, розташовані на земельній ділянці розміром 0,0532 га з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд. Відповідно до п. 3. договору, Набувачем доведено до відома Відчужувача, що частина житлового будинку набувається нею в особисту приватну власність (…). Пунктом 5 договору сторони визначили, що при посвідченні договору накладається заборона відчуження на частину житлового будинку. Згідно з п. 6 договору, матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу оцінюється сторонами в розмірі 300 грн. за взаємною згодою сторін. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) забезпечення Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній частині житлового будинку, б) забезпечення необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаних лікувальними установами, в) забезпечення продуктами харчування. Також, сторони домовились, що до обовязків Набувача не належать: - придбання і ремонт побутової техніки; - придбання одягу та взуття. Як вбачається із ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2013 р. № 15222876, за ОСОБА_4 на підставі договору довічного утримання від 23.12.2013 р. № 3168 зареєстровано право спільної часткової приватної власності на 27/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Калініна, буд. 228. Також, як встановлено судом, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 на наведене вище нерухоме майно накладено заборону відчуження в інтересах ОСОБА_1 до припинення чи розірвання договору, про що зареєстровано в реєстрі за № 3169. З матеріалів справи слідує, що 21.03.2014 р. ОСОБА_1 (позивачу) встановлено наступний діагноз: «Мягкая дилатация ЛП. Концентрическая гипертрофия миокарда ЛЖ. Диастолическая (І тип) дисфункция ЛЖ. Мягкая митральная, мягкая трикуспидальная , мягкая пульмональная регургитация» (мовою оригіналу) та визначено відповідне лікування, що підтверджується випискою з історії хвороби від 21.03.2014 р. № 3884. За змістом виписного епікризу з історії хвороби від 30.09.2016 р. № 14961, ОСОБА_1 має клінічний діагноз: стабільна стенокардія, напруги ІІ ФК, дифузний кардіосклероз та гіпертонічну хворобу ІІ ст. високого риску. Предметом заявлених позовних вимог є розірвання договору довічного утримання від 23.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 3168 з підстав неналежного виконання Набувачем (ОСОБА_4С.) умов спірного договору щодо утримання (догляду) Відчужувача (ОСОБА_1В.). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обовязком для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 651 ЦК України унормовано, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Пунктом 6 договору довічного утримання від 23.12.2013 р. сторони обумовили, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадках невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін в судовому порядку. Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідачем в якості доказів виконання останньою умов спірного договору до матеріалів справи додано лист за підписом заступника директора Запорізької дирекції ПАТ «Укрпошта» від 02.10.2017 р. № 26-14-438 (т. 1, а.с. 69), за змістом якого в період з 01.05.2017 р. по 31.08.2017 р. на імя ОСОБА_1 надходили та повернуті поштові перекази, сума яких становила 300 грн., відправником вказаних переказів значиться ОСОБА_4 Причиною повернення 04.07.2017 р., 18.08.2017 р. та 19.09.2017 р. значиться за закінченням терміну зберігання, а 04.07.2017 р. відмова від одержання. Також, відповідачем надані фіскальні чеки від 07.09.2017 р., від 27.09.2017 р., від 09.10.2017 р., 10.11.2017 р., 05.02.2017 р., 12.02.2018 р., 22.03.2018 р. відповідно до яких ОСОБА_4 (69040, Запоріжжя) переказувались грошові кошти в сумі по 300 грн. Крім того, відповідач посилається на лист за підписом в.о. головного лікаря КЗ «Центральна лікарня Комунарського району» ОСОБА_7 від 30.05.2017 р. № 496/01-15, за змістом якого остання повідомляє відповідача про відсутність підстав надання ОСОБА_4 інформації щодо стану здоровя, поставлених діагнозів, прописаних ліків (іншого) по ОСОБА_1 За клопотанням представника відповідача судом в ході розгляду справи допитані в якості свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Так, свідок ОСОБА_8 повідомила суд, що до смерті дружини позивача ОСОБА_14 стосунки між сторонами були добрі. Після того, як позивач одружився вдруге, сторони перестали спілкуватись, чи виконує відповідач умови спірного договору довічного утримання їй невідомо. Свідок ОСОБА_9 вказувала про те, що останній відомо, що приблизно 1 рік потому відповідач заїжджала до позивача із пакунками, як часто відповідач надає допомогу позивачу ОСОБА_9 не відомо. Свідок ОСОБА_10 заначив, що до одруження ОСОБА_1 сторони спілкувались, ОСОБА_4 привозила позивачу продукти, готувала їжу. При цьому, повідомив суд, що особисто бачив, як відповідач привозила позивачу продукти лише один раз. Свідок ОСОБА_11 вказувала, що конфлікти між сторонами почались після одруження ОСОБА_1 Також, ОСОБА_11 особисто два рази приїжджала з відповідачем додому до позивача з пакунками, але останній відмовився від їх прийняття. Свідок ОСОБА_12 повідомила суд, що будь-яких відомостей щодо виконання сторонами умов договору, останній не відомо. Свідок ОСОБА_13 зазначила, що їй відомо про те, що у 2016 р. відповідач два рази приносила продукти позивачу. У 2017 році свідок ОСОБА_13 особисто два рази приїжджала з продуктами до позивача, але той не відчинив двері. Так, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17, що були допитані судом за клопотання позивача, повідомили суд, що будь-якої допомоги (догляду) на виконання умов договору довічного утримання від 23.12.2013 р. № 3168 зі сторони ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_1 не бачили. Розглянувши наведені вище докази, заслухавши показання свідків, суд дійшов висновку, що відповідач взятих на себе договірних зобовязань належним чином не виконала, прийняті на себе обовязки, визначенні в п. 6. договору довічного утримання, в повному обсязі не здійснила. Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання ОСОБА_4 умов п. 6 договору довічного утримання від 23.12.2013 р. № 3168, а саме в частині щомісячного матеріального забезпечення з утримання (догляду) в розмірі 300 грн. та забезпечення ОСОБА_1 необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаних лікувальними установами, забезпечення продуктами харчування, розпочинаючи саме з 23.12.2013 р., тобто з моменту укладення між сторонами спірного договору. Додані відповідачем до матеріалів справи докази (фіскальні чеки від 07.09.2017 р., від 27.09.2017 р., від 09.10.2017 р., 10.11.2017 р., 05.02.2017 р., 12.02.2018 р., 22.03.2018 р., лист за підписом в.о. головного лікаря КЗ «Центральна лікарня Комунарського району» ОСОБА_7 від 30.05.2017 р. № 496/01-15) та показання допитаних в ході розгляду справи свідків підтверджують періодичне виконання ОСОБА_4 умов договору довічного утримання від 23.12.2013 р. № 3168, розпочинаючи з 2016 року. В той же час, доказів належного виконання відповідачем умов договору довічного утримання від 23.12.2013 р. № 3168, за період з 23.12.2013 р. по 2016 р. матеріали цієї справи не містять та ОСОБА_4 не надано. З огляду на викладене, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем умов спірного договору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про розірвання договору довічного утримання від 23.12.2013 р. № 3168 є доведеними та обґрунтованими, у звязку з чим, задовольняються судом в цій частині. Також, позивачем заявлено вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 27/50 частин будинку № 228 по вул. Святоволодимирівська в м. Запоріжжі, припинивши право власності на вказану частку відповідача та зняття заборони відчуження на вказану частку. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Враховуючи, що договір довічного утримання від 23.12.2013 р. № 3168 розірвано судом у звязку з неналежним виконанням набувачем обовязків за вказаним договором, судом задовольняються позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 27/50 частин будинку № 228 по вул. Святоволодимирівська в м. Запоріжжі, припинивши право власності на вказану частку відповідача та зняття заборони відчуження на вказану частку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640 грн. покладається судом на відповідача. Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 23.12.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 3168.

Припинити право спільної часткової приватної власності ОСОБА_4 на 27/50 частин житлового будинку № 228 по вул. Святоволодимирівська (Калініна) в м. Запоріжжі, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової приватної власності на 27/50 частин житлового будинку № 228 по вул. Святоволодимирівська (Калініна) в м. Запоріжжі, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01. Скасувати заборону відчуження на 27/50 частин житлового будинку № 228 по вул. Святоволодимирівська (Калініна) в м. Запоріжжі, накладену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 3169, номер запису про обтяження 4007914. Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: 69040, м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (Калініна), буд. 228, фактично проживає: 69104, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (69040, м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (Калініна), буд. 228, РНОКПП: НОМЕР_2) 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

Повне рішення складено 09.10.2018 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова