КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/312/14-ц
Провадження № 2/488/314/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі : судді Лазаревої Г. М., при секретарі Чуб Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 5 квітня 2013 року надав ОСОБА_3 для особистих потреб в борг грошові кошти в розмірі 60 тисяч гривень, які відповідач зобов'язався повернути не пізніше 5 липня 2013 року. про що склав письмову розписку.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, але на час звернення із позовом до суду ОСОБА_3 грошову позику не повернув, у добровільному порядку боргове зобов'язання виконати відмовляється. Враховуючи вказане ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 5 квітня 2013 року, яка станом на 5 лютого 2016 року з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції становить 100 786 грн. 90 коп. та судові витрати.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, у якому просив визнати недійсним договір грошової позики від 5 квітня 2013 року, мотивуючи свої вимоги тим, що хоча розписка написана ним власноручно, але насправді, грошові кошти від ОСОБА_2 він не отримував.

У судове засідання повідомлений належним чином позивач ОСОБА_2 не зявився, через представника за довіреністю просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

В призначені по справі судові засідання позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 повторно не зявився, про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не подавав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, беручи до уваги повторну неявку у судове засідання належним чином повідомленого позивача за зустрічним позовом на 07.12.2017 р. та 12.02.2018 р., суд приходить до висновку про залишення зустрічного позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

З наявного в матеріалах справи оригіналу розписки вбачається, що 05.04.2013 року ОСОБА_3, отримав від ОСОБА_2 в борг, 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, строком на три місяці.

Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики станом на 5 лютого 2016 року з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції, заборгованість становить 100 786 грн. 90 коп., з якої:

основний борг складає 60000 грн.;

2 924,38 грн. (дві тисячі девятсот двадцять чотири) гривень 38 коп. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 06.07.2013 року по 18.02.2015 року,

17472,72 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 72 коп. - суми збитків від інфляції за час прострочення з 06.07.2013 року по 18.02.2015 року.

1 735, 89 (одна тисяча сімсот тридцять пять) гривень 89 коп.. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 19.02.2015 року по 05.02.2016 року,

18 653,91 (вісімнадцять тисяч шістсот пятдесят три) гривні 91 коп. - суми збитків від інфляції за час прострочення з 19.02.2015 року по 05.02.2016 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов'язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 309/3458/14-ц від 13 грудня 2017р.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 р. по справі № 6-50цс16 .

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 263-265,ст. 354 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ЕО № 028164, виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 23.12.1995 року, зареєстроване місце проживання: вул. Знаменська, б. 41, кв. 48, м. Миколаїв, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: вул. Менделєєва, б. 6, м. Миколаїв, заборгованість за договором позики від 5 квітня 2013 року, у сумі 100786 грн. 90 коп., з яких основний борг складає 60000 грн., збитки від інфляції та 3% річних за користування грошовими коштами за період з 06.07.2013 року по 05.02.2016 р. 40786,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1007,97 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів.

Суддя: Г.М. Лазарева