Справа № 355/256/18 Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/3031/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 25.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2018 року апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Гуль В.В., розглянув в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

У С Т А Н О В И Л А :

у лютому 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору за № б/н від 15 грудня 2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов'язалась повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

Відповідно до змісту позовної заяви, договір складається з анкети - заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банк зазначає, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 31 грудня 2017 року складає 20547,49 грн., тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь дану заборгованість за кредитним договором № Б/Н від 15 грудня 2011 року та судові витрати в сумі 1762 гривень 00 копійок судового збору.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивач довів належними та допустимими доказами, що між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписаною заявою відповідача від 15 грудня 2011 року, витягом з Умов та правил надання банківських послуг та витягом з Тарифів банку. Також доказом користування відповідачем банківськими послугами, які надавав позивач, є наданий банком розрахунок заборгованості. Відповідач зазначені вище докази не спростував.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1. 27 червня 2018 року отримала копію ухвали Апеляційного суду Київської області від 20 червня 2018 року та копію апеляційної скарги, однак станом на 25 липня 2018 року відзиву на апеляційну скаргу остання не надіслала.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із підстав його недоведеності, зокрема із того, що позивачем не надано доказів, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Крім того, позивачем не надано суду доказів отримання ОСОБА_1. платіжної картки, використання кредитних коштів.

Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитись з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобовязання за договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому судом першої інстанції даних вимог закону не враховано та не роз'яснено позивачу наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема не перевірено наявність у позивача оригіналу Анкети-заяви та виписки з особового рахунку відповідача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного зясування обставин справи, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи по суті вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, апеляційний суд виходить із наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобовязання за договором, у звязку з чим утворилася заборгованість.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору.

Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Отже, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, а отже вимоги банку про стягнення зазначених складових заборгованості є безпідставними і задоволені бути не можуть.

Разом із тим, частково погашаючи заборгованість за кредитом, відповідач фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів, що підтверджується наданим розрахунком та доданою до апеляційної скарги випискою по рахунку, із якої можна прослідкувати рух грошових коштів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу, в той же час факт отримання кредиту є доведеним, банк має право на стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та процентами за користування кредитом, визначеними на рівні облікової ставки НБУ відповідно до ст. 1048 ЦК України, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1. за процентами на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами у період з 15 грудня 2011 року по 31 грудня 2017 року здійснюється за формулою:

[ Сума боргу] х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х [ Кількість днів ] =[Сума]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
15.12.201122.03.2012992 690.007.757.7556.39
23.03.201209.06.0.007.57.5245.42
10.06.201312.08.2013642 690.007733.02
13.08.201314.04.0.006.56.5117.37
15.04.201416.07.2014932 690.009.59.565.11
17.07.201412.11.0.0012.512.5109.63
13.11.201405.02.2015852 690.00141487.70
06.02.201503.03.2015262 690.0019.519.537.37
04.03.201527.08.0.003030391.34
28.08.201524.09.2015282 690.00272755.72
25.09.201521.04.0.002222339.56
22.04.201626.05.2016352 690.00191948.88
27.05.201623.06.2016282 690.00181837.04
24.06.201628.07.2016352 690.0016.516.542.44
29.07.201615.09.2016492 690.0015.515.555.82
16.09.201627.10.2016422 690.00151546.30
28.10.201613.04.0.001414173.34
14.04.201725.05.2017422 690.00131340.24
26.05.201726.10.0.0012.512.5141.87
27.10.201714.12.2017492 690.0013.513.548.75
15.12.201731.12.2017172 690.0014.514.518.17
Всього: 2 191.46

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_1. по процентам за користування кредитними коштами становить 2 191.46 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 15 грудня 2011 року у розмірі 4881,46 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2690 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2 191,46 грн.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1 762 грн., а при подачі апеляційної скарги - 2 643 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1047 грн. 52 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 15 грудня 2011 року у розмірі 4881 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривню 46 копійки, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2690 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2 191,46 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1047 (одну тисячу сорок сім) гривень 52 копійки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, місце проживання: 07500, АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1.

ПАТ КБ «ПриватБанк», місце реєстрації: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код. , рах. №3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299.

Судді:

____________ _____________ ______________________