Ухвала

30 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 2015/2-520/11

провадження № 61-43071ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ? Золочівська селищна рада Харківської області, про захист порушеного права та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просив поновити порушене право позивача на користування земельною ділянкою, зобов'язати ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати гараж літ. «Е», душ літ. «З» та сарай літ. «Б», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказані прибудови знаходяться на земельній ділянці, яка повинна знаходитися у користуванні позивача (щодо душа літ. «З» та сарая літ. «Б»), хоча фактично зайнята відповідачем, а також будівництво вказаних будівель, зокрема гаража літ. «Е», порушує встановлені протипожежні та санітарні норми та йде у розріз з принципом добросусідства між користувачами спільних земельних ділянок.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним йому майном (житловим будинком А-1 по АДРЕСА_2) шляхом демонтажу гаража літ. «Е», 2009 року побудови, який введений в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 12 червня 2012 року, виданої інспекцією ДАБК у Харківській області серії ХК №4, який належить ОСОБА_2

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 25 липня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року в частині, якою задоволені позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні шляхом демонтажу гаражу - скасовано, в цій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В іншій частині рішення суду не переглядалось.

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2018 року та залишити в силі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є поновлення порушеного права

на користування земельною ділянкою, зобов'язання за власний рахунок демонтувати гараж, душ, та сарай.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від

19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня

2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ? Золочівська селищна рада Харківської області, про захист порушеного права та усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило