АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5027/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Фролова І.В.
Справа № 671/3884/18 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2018 р. Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у порядку письмового провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2018 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі

Адміністрації державної прикордонної служби України, Державної казначейської служби

України

про визнання дій протиправними та відшкодування матеріальних та моральних

збитків

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2018 р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Адміністрації державної прикордонної служби України, Державної казначейської служби України - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивачка просить це рішення скасувати і постановити нове рішення по суті позовних вимог, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 27 січня 2017 р. придбала в туристичній компанії «ТUІ» туристичну путівку для відпочинку всієї родини. Сім»я мала вилітати 25 лютого 2017 р. рейсом Київ - Хургада до Єгипту.

Встановлено також, що 25 лютого 2017 р. приблизно о 8:40 год. в терміналі «Д» ДП МА «Бориспіль» під час здійснення оформлення пасажирів рейсу № 5227, сполученням «Київ - Хургада» було затримано громадянку ОСОБА_1, яка під час проходження паспортного контролю пред»явила паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_1, в якому на сторінках 2 та 4 наявні печатки «Головне управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, служба у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб 15-48, що не відповідають встановленому зразку.

Відносно ОСОБА_1 Бориспільським відділом поліції ГУ Національної поліції в Київській області була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення було призначена експертиза дійсності печатки.

Відповідно до висновку експерта ГЕКЦ ДПС Україна № 127/1417 від 26 травня 2017 р., відбитки печатки нанесено печаткою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Служби у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Зважаючи на те, що печатки були не підроблені, кримінальне провадження постановою слідчого СВ ВП в а/п Бориспіль Бориспільського ВП ГУНП в Київській області кримінальне провадження було закрито у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Обрунтовуючи свій позов про стягнення шкоди з відповідачів, позивач мотивувала його тим, що внаслідок дій посадових осіб окремого контрольно-пропускного пункту Адміністрації державної прикордонної служби їй було завдано матеріальних та моральних збитків. Посилалася нате, що вона мала вилетіти разом із дітьми 25 лютого 2017 р. рейсом Київ - Хургада, при проходженні паспортного контролю прикордонники під час перевірки виявили те, що печатка, якою завірені установчі дані та фото дитини підроблена. За ознаками злочину, передбаченого ст.358 КК України відносно неї Бориспільським відділом поліції ГУ Національної поліції в Київській області була порушена кримінальна справа, яка 27 червня 2017 р. була закрита. Позивачка вважає, що внаслідок службової недбалості посадових осіб окремого пропускного пункту Адміністрації державної прикордонної служби їй завдано збитків у вигляді матеріальної та моральної шкоди, і з цих підстав просила задовольнити позов.

Відповідач, заперечуючи проти позову посилався, зокрема на те, що є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки здійснення прикордонного контролю в аеропорту «Бориспіль» покладено на окремий контрольно-пропускний пункт «Київ», який є складовою Державної прикордонної служби України на рівні з Адміністрацією, але не є структурним підрозділом Адміністрації; крім того, згідно ст.1166 ЦК України передбачений порядок відшкодування шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особи; що в матеріалах справи відсутні докази неправомірності рішень, дій чи бездіяльності з боку посадових осіб Адміністрації.

Такі доводи сторони відповідача є слушними.

Тому, судова колегія вважає, що постановлюючи рішення суд першої інстанції обґрунтовано взяв їх до уваги.

Згідно п.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальною підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдання шкоди. Протиправна поведінка може виявлятися у прийнятті особою неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Причинний зв»язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою є обов»язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об»єктивним наслідком поведінки завдання шкоди. Відповідальність настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто, відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє особу від відповідальності.

Крім того, відповідно до п.14 ст.1 Закону України «Про прикордонний контроль» перевірка документів - дослідження уповноваженими особами Державної прикордонної служби України паспорту та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, з метою встановлення та приналежності відповідній особі, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосується транспортних засобів, вантажів.

Згідно ст.7 вказаного закону передбачено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України.

Згідно п.2.5.2 «Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон» під час проведення стандартної перевірки документів, прикордонний наряд повинен перевірити візуально, а за потреби з використанням технічних засобів, чи немає у паспортному документі підробок або їх ознак.

Тому, виходячи із змісту вказаних норми закону, суд вірно дійшов висновку про те, що здійснити перевірку документа та перевірити візуально або за допомогою технічних засобів наявність або відсутність ознак підроблення є обов»язком уповноваженої особи Державної прикордонної служби України, тому, уповноважена особа діяла в межах, наданих їй повноважень.

Що стосується доводів позивачки відносно службової недбалості уповноваженої особи, та стягнення з відповідача на цій підставі матеріальної та моральної шкоди на її (позивачки) користь, то суд вірно зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази наявності неправомірного рішення, дії чи бездіяльності, або недбалості з боку уповноваженої особи, як і відсутні відомості щодо притягнення особи до відповідальності за відповідні дії.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині, а саме, щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам. Висновки суду в цій частині відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду в цій частині не вбачається.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується вимоги позивачки до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, то дана особа не є належним відповідачем у справі.

Крім того, суд вважав, що вимога про визнання дій протиправними, які виконувалися із грубим порушенням діючих Законів України, не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, оскільки, згідно п.1 ч.1 статті 19 КАС України спори фізичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності здійснюється в порядку адміністративного судочинства. Проте, всупереч вимог ч.1 п.1 ст.255 УПК України провадження в цій частині не закрив.

Тому, провадження в цій позовних вимог частині належить закрити.

За таких обставин рішення суду в цій частині не можна визнати законним і обґрунтованим, тому в цій частині воно підлягає скасуванню із закриттям провадження, а в решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 255, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2018 р. - скасувати в частині позовних вимог до Адміністрації державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, які виконувалися із грубим порушенням діючих Законів України, і провадження в цій частині закрити; в решті рішення залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 27.07.2018 р.

Головуючий :

Судді :