АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1896/18Головуючий по 1 інстанції Івахненко О.Г.
Категорія: 23 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5,

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія»,

третя особа - Чигиринська районна державна адміністрація,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2018 року у складі судді Івахненко О.Г., - :

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» про скасування речового права оренди землі та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 2,19 га кадастровий номер НОМЕР_1, розміщеної в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 реєстраційний номер 368 від 24 квітня 2004 року.

30 серпня 2012 року позивач підписала з відповідачем договір оренди вказаної земельної ділянки.

Речове право по даному договору оренди зареєстровано в державному реєстрі 10 травня 2014 року.

Згідно пункту 7, вказаного договору оренди, початком терміну дії договору є дата проведення його державної реєстрації, а згідно пункту 40 він набирає чинності після підписання та його державної реєстрації. Строк дії договору встановлено 5 років, який повинен обчислюватись з дня його державної реєстрації.

На час укладення оспорюваного договору оренди землі діяли норми Закону України "Про оренду землі", за якими державна реєстрація правочинів була обов'язковою умовою їх чинності, однак відповідачем не було дотримано вимог закону та не проведено державну реєстрацію договору, у зв'язку з чим договір оренди землі не набрав чинності.

Таким чином державну реєстрацію права на землю, проведену 10 травня 2014 року, здійснено на підставі договору, що не набрав чинності.

Зареєстроване речове право, на підставі вказаного договору, перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 7 вересня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Чигиринську районну державну адміністрацію.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2018 року позов задоволено. Скасовано речове право оренди земельної ділянки площею 2,19 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розміщеної в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, право на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, реєстраційний номер 368 від 24 квітня 2004 року, номер запису 5604165, зареєстрованого на підставі договору оренди землі, укладеного 30 серпня 2012 року між ОСОБА_5 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія», Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12942605.

Зобов'язано СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» повернути ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_5

Стягнуто із СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 1 409 грн. 60 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, договір оренди землі не був зареєстрований, а тому не набрав чинності, відповідно не могло бути зареєстроване речове право на підставі договору який не набрав чинності.

У листопаді 2018 року СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» подало на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуваннях апеляційної скарги, зокрема зазначається, що власник майна має право на витребування майна з чужого незаконного володіння та на вимогу про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачем, при зверненні до суду, було невірно обрано спосіб захисту порушених прав власності, на що суд уваги не звернув та розглянув позов про скасування речового права оренди.

Також скаржник зазначає, що судом розглянуто вимоги, які не відносяться до юрисдикції загальних судів, оскільки вирішення питання про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Крім того, скаржник зазначає про те, що позивач звернувся до суду із значним порушенням строків позовної давності, оскільки позовні вимоги могли бути заявлені, починаючи з січня 2013 року, тобто відразу після набуття чинності Закону яким з тексту статей виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права на основі фактичних обставин справи, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до залишення без задоволення.

Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_3, позивачу належить земельна ділянка загально площею 2,55 га, що розташована в межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (а.с. 11).

30 серпня 2012 року позивач та відповідач підписали договір оренди землі, відповідно до якого позивач передала відповідачу в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,1881 га .(а.с. 12-13).

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до статі 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягав державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до п. 7 договору оренди землі, що був підписаний між ОСОБА_5 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія», він укладався строком на 5 років. Початком терміну дії договору є дата проведення його державної реєстрації.

В пункті 40 Договору зазначено, що він набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна № 134849244 від 19 серпня 2018 року, на підставі вказаного договору оренди землі, 10 травня 2014 року було зареєстровано право оренди земельної ділянки .(а.с. 14)

З наявного в матеріалах справи листа відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.340-340/112-18 від 21 серпня 2018 року слідує, що державна реєстрація вищевказаного договору оренди землі в період з 5 серпня 2011 року по 1 січня 2013 року не здійснювалась (а.с.15).

1 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов'язковість державної реєстрації договорів оренди землі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» не виконало передбачений законом і договором обов'язок щодо проведення державної реєстрації договору оренди землі, в зв'язку з чим договір оренди землі від 30 серпня 2012 року не може вважатись таким, що набрав чинності. Проведення 10 травня 2014 року державної реєстрації речового права на підставі вказаного договору оренди не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а отже і не може впливати на момент набрання чинності цим договором оренди землі.

До таких висновків прийшов Верховний Суд в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 696/1879/15-ц.

Реєстрація речового права оренди земельної ділянки не могла бути здійснена на підставі договору який не набрав чинності, оскільки відсутня сама правова підстава для здійснення такої реєстрації, а відтак підлягає скасуванню.

Твердження скаржника щодо того, що вирішення питання про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відноситься до юрисдикції адміністративного суду є безпідставними, оскільки даний спір стосується безпідставного використання відповідачем по справі СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» земельної ділянки належної позивачу та створенню перешкод власнику у користуванні та розпорядження земельною ділянкою шляхом безпідставної реєстрації речового права.

Вимога про скасування реєстрації речового права є похідною від спору щодо майнових прав, а тому є цивільно-правовим спором та відповідно до ст. 19 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, крім того відповідач по справі не є суб`єктом владних повноважень.

До таких висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 вересня 2018 року в справі №823/2042/16.

Також є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач із заявою про застосування позовної давності до суду першої інстанції не звертався, а відтак застосування судом строку позовної давності до вимог позивача, в разі такого пропуску, суперечило б наведеним положенням закону.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (частина 3 статті 13 ЦПК України).

З аналізу статті 5 ЦПК України можливо зробити висновок, що спосіб захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи не обмежений законом або договором. Основна вимога до способу захисту це те, що він не повинен суперечити закону, а обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не суперечить закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія» залишити без задоволення.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія», третя особа - Черкаська районна державна адміністрація, про скасування речового права оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 27 грудня 2018 року.

Судді: Н.І.Гончар

Ю.В.Сіренко

Т.Л.Фетісова