Справа № 487/69/18
Провадження № 2/487/916/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі:

Головуючого судді - Притуляк І.О.,

за участю: секретаря судового засідання Ільченко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2018 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 234255,50 грн. та судових витрат у розмірі 3342 грн. 50 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.01.2017 року між ним та відповідачкою було укладеного договір купівлі-продажу №101274 косметичних засобів, вартістю 14450 грн.

За умовами договору, позивач отримала у власність косметичні засоби, сплативши при цьому авансовий платіж у розмірі 250 грн., з подальшою його оплатою частинами, та повною виплатою ціни товару не пізніше 16.09.2017 року.

Однак, ОСОБА_2 умови договору належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 234255,50 грн., яка складається з основної заборгованості у розмірі 12448 грн. та штрафу у розмірі 221807,50 грн.., що і послужило підставою для його звернення до суду з зазначеним позовом.

Позивач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно, належним чином.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, подальшому до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилася, подала до суду відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає частково в частині стягнення заборгованості за договором в сумі 12448 грн. та пропорційно до цієї суми розміру судового збору, в іншій частині позовних вимог просила відмовити, посилаючись на порушення ФОП ОСОБА_3, при укладені договору купівлі- продажу (пункт 12 щодо нарахування штрафу), вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та загальних засад цивільного законодавства, а саме добросовісності, розумності та справедливості, з урахуванням чого, в частині вимог, щодо стягнення штрафу у розмірі 221807,50 грн. просила відмовити.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16.01.2017 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу №101274 (далі за текстом Договір).

Згідно п.п. 4, 5 Договору ціна товару становить 14450 грн. та розрахунок за товар проводиться покупцем поетапно з моменту підписання акту прийому-передачі, шляхом сплати авансового платежу у розмірі 250 грн. та залишку у розмірі 12448 грн., рівними частками протягом восьми місяців по 1556 грн. на місяць у національній валюті України, гривні, до шістнадцятого числа кожного місяця, з кінцевим терміном сплати не пізніше 16 вересня 2017 року.

Відповідно до ОСОБА_3 прийому-передачі до Договору та прибуткового касового ордеру №15877 від 16.01.2017 року, позивач виконав свої зобовязання та передав відповідачу товар, а відповідач, у свою чергу, сплатила авансовий платіж в сумі 250 грн.

21.01.2017 р. відповідач сплатила платіж у сумі 1752 грн., про що свідчить прибутковий касовий ордер №15936 від 21.01.2017 року.

Згідно з п. 3, 4 ОСОБА_3 прийому-передачі, товар передано покупцю повністю та у покупця відсутні зауваження та претензії до якості, кількості, маркування та пакування товару.

В подальшому ОСОБА_2 припинила виконання своїх зобовязань, щодо сплати товару, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 12448 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, забовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від забовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту статей 526, 527 ЦК України, забовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановленого договором або законом, не випливає із суті забовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у забовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 655, 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Виходячи зі змісту статей 610, 611 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (належне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 12448 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог, в частині стягнення з відповідача штрафу, за неналежне виконання умов договору, суд виходить з наступного.

Положеннями ст..3 ЦК України закріплено загальну засаду цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до приписів ст..13 ч.ч.2,6 ЦК України при здійснені своїх особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до положень ст..15 ч.2 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 12 Договору, у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати, продавець має право вимагати від покупця сплати товару в повному обсязі та має право застосовувати до покупця штраф у розмірі 5% від загальної вартості товару, за кожний день прострочення виконання забовязання.

Виходячи зі змісту 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За положеннями ст. 627 ЦПК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору,виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог, розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Відповідно до п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором; установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Виходячи з із змісту п.п. 5, 7, 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Як передбачено пунктом 12 укладеного Договору - 5% від загальної вартості товару становить: 14450 грн. х 5% = 722,50 грн. Позивач просить стягнути штраф за період з 17.02.2017 року по 20.12.2017 року, тобто 307 днів, у розмірі 221807,50 грн. ( 307 х 722,50 грн.) , що складає понад 50% від вартості товару, а саме 1535%.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договір у вказаній частині, укладено з порушенням зі сторони ФОП ОСОБА_3 вищезазначених загальних засад цивільного законодавства, є несправедливим відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, виходячи із вищенаведеного розрахунку та змісту ст. 549 ЦК України, суд вважає, що у п. 12 Договору фактично визначено поняття пені, а не штрафу (відбулася підміна поняття).

З урахуванням чого, вважаючи за необхідне встановити баланс договірних прав та обовязків сторін, виходячи з засад розумності та справедливості, застосувавши положення ч. 2 ст. 549 ЦК України до п. 12 Договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму неустойки у розмірі 5 (пять) % від суми невиконаного або неналежно виконаного забовязання.

Таким чином, штраф, який підлягає стягненню з відповідача становить 662,40 грн. (12448 грн. сума заборгованості х 5% = 662,40 грн.).

Щодо вимог стосовно стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3. ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На виконання приписів ст. 137 ЦПК України, позивачем було надано договір про надання юридичної допомоги від 20.11.2017 року, платіжне доручення № 603 від 20.11.2017 року, акт прийняття-передачі послуг від 20.12.2017 року, докази на підтвердження особи представника позивача та право зайняття адвокатською діяльністю. Отже, вимога позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 141 грн. (14110,40 грн. - сума задоволених вимог х100% : 235255,50 грн. = 6%; 6% х сума заявлених вимог 2342,56 грн.: 100% =141 грн).

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованість в сумі 13 100 грн. 40 коп., з якої: заборгованість за договором 12448грн., штраф 662 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 141 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Фізична особа підприємець ОСОБА_1

юридична адреса: АДРЕСА_1; фактична адреса: м. Київ, пр-т Григоренка, 16, оф. 1; Код ЄДРПОУ НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; останнє відоме місце проживання: м. Миколаїв, ОСОБА_4, вул. Ясна Поляна, 26,РНОКПП:не відомо.

Повний текст рішення буде складено 20.07.2018 року.

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК