Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 487/1519/17

провадження № 61-14786св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2017 року у складі судді Павлової Ж. П. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2017 року у складі колегії суддів: Серебрякової Т. В., Галущенка О. І., Самчишиної Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення додаткової заробітної плати у вигляді премії до новорічних свят.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що з 2003 року він перебував з відповідачем у трудових відносинах, з 13 червня 2013 року працював у Миколаївській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - МФ ДП «Адміністрація морських портів України») на посаді начальника служби управління персоналом на організації бізнес-процесів.

Наказом начальника адміністрації Миколаївського морського порту від 22 серпня 2016 року № 602 «Про затвердження нової організаційної структури МФ ДП «Адміністрація морських портів України» внесені зміни до організаційної структури Адміністрації, в якій виключено службу управління персоналом та організації бізнес-процесів, а також наказом від 23 серпня 2016 року № 605 «Про внесення змін до штатного розпису» внесені зміни до штатного розпису адміністрації, зокрема скорочено з 23 серпня 2016 року посаду, яку обіймав позивач.

Згідно з наказом від 19 грудня 2016 року № 1029 «Про преміювання» всім працівникам, крім нього, була нарахована та виплачена премія до новорічних свят у розмірі 47 % від посадового окладу.

Наказом від 29 грудня 2016 року № 483/о про припинення трудового договору, ОСОБА_3 звільнено з 29 грудня 2016 року із посади начальника служби управління персоналом та організації бізнес-процесів за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Враховуючи наведене, позивач просив зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому заробітної плати за грудень 2016 року з урахуванням премії до новорічних свят у розмірі 10 718,35 грн, а також компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2017 року позов задоволено частково, зобов'язано Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» здійснити нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_3 за грудень 2016 року з урахуванням премії до новорічних свят у розмірі 47 % посадового окладу. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено стосовно позивача положення частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» в частині незабезпечення його права на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного між сторонами трудового договору, статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» та пункту 1.1 Положення про преміювання працівників Адміністрації Миколаївського морського порту в частині непоширення на нього як на працівника дії положень колективного договору та зазначеного положення про преміювання, додатку № 1 до Положення про преміювання працівників адміністрації Миколаївського морського порту в частині застосування непередбаченої умови для невиплати премії.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що на час преміювання позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах та на нього розповсюджувалася дія як колективного договору, так і Положення про преміювання працівників Адміністрації Миколаївського морського порту, якими не передбачено підстав для невиплати позивачу премії.

У липні 2017 року Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу нарішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2017 року, в якій заявник просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Зокрема, вказував на те, що на момент видачі наказу про преміювання у штатному розписі була відсутня посада начальника служби управління персоналом та організації бізнес-проектів, яку займав позивач, а тому відсутні підставі для здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової заробітної плати у вигляді премії до новорічних свят. Крім того, позивач просив стягнути невиплачену йому премію до новорічних свят, проте суди вирішили стягнути зазначену премію, а також заробітну плату за грудень 2016 року, яка виплачена позивачу у передбачені строки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, ухвалою цього ж суду від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом установлено, що з 13 червня 2013 року ОСОБА_3 працював у МФ ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді начальника служби управління персоналом та організації бізнес-процесів.

Наказом начальника адміністрації Миколаївського морського порту від 25 липня 2016 року № 518 введено в дію організаційну структуру адміністрації та розподілено обов'язки і відповідальність за керівництвом окремими напрямками та виконанням функцій, спрямованих на забезпечення виробничо-господарської діяльності між начальником адміністрації та його заступником.

Наказом начальника адміністрації Миколаївського морського порту від 22 серпня 2016 року № 602 «Про затвердження нової організаційної структури МФ ДП «Адміністрація морських портів України» внесені зміни до організаційної структури Адміністрації та скасовано пункт 1 вищевказаного наказу. Цим же наказом, з 22 серпня 2016 року введено в дію організаційну структуру адміністрації додаток № 1 до наказу, з якої виключено службу управління персоналом та організації бізнес-процесів.

Наказом начальника адміністрації Миколаївського морського порту від 23 серпня 2016 року № 605 «Про внесення змін до штатного розпису», з метою забезпечення ефективного виконання покладених на адміністрацію Миколаївського морського порту завдань та функцій, а також з метою приведення штатного розпису у відповідність до виробничих потреб та затвердженої організаційної структури Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України», скорочено деякі посади на підприємстві, зокрема і посаду начальника служби управління персоналом та організації бізнес-процесів, яку займав позивач.

Наказом т.в.о. начальника адміністрації від 19 грудня 2016 року № 1029 «Про преміювання» з метою забезпечення виконання соціальних гарантій, передбачених чинним колективним договором, та створення сприятливих умов для святкування новорічних свят, прийнято рішення преміювати працівників адміністрації, посади яких передбачені штатним розписом адміністрації Миколаївського морського порту станом на 21 грудня 2016 року, в тому числі незвільнених заступників начальника адміністрації, посади яких скорочено, у розмірі 47 % від посадового окладу, окрім працівників адміністрації, прийнятих на роботу за сумісництвом, пошивників технічних виробів ВМТП СОДР та МТЗ та працівників, які знаходяться у відпустці по догляду за дитиною.

Наказом т.в.о. адміністрації від 29 грудня 2016 року позивача було звільнено з посади начальника служби управління персоналом та організації бізнес-процесів за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Наказом начальника адміністрації Миколаївського морського порту від 28 березня 2017 року № 190/о на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2017 року ОСОБА_3 з 29 грудня 2016 року поновлено на посаді начальника служби управління персоналом та організації бізнес-процесів та зобов'язано нарахувати і виплатити останньому згідно з рішенням суду заробітну плату за час вимушеного прогулу за один календарний місяць - січень 2017 року - у сумі 30 915,00 грн.

Додатком № 8 до колективного договору адміністрації Миколаївського морського порту на 2013-2018 роки затверджено Положення про преміювання працівників адміністрації Миколаївського морського порту, пунктом 1.1 цього положення визначено, що його дія поширюється на всіх працівників адміністрації (окрім пошивників технічних виробів) і профкомів.

Статтею 2 Закону Украйни «Про оплату праці» передбачено, що структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оплату праці» та частини другої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотримання норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо оплати праці працівників малих підприємств, схвалених наказом Міністерства праці та соціального політики України від 13 серпня 2004 року № 186, премія - основний, найбільш ефективний стимулюючий виробничу, підприємницьку, торговельну або комерційну діяльність вид додаткової, понад основну, заробітної плати, яка виплачується за поліпшення основних показників колективної та індивідуальної праці працівників, а також кінцевих загальних результатів виробничої, підприємницької, торговельної або комерційної діяльності.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо організації матеріального стимулювання праці працівників підприємств і організацій, рекомендованими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 січня 2003 року № 23, премія - основний вид додаткової, понад основну заробітну плату, винагороди, яка виплачується працівникам за результатами їх трудової діяльності та виробництва в цілому за показниками та умовами оцінки цих результатів, визначеними підприємством.

Отже, відповідно до загальних положень статей 1 та 2 Закону України «Про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається, в тому числі, із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.

При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за

підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат

необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено

умови та розмір цих виплат.

Пунктом 5 Положення про преміювання працівників адміністрації Миколаївського морського порту передбачено, що адміністрація має право за узгодженням із профкомами преміювати працівників адміністрації Миколаївського морського порту з нагоди Державних свят, обумовлених КЗпП України, професійного свята - Дня флоту України, а також з нагоди деяких свят, урочистих подій та іншого за клопотанням профкома.

На момент видачі наказу від 19 грудня 2016 року № 1029 «Про преміювання» позивач не був звільнений з роботи і на нього поширювалася дія колективного договору та Положення про преміювання працівників адміністрації Миколаївського морського порту, при цьому будь-яких рішень про ненарахування та невиплату зазначеної премії працівникам, які отримали повідомлення про скорочення посад у зв'язку із затвердження нової організаційної структури МФ ДП «Адміністрація морських портів України» відповідачем не приймалися.

З урахуванням викладеного, суди дійшли правильного висновку щодо покладення на відповідача обов'язку по нарахуванню позивачу у грудні 2016 року премії до новорічних свят у розмірі 47 % посадового окладу.

Разом з тим колегія суддів погоджується з мотивами касаційної скарги щодо неправомірності нарахування позивачу заробітної плати за грудень 2016 року, оскільки за грудень 2016 року позивач отримав належну йому заробітну плату, а тому на користь останнього підлягає стягненню лише зазначена премія.

Інші доводи касаційної скарги заявника - не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_3 за грудень 2016 року з урахування премії до новорічних свят у розмірі 47 % посадового окладу та ухвалення в цій частині нового рішення про зобов'язання Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» здійснити нарахування та виплату позивачу премії до новорічних свят у розмірі 47 % посадового окладу та відмову у задоволенні позову в частині зобов'язання здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 заробітної плати за грудень 2016 року.

Керуючись статтями 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2017 року в частині зобов'язання Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» здійснити нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_3 за грудень 2016 року з урахування премії до новорічних свят у розмірі 47 % посадового окладу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення додаткової заробітної плати у вигляді премії до новорічних свят задовольнити частково.

Зобов'язати Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 за грудень 2016 року премію до новорічних свят у розмірі 47 % посадового окладу.

Відмовити у задоволенні позову в частині зобов'язання здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 заробітної плати за грудень 2016 року.

В іншій частині рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик