РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши в судовому засідання в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів, про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 (ІПН №) на користь ОСОБА_1 (ІПН №) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дати подання до суду позовної заяви та до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Позовну заяву мотивує тим, що 24.12.2013 року у м. Дубно відділом ДРАЦС Дубенського району Рівненської області шлюб зареєстровано між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У подружжя від шлюбу є дочка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дочка проживає у позивачки і перебуває повністю на її утриманні. ОСОБА_3 часто хворіє що вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі витрати несе позивач.

Починаючи з 1 січня позивачка і відповідач перестали жити разом та вести спільне господарство.

ОСОБА_2 навчається у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_4 у м. Львові починаючи з вересня 2015 року. У період з 01.01.2017 року по 31.01.2018 року дохід відповідача становив 133 162 грн. 21 коп., що підтверджується довідкою про доходи.

На підставі вищевикладеного, просить позовну заяву задоволити.

В судове засідання позивачка не звивалася, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 24.12.2013 року у м. Дубно відділом ДРАЦС Дубенського району Рівненської області шлюб зареєстровано між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис №347, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ №091903.

У подружжя від шлюбу є дочка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ216762 від 24 жовтня 2014 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні в матері ОСОБА_1.

ОСОБА_2 навчається в Національній академії сухопутних військ імені ОСОБА_4 у м. Львові на посаді курсанта.

Відповідно до довідки про доходи, виданої Національною академією сухопутних військ 14.02.2018 року у період з 01.01.2017 року по 31.01.2018 року дохід відповідача становив 133 162 грн. 21 коп.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

На підставі ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.191 СК України , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до положень ч.1 ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, а також однаковий обов'язок обох батьків утримувати дитину, та враховуючи той факт, що відповідач визнав в повному обсязі заявлені позовні вимоги, приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі ? від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дати подання до суду позовної заяви та до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, що позов є підставний і підлягає до задоволення.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів, задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН №) на користь ОСОБА_1 (ІПН №) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дати подання до суду позовної заяви, а саме з 25 січня 2018 року аж до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ванівський Ю.М.