Справа № 201/9787/18
Провадження № 2/201/2933/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 грудня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Сидоренко І.С.

за участю позивачки - ОСОБА_1

за участю представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні шляхом зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2018р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні шляхом зняття з реєстрації, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. № 3 - 5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.09.2018р. відкрито провадження по справі і розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 21).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Відповідачка ОСОБА_3 є її сестрою, а ОСОБА_4 - сином останньої, племінником позивачки. На прохання ОСОБА_3 позивачка зареєструвала їх в будинку.

В червні 2014р. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 забрали свої речі і пішли з дому, винайняли інше житло. Пізніше відповідачі змінили адресу місця проживання, перестали виходити на контакт. Відповідачі не проживають в будинку з червня 2014р., не оплачують комунальні послуги.

Реєстрація відповідачів у квартирі порушує право власності позивачки, створюючи перепони у розпорядженні майном, в тому числі в тому, що вона не може оформити субсидію.

Враховуючи викладене, просила усунути перешкоди у користування будинком, визнати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування домоволодінням шляхом зняття їх з реєстраційного обліку.

Позивачка і її представник - ОСОБА_2 (діє на підставі ордеру від 22.10.2018р. і договору від 22.10.2018р. - а.с. № 33, 34) в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с. № 47 - 49).

Відповідачі в судові засідання, які були призначені на 22.10.2018р. і 11.12.2018р., не з'явилися. Відповідач ОСОБА_4 про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 25). Відповідачка ОСОБА_3 за даними ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зареєстрованою не значиться (а.с. № 23). За даними офіційного сайту «Укрпошта» судові повістки були направлені відповідачам (а.с. № 28, 39). З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачі вважаються такими, що належним чином повідомлені про дати та час слухання справи.

Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідачів в судове засідання на 11.12.2018р., на які відповідачі також не відреагували (а.с. № 40).

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР в судові засідання, які були призначені на 22.10.2018р. і 11.12.2018р., також не з'явився, про дати судових засідань повідомлявся належним чином (а.с. № 29, 37). Своїм листом, який надійшов на е/пошту суду 19.10.2018р., директор Департаменту просив справу розглядати за відсутності їх представника (а.с. № 30).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності відповідачів , а також розглянути справу без участі представника третьої особи.

При розгляді справі здійснювалось повне фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухав позивачку та її представника, допитавши свідків, оцінивши зібрані докази по справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27.09.2005р. за реєстром №9-3624 (а.с. № 7).

Право власності зареєстроване в КП «Дніпропетровське МБТІ» ДОР за реєстраційним номером 10045391 від 20.10.2005р., зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 101 від 29.08.2018 (а.с. № 8 , 9).

Як вказує позивачка, ОСОБА_3 є її сестрою, а ОСОБА_4 - сином останньої, племінником позивачки. На прохання сестри відповідачі були зареєстровані в будинку

За даними домової книги у домоволодінні АДРЕСА_1 з 05.06.2007р. зареєстрована ОСОБА_3, а з 07.08.2007р. й ОСОБА_4 (а.с. № 10 - 11).

Факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою підтверджується також довідкою №7843 від 06.09.2018р. про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб (а.с. № 12).

На підтвердження непроживання відповідачів у домоволодінні позивачкою надані довідки про склад сім'ї від 28.11.2015р. № 596 і від 22.08.2018р. №215, складеною квартальним комітетом №3 Соборного району м. Дніпра (а.с. № 13, 14).

Також факт їх не проживання підтверджені актами про не проживання і відсутності особистих речей №214 від 22.08.2018р., №229 від 06.09.2018р., складеними квартальним комітетом №3 Соборного району м. Дніпра (а.с. № 15, 16).

Позивачка стверджує, що в червні 2014р. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 забрали свої речі і пішли з дому, винайняли інше житло. Пізніше відповідачі змінили адресу місця проживання, перестали виходити на контакт. Отже, відповідачі не проживають в будинку з червня 2014 р., не оплачують комунальні послуги.

Обставини щодо не проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у домоволодінні АДРЕСА_1 з червня 2014 року підтвердили допитані в судовому засіданні свідки (сусіди) - ОСОБА_5 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2) і ОСОБА_6 (мешкає за адресою: АДРЕСА_3) (а.с. № 42 - 46).

Відповідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання осіб здійснюється за адресою їх проживання, аналогічні вимоги містяться у ч. 1 ст. 29 ЦК України, відповідно до яких місцем проживання особи є житловий будинок або квартира, де вона фактично постійно або тимчасово мешкає. При цьому, у разі зміни місця мешкання, особа повинна протягом 7 днів відмінити свою попередню реєстрацію та зареєструвати нове місце мешкання. У разі недодержання вимог закону щодо реєстрації місця мешкання, зокрема ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація місця мешкання може бути скасована за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідачі з червня 2014р. не мешкають за адресою реєстрації: АДРЕСА_1, самостійно з реєстраційного обліку не знімаються, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні шляхом зняття з реєстрації.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд виходить з того, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід ІІ групи з 01.08.2012р. безстроково (довідка до акту огляду МСЕК - а.с. № 2), отже вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 704грн.80коп., по 352грн.40коп. з кожного (за подачу позову немайнового характеру - відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, п. 4 ст. 223, ч.1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.5 ст. 279 ч. 1 ст. 280, 284, 289 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні шляхом зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні будинком № АДРЕСА_1), шляхом зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. народження, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 352грн.40коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 грн.40коп.

Рішення суду відповідно до положень ст. 289 ЦПК України набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Ткаченко