УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року

м.Суми

Справа №592/7860/17

Номер провадження 22-ц/788/1067/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С.С.(суддя-доповідач),

суддів: Левченко Т.А., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представники позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

третя особа - Друга Сумська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 щодо закриття провадження у справі по розгляду вимоги про встановлення факту не проживання,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року в складі судді Алфьорова А.М., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4, який уточнивши у подальшому, вказував, що його матері ОСОБА_7 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1, вартістю 139 872 грн., в якому він зареєстрований та постійно проживав. Відповідач також був зареєстрований у цьому будинку.

Після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивач 05 березня 2014 року звернувся до Другої Сумської державної нотаріальної контори з приводу оформлення прав на спадкове майно, де дізнався, що його мати у 2003 році склала заповіт на ОСОБА_4 26 лютого 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно після смерті ОСОБА_7 та зазначено, зокрема, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після неї шляхом спільного проживання зі спадкодавцем.

Посилаючись на викладене, та на те, що ОСОБА_4 хоча і був зареєстрований у вищевказаному будинку, однак з 2007 року там не проживав, позивач просив встановити факт постійного не проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_7 на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування після ОСОБА_7

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року на задоволення вказаного позову ОСОБА_1 постановлено:

встановити факт постійного не проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_7 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року за АДРЕСА_1

визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Суми.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, зокрема, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного не проживання та постановлення в цій частині нового рішення про відмову у цих вимогах.

При цьому зазначає, серед іншого, що ці вимоги вже були предметом судового розгляду і відмовлено у задоволені через недоведеність тієї обставини, що ОСОБА_4 постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відхилено клопотання відповідача про закриття провадження в частині вимог про встановлення факту постійного не проживання ОСОБА_4 разом із померлим спадкодавцем ОСОБА_7, у зв'язку із не тотожністю заявлених вимог.

Однак погодитися з таким висновком в повній мірі не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що позивач, звертаючись з позовом до відповідача, заявив вимоги про встановлення факту постійного не проживання останнього з ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після її смерті на ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 40-41)., які рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2016 року залишено без задоволення.

Апеляційний суд Сумської області рішенням від 12 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 листопада 2016 року, вказане рішення суду першої інстанції змінив в частині мотивів відмови у позові та зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту щодо встановлення факту постійного не проживання відповідача за місцем відкриття спадщини та визнання його таким, що не прийняв спадщину не передбачений вимогами ст. 16 ЦК України та Книгою шостою ЦК України «Спадкове право» (а. с. 42-43, 44-46).

Як підтвердив позивач та його представник з 2-х вимог заявлених у позові до відповідача ОСОБА_4 вимога про встановлення факту постійного не проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.н. зі спадкодавцем ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., яка народилася в с. М.Рибиця, Краснопільського району Сумської області, на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за адресою: АДРЕСА_1 є самостійною вимогою, яка підлягає вирішенню по суті, оскільки має юридичне значення для вирішення іншої вимоги про визнання права власності на все спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері ОСОБА_7

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.06.2016, було розглянуто по суті і відмовлено у задоволенні позову позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного не проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.н., станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою АДРЕСА_1

Наведене свідчить, що фактично вимога, яка була предметом судового розгляду за рішенням від 03.06.2016 і у даній справі є тотожною, заявленою між тими сторонами і з тих самих підстав

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З урахуванням викладеного й того, що на час ухвалення оскаржуваного рішення спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з приводу встановлення факту постійного не проживання відповідача за місцем відкриття спадщини станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року за АДРЕСА_1 вже був вирішений і відповідне змінене рішення суду набрало законної сили, оскаржуване рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 та ч. 1 ст. 377 ЦПК України в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині.

Керуючись ст. ст. 255, 260, 261, 367, 374, 377, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в цій частині задовольнити .

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року у даній справі в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту не проживання ОСОБА_4 скасувати та провадження у цій частині закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2018 року.

Головуючий -

Судді :