Провадження № 2/641/263/2018 Справа № 641/377/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Бєлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить просить стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по кредитному договору б/н від 19.10.2010 в розмірі 12816,95 грн., відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 19.10.2010 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 у користування кредитні кошти. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом.

У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Жорник М.С. підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в ході розгляду справи заперечував проти заявлених позовних вимог, вважав, що банком пропущений строк для звернення до суду, оскільки строк дії картки сплинув ще у 2012 році і лише через 5 років було подано позов до суду. Також відповідач вважав за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені, штрафів, вказував на необґрунтованість розміру заявлених відсотків. У судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

19.10.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» 01.11.2012 о 12-22 годині у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 було видано кредитну картку, строк дії якої встановлений листопад 2015 року включно.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

В порушення умов договору ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого перед банком виникла заборгованість.

Станом на 04.12.2016 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 12816,95 грн., з яких 485,07 грн. - заборгованість за кредитом, 8445,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. - заборгованість за пенею, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 586,52 грн.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Позиція відповідача про пропуск банк строку позовної давності спростовується наявними у справі доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, по процентам та комісії обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення нарахованої пені та штрафів за неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З аналізу даної норми, а також положень ст. 61 Конституції України, кредитор має обрати лише один вид неустойки при порушенні боржником свого зобов'язання.

При цьому, підстави виникнення права на неустойку визначені у ст. 550 ЦК України, а саме право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З розрахунку банку вбачається, що розмір пені значно перевищує (у п'ять разів) суму заборгованості за тілом кредиту, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки у вигляді пені до розміру тіла кредиту.

При цьому суд враховує особу позичальника, виконання ним до певного часу взятих на себе грошових зобов'язань, що є обставинами, які мають істотне значення для вирішення даного спору.

За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором за кредитним договором б/н від 19.10.2010 в розмірі 9415,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 485,07 грн., заборгованості по процентам - 8445,36 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 485,07 грн., судового збору в розмірі 1175,38 грн., а всього 10590,88 грн. (десять тисяч п'ятсот дев'яносто гривень 88 коп.)

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , м. Київ, вул. Грушевського,1-Д.

Відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя: Д. Є. Боговський