ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 394/518/17

провадження № 22-ц/781/1170/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Карпенка О.Л.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2018 року, суддя Запорожець О.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій» про визнання додаткового договору до договору оренди землі недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій» про визнання додаткового договору до договору оренди землі недійсним.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 листопада 2006 року, позивач та відповідач уклали договір оренди землі загальною площею 5,47 га, яка розташовані на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області.Договір зареєстрований в Новоукраїнському відділі Кіровоградської регіональної філії центру ДЗК про , що в Державному реєстру земель вчинено запис від 03.05.2007 року.

Договір укладено на 10 років. Договір оренди землі мав закінчитись 03.05.2017 року.

В березні 2016 року позивачу стало відомо про те, що 10 вересня 2007 року нібито, він та ТОВ «Агрофірма «Кочубій», уклали додатковий договір № 1 до договору оренди землі № 14 від 22.11.2006 року, а саме продовжили дію основного договору на термін 15 років.

В квітні 2017 року позивач звернувся в бухгалтерію ТОВ «Агрофірма «Кочубій» для вирішення питання про те, що через місяць закінчуються терміни дії договору оренди земельних ділянок і повідомив , що в подальшому обробляти свої земельні паї буде здійснювати власними силами.

Зазначив, що пропозицій, що до укладення додаткового договору до договору оренди землі від 22 листопада 2006 року з боку відповідача до нього не надходило. Ніяких додаткових угод він власноручно не підписував.

Зазначив, що Додатковий договір №1 до договору оренди земельної ділянки знаходився увесь цей час у орендаря.Після того як він розпочав процедуру виходу із оренди то змушений був витребувати свій екземпляр додаткового договору в бухгалтерії товариства «Агрофірма «Кочубій», однак йому було повідомлено про те, що договір оренди землі продовжений ще на 15 років.

Просив суд визнати недійсним додатковий договір № 1 до договору оренди земельної ділянки № 14 від 22.11.2006 року укладений 10.09.2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Кочубій» в особі директора ОСОБА_3 терміном на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначається , що позивач знав про укладений правочин, оскільки прийняв збільшену орендну плату на суму 1122 грн. без зауважень, однак даний факт не був належним чином досліджений судом. Крім того, доказом не може бути проведена почеркознавча експертиза, оскільки була проведена на основі лише одного примірника додаткового договору. Також позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом , оскільки з дати укладення додаткової угоди, вересня 2007 року, до дати звернення позивача в суд із позовом, пройшло більше 10 років.

Відповідач по справі подав до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату мотивуючи тим, що представник ТОВ « Агрофірма Кочубій» братиме участь у ряді судових засідань в Золотонівському міськрайонному суді Черкаської області , інші представники які б володіли спеціальними знаннями в галузі права і мали б можливість приймати участь в судовому засідання від імені відповідача відсутні.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки , або за його клопотанням , коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належних чином повідомлених про дату , час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином повідомлений про дату , час і місце розгляду справи.

Причини неявки відповідача у судове засідання призначене на 19.07.2018 р. на 11 годину суд не визнав поважними, а тому клопотання про відкладення розгляду справи відхилене , справа слухалась за участю позивача та його представника.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,47 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 321041, яка розташована на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.8/.

22 листопада 2006 року між позивачем та ТОВ «Агрофірма «Кочубій» укладено договір оренди земельної ділянки на строк 10 років.

10.09.2007 року від імені позивача укладено додатковий договір № 1 до договору оренди землі № 14 від 22.11.2006 року з ТОВ «Агрофірма «Кочубій» строком на 15 років, який зареєстровано у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП Центру ДЗК при Державному Агентстві земельних ресурсів України 10.09.2007 року за номером 352 /а.с.9/.

Суд першої інстанції встановив , що відповідно до висновку експерта № 438/439/17-27 від 06.12.2017 року підпис від імені позивача у додатковому договорі № 1 від 10.09.2007 року до договору оренди землі № 14 від 22.11.2006 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Кочубій», зареєстрованому у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП «Центр ДЗК при державному агентстві земельних ресурсів України», запис у Державному реєстрі земель від 10.09.2007 року за № 352, який міститься в графі «Підпис Кінішенко___» виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів.

Підпис від імені позивача у додатковому договорі № 1 від 10.09.2007 року до договору оренди землі № 14 від 22.11.2006 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Кочубій», зареєстрованому у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП «Центр ДЗК при державному агентстві земельних ресурсів України», запис у Державному реєстрі земель від 10.09.2007 року за № 352, який міститься в графі «Підпис Кінішенко___» виконані не самим ОСОБА_1, а іншою особою без наслідування його підпису /а.с.56-60/.

Суд першої інстанції зазначив, що не приймає до уваги твердження відповідача, викладене в запереченні на позов, з приводу пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, оскільки, встановлено , що про укладення додаткового договору позивач дізнався лише в березні 2016 року.

З аналізу ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України вбачається, що до даного виду правовідносин, що виникли між сторонами можливе застосування позовної давності тривалістю у три роки, з часу коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності.

Відповідач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний про додаткову угоду, а також , що реєстрація договору, яка відбулась 10.09.2007 року /а.с.12/ здійсненна ним, або іншою уповноваженою позивачем особою, у визначеному законом порядку.

Висновок судово-почеркознавчої експертизи вказує на те, що відповідач на час укладання додаткового договору взагалі зневілював інтересами орендодавця, самостійно уклав та подав на реєстрацію при цьому порушивши конституційні права орендодавця на вільне володіння, розпорядження, користування належною йому земельною ділянкою (ст. 41 Конституції України).

Суд першої інстанції зазначив , що твердження відповідача про збільшення розміру орендної плати за користування орендованим земельними ділянками у звязку з укладенням додаткового договору не заслуговує на увагу, оскільки ці дії вчинялись відповідачем самостійно, а не так як обумовлено сторонами в основному договорі (п. 36 договору).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорюваний договір орендодавець не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, позивач строк на звернення до суду з даним позовом не пропустив, а тому це є підставою для визнання додаткового договору недійсними з моменту його укладання (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі , що оскільки при проведені судово-почеркознавчої експертизи досліджений лише один примірник додаткового договору, наданий органом який проводив державну реєстрацію , а не досліджувались інші примірники додаткового договору які знаходились у позивача та у відповідача і відповідно виникають сумніви , що даний примірник міг бути підроблений судом апеляційної інстанції не визнанені належними та обґрунтованими.

Глава 6 ЦПК України регулюють призначення та проведення експертизи. Так питання , з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом. Учасники справи мають право запропонувати суду запитання, розяснення яких , на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або змін питань, запропонованих учасниками справи, суд зобовязаний мотивувати таке відхилення або заміну (ч.ч.4,5 ст. 103 ЦПК).

Матеріали необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд , якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням . При призначенні експертизи суд з врахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи.(ч.1 ст. 107 ЦПК ).

Висновок експерта для суду не має заздалегіть встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновків експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.(ст.. 110ЦПК).

Стаття 43 ЦПК України визначає права та обовязки учасників справи. Зокрема учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи , міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду , і заперечень проти заяв, клопотань , доводів і міркувань інших осіб. Зобовязані сприяти своєчасному, всебічному повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідач, при вирішенні питання про проведення судової почеркознавчої експертизи відповідно до норм процесуального права мав процесуальну можливість ставити питання про дослідження при проведені екпертизи декількох або трьох екземплярів додаткових договорів які мають бути у сторін по справі,однак зазначеними правами не скористався.

Доводи, що зазначений додатковий договір , що був предметом експертного дослідження міг бути сфальшованим, є припущеннями відповідача, і не приймаються судом апеляційної інстанції як належні .

В частині доводів апеляційної скарги, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду з позовом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи є необґрунтованими.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, а саме позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні «Стаббініс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року, строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийняті судами рішень щодо подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2016 року позивачу стало відомо, що 10 вересня 2007 року нібито, він та ТОВ «Агрофірма «Кочубій», уклали додатковий договір № 1 до договору оренди землі № 14 від 22.11.2006 року, а саме продовжили дію основного договору на термін 15 років.Зазначає, що до цього у нього ніякої інформації про спірний додатковий договір він не володів, так як вважаа , що діє основний договір оренди .

Відповідач по справі зазначені обставини не спростував , не довів належними та допустимими доказами, що позивач знав про спірний додатковий договір набагато раніше.Посилання відповідача на те, що позивач отримував де що більшу орендну плату ніж передбачено договором і зазначені обставини підтверджують факт, що позивач був обізнаний про спірний додатковий договір є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що зазначені обставини в частині отримання більшої орендної плати є наслідками укладення спірногододаткового договору оренди.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій» залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2018 року залишити без змін.

Текст постанови складено 20.07. 2018року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:/підпис/

Судді: /підписи/