Справа № 341/1527/16-ц
Провадження № 22-ц/779/799/2018
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

учасники справи: представники апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3, позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду в складі судді Максимчина Ю.Д., ухвалене 2 квітня 2018 року в м. Галичі Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_4 до Більшівцівської селищної ради об'єднаної територіальної громади Галицького району, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень селищної ради,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до Більшівцівської селищної ради, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішень селищної ради.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Більшівцівської селищної ради від 22 грудня 2014 року надано дозвіл ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по існуючих межах орієнтованою площею 0,05 га в АДРЕСА_1. В подальшому рішенням селищної ради від 28 січня 2016 року внесені зміни до вказаного рішення та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки. Вважає оскаржувані рішення такими, що не відповідають вимогам законодавства, оскільки у користуванні ОСОБА_6 перебуває земельна ділянка площею 0,03 га, інших вільних земель запасу територіальної громади по АДРЕСА_1 немає. Окрім того, земельна ділянка площею 0,05 га накладається на земельну ділянку, яка перебуває у її користуванні. Посилаючись на зазначені обставини просила задовольнити позов.

Ухвалою Галицького районного суду від 7 червня 2017 року до участі у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_6 залучено ОСОБА_1

Рішенням Галицького районного суду від 2 квітня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення сесії Більшівцівської селищної ради: від 22 грудня 2014 року про надання ОСОБА_6 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по існуючих межах орієнтовною площею 0,05 га по АДРЕСА_1. А також від 28 січня 2016 року «Про внесення в рішення двадцять п'ятої сесії шостого демократичного скликання від 22 грудня 2014 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою» щодо надання дозволу ОСОБА_6 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по існуючих межах орієнтовною площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1

Не погоджуючись із вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Просить рішення скасувати, ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що судом першої інстанції не дано належної оцінки доказам, які підтверджують законність рішень селищної ради. Зокрема, плану перебудови індивідуального житлового будинку від 24 грудня 1964 року, плану відводу земельної ділянки під будівництво житлового будинку, складеного на підставі рішення виконкому Більшовцівської районної ради №72 від 25 березня 1961 року, генеральному плану смт. Більшівці від 1991 року, які підтверджують прямокутну конфігурацію спірної земельної ділянки.

Не взято до уваги і висновки, що містяться в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Більшівцівської селищної ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень. При цьому адміністративним судом встановлено, що згідно геодезичної зйомки та генерального плану смт. Більшівці земельні ділянки по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 мають прямокутну форму.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін. Відзив мотивовано тим, що судом дано вірну оцінку плану відводу земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_7, складеного на підставі рішення виконкому Більшовцівської районної ради №72 від 25 березня 1961 року. Під час розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_6 до Більшівцівської селищної ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень дозвіл ОСОБА_6 не досліджувався.

Більшівцівською селищною радою об'єднаної територіальної громади Галицького району відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

В засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Представник Більшівцівської селищної ради об'єднаної територіальної громади Галицького району в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про день та час судового засідання. 29 червня 2018 року до апеляційного суду надіслано заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Відповідно до ст. 372 ЦПК України перешкод розглядові справи не встановлено.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам закону виходячи з такого.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Відповідно до положень ст. 118 ЗК громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. ст. 95, 152 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом першої інстанції правильно встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням сесії Більшівцівської селищної ради від 22 грудня 2014 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по існуючих межах орієнтовною площею 0,05 га в АДРЕСА_1 (а.с.19 т.1).

В подальшому рішенням сесії Більшівцівської селищної ради від 28 січня 2016 року до вказаного рішення внесено зміни. Зокрема, надано дозвіл ОСОБА_6 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 (а.с.17-18 т .1).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що Більшівцівська селищна рада надала такі дозволи ОСОБА_6 при наявності накладення земельної ділянки, якою користується позивач. Як наслідок місце розташування земельної ділянки, зазначеної в оскаржуваних рішеннях органу місцевого самоврядування, не відповідає містобудівній документації.

Такий висновок місцевого суду є правильним і тому колегія суддів з ним погоджується з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Більшовцівської районної ради №72 від 25 березня 1961 року батькові ОСОБА_6 - ОСОБА_7 надано дозвіл на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 на ділянці, якою він користується. Разом з тим в рішенні розмір земельної ділянки не зазначено (а.с.11 т.1). На підставі рішення тоді ж складено план відводу земельної ділянки шестикутної форми під будівництво індивідуального житлового будинку.

Згідно поквартального плану кварталу № 11 смт. Більшівці, виготовленого 1 червня 1955 року, площа цієї земельної ділянки становила 788,7 кв.м або 0,07887 га. Відповідно до вказаного плану, а також плану відводу земельної ділянки індивідуального сараю від 29 квітня 1980 року, форма цієї ділянки є «Г» подібною (а.с.8, 9, 10 , 14, 164 т.1).

Водночас за даними поквартального плану за будинком №6 по вул. Франка, належним на праві власності батькові позивача - ОСОБА_8, закріплено земельну ділянку загальною площею 910 кв.м та в тимчасове користування - 190,50 кв.м, а всього 1100,50 кв.м. Ця ділянка також має непрямокутну конфігурацію, що відображено і в генеральному плані-схемі Більшовців за 1946 рік (а.с.165-166 т.1).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 2 липня 2014 року ОСОБА_4 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_8 - домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с.179 т.1).

Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України, у разі наявності на земельній ділянці жилого будинку, будівлі або споруди, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Встановлено, що позивач та правонаступник ОСОБА_6 - ОСОБА_1 є суміжними землекористувачами. Зокрема, суміжною із земельною ділянкою, яка перебувала в користуванні ОСОБА_6 зі сторони АДРЕСА_2 є земельна ділянка площею 0,0608 га, якою в даний час користується ОСОБА_4, а раніше вона перебувала в користуванні її батька. Відтак, між сторонами існує спір з приводу користування частиною земельної ділянки, яку кожен із них вважає йому належною.

Згідно положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 щодо накладення її та земельної ділянки ОСОБА_6 внаслідок прийняття оскаржуваних рішень ради встановлено наступне.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (мати та в даний час представник ОСОБА_1.) є спадкоємцями батька ОСОБА_7 - первісного землекористувача по АДРЕСА_1 в смт Більшівці. Рішенням Галицького районного суду від 29 березня 2002 року між ними проведено реальний розподіл домоволодіння НОМЕР_1, а також встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходяться по АДРЕСА_1 При цьому ОСОБА_6 виділено у користування земельну ділянку площею 316 кв.м, а ОСОБА_3 - 414 кв.м. Наведена обставина підтверджується планом розподілу земельної ділянки між сторонами (а.с. 16 т.1) та долученими в засіданні апеляційного суду матеріалами справи №2-17/2002.

В подальшому останній згідно Державного акта від 22 серпня 2003 року передано у приватну власність земельну ділянку за цією адресою в розмірі 0,0485 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З плану меж цієї земельної ділянки вбачається, що від В до Г розміщені землі гр. ОСОБА_8 і конфігурія ділянки не є прямокутною. Також згідно акта встановлення і узгодження зовнішніх меж земельних ділянок в натурі від 16 березня 2003 року ОСОБА_3 видно погодження її батьком позивача (а.с.183-186 т.1).

Вищенаведені письмові докази повністю підтверджують наявність в користуванні як ОСОБА_7, так і в подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1 в смт. Більшівці, конфігурація якої не є прямокутною, а має неправильну шестикутну форму. Саме за рахунок зміни цієї форми має місце накладення земельної ділянки сторін розміром 0,0186 га.

При цьому суд першої інстанції правильно критично оцінив копію плану земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_7 від 25 березня 1961 року, згідно якого форма його ділянки є прямокутною.

Зі змісту постанови старшого слідчого СВ Галицького РП ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 22 лютого 2017 року вбачається, що під час досудового розслідування встановлено факт підробки цього плану. Водночас зазначено, що дійсна конфігурація та площа земельної ділянки ОСОБА_9 не прямокутної форми. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000 розпочато за фактом підробки та подання до Більшівцівської селищної ради і Львівського апеляційного адміністративного суду плану земельної ділянки від 25 березня 1961 року (а.с.174-175 т.1).

На думку колегії суддів безпідставним є також і посилання апелянта щодо преюдиційності обставин, встановлених в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Більшівцівської селищної ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень. Зокрема, що згідно геодезичної зйомки та генерального плану смт. Більшівці земельні ділянки по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 мають прямокутну форму.

Зі змісту цієї постанови (прийнятої за результатом апеляційного перегляду постанови Галицького районного суду від 18 березня 2015 року) вбачається, що предметом спору в ній було рішення Більшівцівської селищної ради від 22 грудня 2014 року про надання дозволу на виготовлення проектної документації щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 орієнтовною площею 0,0608 га для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_2 При цьому суд дійшов висновку, що приймаючи це рішення та надаючи дозвіл ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по існуючих межах орієнтовною площею 0,05 га в АДРЕСА_1 (власне це рішення від 22 грудня 2014 року є, в тому числі і предметом оскарження в даній справі) Більшівцівською селищною радою надано дозвіл ОСОБА_4 при наявності накладення таких ділянок одна на одну, але при цьому не з'ясовано кому повинна належати така земельна ділянка, які правові підстави її користування тощо. З огляду на це суд вважав, що оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень прийнято передчасно, без достатніх на те правових підстав (а.с.138-151 т.1).

При цьому зважаючи на межі розгляду справи в порядку адміністративного судочинства жодних висновків про визначення площі ділянки, віднесення її до користування ОСОБА_6 з зазначенням певної конфігурації тощо, тобто про наявність обставин, що за змістом ст.82 ЦПК України є преюдиційними і такими, що слугують підставою для звільнення від доказування, не зроблено.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов правильного переконання, що оскаржувані рішення Більшівцівської селищної ради від 28 січня 2016 року та 22 грудня 2014 року прийняті всупереч вимог діючого законодавства України, порушують законні права та інтереси ОСОБА_4 А тому обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в обраний нею спосіб.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду від 2 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 липня 2018 року.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин