ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7574/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

08.10.2018р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, відповідач) про стягнення суми боргу за договором позики.

Одночасно з поданням позову позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на даний час квартира є єдиним майном на яке можна звернути стягнення у випадку задоволення позову, оскільки відповідач безробітна та не отримує доходи та є підстави припускати, що не вжиття заходу забезпечення позову може в подальшому утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду по цій цивільній справі.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Згідно з вимогами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Також слід зазначити, що статтею 129 Конституції України визначено, що основною засадою судочинства є обов'язковість судового рішення, яка з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд не встановив підстав для забезпечення позову.

Так, вимоги позову обґрунтовані посиланням на те, що відповідач не повернула у визначений у договорі позики строк, а саме до 15.10.2015р., гроші в сумі 150 000 гривень.

Водночас з доданих до заяви документів вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була предметом договору іпотеки, укладеного 11.10.2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 на забезпечення виконання останньою зобов'язань. Крім того, на зазначену квартиру накладений арешт на підставі постанови державного виконавця про арешт майна від 22.05.2018р. Відповідно до протоколу №359114 проведення електронних торгів 24.09.2018р. квартира АДРЕСА_1 продана ОСОБА_4

Виходячи з сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства та обставин справи, вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову про які просила позивач не є виправданим, оскільки з обставин справи не встановлено об'єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні заявленого ОСОБА_2 позову.

При цьому, наведений у заяві обсяг виду забезпечення позову, є неспівмірним із заявленими вимогами про стягнення боргу в сумі 150 000 гривень.

За таких обставин, оскільки заявником не надано доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, враховуючи, що на даний час фактично змінився власник квартири, а законом не передбачена можливість накладення арешту на майно третіх осіб, підстави для забезпечення позову відсутні, а тому у задоволені заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 258-261 ЦПК України, суд -

У Х В АЛ И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня складення ухвали до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.О. Заставенко

Повна ухвала складена 09.10.2018 р.