н/п 4-с/490/126/2018 Справа № 490/2735/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

12 липня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Кваша С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача ТОВ "ФК "Профіт Капітал" на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року стягувач звернувся до суду із скаргою, в якій просить суд визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв. неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документу від 26.10.2017 року у виконавчому провадженні ВП №50267612 та зобов'язати поновити вказане виконавче провадження, посилаючись на те, що державним виконавцем не вжито усіх заходів щодо примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Представник скаржника надав суду заяву, в якій просив суд слухати скаргу у його відсутність, вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить їх їх задовольнити.

Державний виконавець надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали виконавчого провадження за номером АСВП 50267612, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлене наступне.

Рішенням (заочне) Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.04.2008 року розірвано кредитний договір №014/08-112/48704 від 06.07.2006 р., укладений між ВАТ "ОСОБА_1 Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції та ОСОБА_2 Розірвано договір поруки №014/08-112/48704/3 від 06.07.2006 р., укладений між ВАТ "ОСОБА_1 Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції та ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ "ОСОБА_1 Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором №014/08-112/48704 від 06.07.2006 р. в сумі 14706,55 дол. США, що еквівалентно 74 268,08 грн. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ВАТ "ОСОБА_1 Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції судові витрати в сумі по 426,84 грн. з кожного.

Центральним районним судом м. Миколаєва було видано відповідний виконавчий лист.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2017 року замінено стягувача ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у виконавчому провадженні ВП №50267612 щодо виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.04.2008 року по справі №2-1-2958/2008 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» заборгованості у розмірі 14706,55 дол. США, що еквівалентно 74268,08 грн., та судові витрати у сумі по 426,84 грн.

26.10.2017 року ст.державним виконавцем Центрального ВДВС м. Миколаїв ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки транспортний засіб боржника не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку.

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,5 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права , суд розглядає справим відповідно до Конституції України, законів України , міднародних договорів, згода на обовязковістиь яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобож 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейского суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобовязалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обовязкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи-стягувача, поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна).

Євросуд зазначив, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також Суд зазначив, що обовязком держави є нагляд за виконанням рішень проти державних органів (таким виконанням, якого потребує Конвенція без необґрунтованих затримок).Держава не має посилатись на відсутність коштів, коли йде мова про виконання рішення проти державного органу.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Проте державним виконавцем не надано доказів дані щодо вжиття ним усіх покладених на нього ст. 18 цього Закону обов'язків щодо примусового виконання рішення суду, і чи дійсно вживалися дієві заходи щодо розшуку майна боржника, а саме в порядку, передбаченому ст. 53 вказаного Закону щодо виявлення для можливого подальшого звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб.

Отже, оскаржувана Постанова від 26.10.2017 року підлягає скасуванню, що є підставою для зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом та вжити усіх заходів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки державним виконавцем все ж таки вживалися певні дії щодо з'ясування наявності майна боржника, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги щодо визнання дій неправомірними.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 447-452 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати Постанову старшого державного виконавця Центрального Відділу ДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.10.2017 р. ВП № 50267612 та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-1-2958/2008, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 24.04.2008 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня отримання сторонами повного тексту ухвали до апеляційного суду Миколаївської області.

Суддя Гуденко О.А.