РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018 року Провадження №2-о/425/155/18

Справа №425/1913/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

за відсутністю учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Красноріченська селищна рада Кремінського району Луганської області, про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду із зазначено заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.03.2012 року померла її тітка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2 та у звязку із частою хворобою якої, заявник вимушена була у 2002 році переїхати жити до тітки за адресою: Луганська область, Красноріченський район, смт. Красноріченське,

вул. Пушкіна, 17, де і доглядала за нею до самої її смерті. 15.04.2010 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений селищним головою Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області. 13.06.2018 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу із заявою про оформлення спадкових прав за заповітом, однак їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не надала належних документів, які б підтверджували факт її спільного проживання за однією адресою разом зі спадкодавцем на момент її смерті.

У звязку з необхідність оформити спадкові права на майно, заявник просила суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинку № 17 по вул. Пушкіна в

смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області в період з січня 2002 року по час відкриття спадщини 07 березня 2012 рік.

Заявник та її представник в судове засідання 04.10.2018 року не зявилися, представник заявника надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечував.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, заслухавши в попередньому судовому засідання пояснення заявника та її представника, а також покази свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Кірова), 20 В, кв. 66, що підтверджується копією паспорту та довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 21.06.2018 року, виданою центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області 21.06.2018 року за № 14828 (а.с. 5, 15).

Актом на предмет проживання, складеним депутатом Красноріченської селищної ОТГ виборчого округу № 16 ОСОБА_3 від 31.05.2018 року встановлено, що заявник в період з січня 2002 року по 07.03.2012 року проживала разом з ОСОБА_2

за адресою: Луганська область, Красноріченський район, смт. Красноріченське,

вул. Пушкіна, 17 (а.с.16).

07.03.2012 року ОСОБА_2, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, померла через набряк головного мозку, що підтверджується довідкою про причину смерті від

09.03.2012 року № 19 та свідоцтвом про смерть від 09.03.2012 року, виданим виконавчим комітетом Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області, актовий запис № 21, та довідкою виконавчого комітету Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області від 06.04.2018 року (а.с. 6, 7, 14).

ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка, площею 7,1200 га, яка розташована на території Бараниківської сільської ради Кремінського району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також житловий будинок з будівлями, розташований за адресою: Луганська область, Кремінський район, смт. Красноріченське, вул. Пушкіна, 17, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 05.05.2003 року Серія ЛГ

№ 046462 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.03.2007 року

№ 13976971 (а.с. 8-9).

15.04.2010 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та який було посвідчено селищним головою с. Красноріченське Кремінського району Луганської області, зареєстровано в реєстрі під № 278, що підтверджується заповітом від 15.04.2010 року, витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 13.06.2018 року № 52259291 та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.08.2018 року № 52815899

(а.с. 10-13, 42-43).

30.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 07.03.2012 року ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, однак листом від 13.06.2018 року № 119/01-16 їй було відмовлено у відкритті спадкової справи та прийняття заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що заявником не було надано належних документів, які б підтверджували факт її спільного проживання за однією адресою разом зі спадкодавцем на момент її смерті (а.с. 17-18).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 01.08.2018 року № 156/01-16 та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01.08.2018 року № 52815854 спадкова справа, після смерті 07.03.2012 року ОСОБА_2, не заводилася (а.с.40-41).

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 з січня 2002 року та по день смерті 07.03.2012 року ОСОБА_2 проживала разом з останньою за адресою: Луганська область, Красноріченський район, смт. Красноріченське, вул. Пушкіна, 17.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У своїй ухвалі від 14.09.2016 року по справі № 505/2085/14-ц Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України

№ 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 р., ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право оформлення спадщини після смерті її тітки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами та показами свідків, а тому заява про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2, на час відкриття спадщини, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Красноріченська селищна рада Кремінського району Луганської області, про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7,

пр. Переможців (Кірова), 20-В, кв. 66, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) разом із спадкодавцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, починаючи з січня 2002 року та по час відкриття спадщини - 07 березня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя Є.О. Романовський