Справа №639/3209/17
Провадження №2/639/207/18
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/3209/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_4 з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання право власності на 67/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 30 серпня 1985 року по 21 жовтня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

12 грудня 2003 року, перебуваючи у шлюбі, вони з відповідачем придбали 67/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Будинок був зареєстрований на ім'я відповідачки.

Поділити будинок мирно сторони не в змозі, оскільки відповідач відмовляється визнати за позивачем право власності на його половину. За такими обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, набутої за час шлюбу - зупинено до залучення до участі у справі правонаступників позивача ОСОБА_4, який вибув з процесу у зв'язку зі смертю.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності поновлено, призначено судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 року витребувано у Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Сипачової І.М. інформацію про те, чи звертався хто з заявою про прийняття спадщини або про відмову у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який за життя був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_2

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 квітня 2018 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_4 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

23 травня 2018 року до суду з доповненою та уточненою позовною заявою звернулась ОСОБА_1, яка ухвалою суду від 23 травня 2018 року залишено без руху, наданий час для усунення недоліків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року, яка постановлена без видалення суду до нарадчої кімнати, доповнена та уточнена позовна заява правонаступника ОСОБА_1 прийнята та долучена до матеріалів справи.

Відповідно до доповненої та уточненої позовної заяви правонаступник ОСОБА_1 просить суд винести рішення, яким визначити, що частка померлого ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями становила 1/2 частину, а саме 67/200 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2; визнати за нею право власності на дану частину спірного будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3, подружжям за сумісні кошти було придбано 67/1200 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Оскільки майно, придбано під час шлюбу, воно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому ОСОБА_4 має право на ? частину спірного майна, а саме 67/200 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно він заповідав ОСОБА_1 У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки не визначена частка майна, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності.

Вищевикладені обставини вимусила позивача звернутися до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлений позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялась, про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. У зв'язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні було встановлено, що 30 серпня 1985 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 30 серпня 1985 року Палацом урочистих подій «Жовтневий» м. Харкова. ( а.с. 4)

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано 21 жовтня 2014 року. (а.с. 12)

Під час шлюбу, а саме 12 грудня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 придбала у власність 67/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Право власності на вказану частину будинку зареєстровано на ім'я ОСОБА_3 у встановлено законом порядку. ( а.с. 5, 6 )

Частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, придбане подружжям під час шлюбу, являється їх загальною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України)

Отже, 67/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, яке було придбано подружжям ОСОБА_3 під час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Якщо дружина і чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, про що зазначено у ч. 3 ст. 71 Сімейного кодексу України.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, ОСОБА_4 в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, на праві власності належить половина спірного майна, а саме на 67/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 19 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №252.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2. ( а.с. 25)

Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

За життя, а саме 13 липня 2017 року, померлий склав заповіт, за яким все належне йому майно де б таке не знаходилося, та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде йому належати та на що він за законом матиме право, він заповідає своїй дружині - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4. ( а.с. 83)

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як убачається з матеріалів справи, після померлого ОСОБА_4, приватним нотаріусом ХМНО Сипачовою І.М. була заведена спадкова справа, в якій мається заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Інших заяв, в тому числі про відмову від прийняття спадщини, не надходило. ( а.с. 42-44, 52, 84-85)

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №278/02-31 від 29.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у вчинені нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 67/200 часток у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності померлого на дане нерухоме майно. ( а.с. 96)

Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги Ушакововї В.В. в частині визнання за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 67/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_1, після чоловіка, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому задовольняє їх.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 265 ЦПК України, ст. ст. 57, 60, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 368, 1220, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 67/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_1 (сто двадцять сім), після чоловіка, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4

Суддя В.В. Труханович