08.10.2018 Справа № 469/234/18
2/469/274/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2018 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Потриваєвої М.А.,
учасники справи:
прокурор - Маковецький Є.В.,
представник позивача ОСОБА_1 РДА - не зявився
представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради - не зявився
відповідач ОСОБА_3 - не зявився
представник третьої особи ДП «Очаківське ЛМГ» - не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка цивільну справу за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_2 сільської ради Березанського району Миколаївської області та ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Державне підприємство Очаківське лісомисливське господарство, про визнання незаконними та скасування пунктів рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, витребування земельної ділянки,-
Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області 13 березня 2018 року звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, у якому просив :
- визнати незаконними та скасувати пункти 1, 2 рішення ОСОБА_2 сільської ради №26 від 01 липня 2014 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,6 га (пасовище) в межах населеного пункту села Коблеве для ведення особистого селянського господарства;
- витребувати від ОСОБА_3 у власність держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації вказану земельну ділянку.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що надана відповідачу ОСОБА_3 земельна ділянка належала до земель державної власності (державного лісового фонду) та перебувала у постійному користуванні ДП Очаківське ЛМГ, а тому ОСОБА_2 сільською радою надано земельну ділянку у власність відповідачу ОСОБА_3 незаконно, без вилучення у землекористувача, поза волею належного власника - держави в особі ОСОБА_1 райдержадміністрації, до повноважень якої частиною 5 ст.149 ЗК України віднесено вилучення земельних ділянок державної власності, без погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення органом лісового господарства та органом охорони навколишнього природного середовища, усупереч встановленому мораторію на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення.
Крім того, спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги Чорного моря на відстані від урізу води до південної межі 868 м., до північної - 914 м., а тому, відповідно до ст.ст.85, 88 Водного кодексу України, ст.ст.59, 84 ЗК України, може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, до яких не відноситься ведення особистого селянського господарства.
При цьому ведення особистого селянського господарства в межах трикілометрової прибережної захисної смуги Чорного моря та в зоні рекреаційних закладів с.Коблеве забороняється існуючими будівельними нормами та містобудівною документацією.
Тому прокурор вважає, що оскаржуване рішення ОСОБА_2 сільської ради суперечить законодавству та порушує інтереси держави, що, згідно із ст.ст.16, 21 ЦК України, ст.152 ЗК України, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є підставою для визнання його недійсним у судовому порядку, що, у свою чергу, відповідно до ч.1 ст.21, ст.393 ЦК України призводить до недійсності свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку, яке є похідним документом і лише посвідчує виникнення права власності.
Оскільки вибуття земельної ділянки відбулось без волі власника - держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації, прокурор на підставі ч.3 ст.388 ЦК України просив витребувати земельну ділянку від нинішнього власника ОСОБА_3 на користь належного власника.
16 березня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 13 серпня 2018 року.
Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 вересня 2018 року.
У судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник ОСОБА_1 районної державної адміністрації, відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради та представник третьої особи ДП "Очаківське лісомисливське господарство" у підготовче та у судові засідання не зявилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву та пояснень щодо позову до суду не надали.
Виходячи з того, що відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради неодноразово не зявлялись у судові засідання та не повідомили про причини своєї неявки, суд, зі згоди прокурора, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Як встановлено у судовому засіданні, пунктами 1, 2 рішення ОСОБА_2 сільської ради Березанського району Миколаївської області №26 від 01 липня 2014 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність та постійне користування, в межах території населеного пункту с.Коблеве ОСОБА_2 сільської ради Березанського району Миколаївської області, та надано відповідачу ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,6000 га (пасовище), для ведення особистого селянського господарства (а.с.13-14).
На час прийняття оскаржуваного рішення спірна земельна ділянка належала до земель державної власності, перебувала у постійному користуванні ДП Очаківське ЛМГ та відносилась до земель лісового фонду ОСОБА_1 лісництва, квартал 35, виділи 2, 3 урочища «Коблеве» Березанського району, про що свідчать повідомлення ВО «Укрдержліспроект» від 06 лютого 2018 року (а.с.20-21) та ДП «Очаківське ЛМГ» від 31 січня 2018 року (а.с.22).
Таким чином, ДП «Очаківський ЛМГ» є постійним користувачем земельної ділянки, наданої ОСОБА_3 у власність.
Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва обєктів, повязаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті , індивідуального дачного будівництва.
У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (п."а" ч.2 ст.83 ЗК України).
Підпунктом "а" пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» передбачено, що у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук, державних галузевих академій наук.
До земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства (ч.1 ст.55 ЗК України, ч.1 ст.5 ЛК України)
Таким чином, спірна земельна ділянка входила до складу земельної ділянки лісогосподарського призначення, що знаходилась у користуванні державного підприємства "Очаківське ЛМГ", та на підставі п.п."а" п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» перебувала у державній власності, повноваження щодо розпорядження якою належать ОСОБА_1 районній державній адміністрації, а тому ОСОБА_2 сільською радою надано земельну ділянку у приватну власність відповідачу ОСОБА_3 поза волею належного власника.
Підпунктом "ґ" частини 4 статті 84 ЗК України передбачено, що землі лісогосподарського призначення належать до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до норм ч.5 ст.116 ЗК України (в редакції, що була чинною на момент прийняття рішення), земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Всупереч зазначеним вимогам вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП "Очаківське ЛМГ" не відбулося, заяви про відмову від права користування чи згоду на вилучення земельної ділянки ДП "Очаківське ЛМГ" не надавались, відповідних рішень ОСОБА_1 РДА не приймалось (а.с.22, 32).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок (далі - ділянки) Міністерству екології та природних ресурсів, Міністерству аграрної політики та продовольства, Міністерству оборони, Державному агентству лісових ресурсів та Державному агентству земельних ресурсів до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері заборонено приймати рішення про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, крім випадків, коли за умови обґрунтування неможливості реалізації альтернативних варіантів вирішення питання ділянки вилучаються і передаються у постійне користування та/або в оренду для будівництва, реконструкції та капітального ремонту залізничних ліній та автомобільних доріг загального користування; для розміщення кладовищ та за рішенням Кабінету Міністрів України - для: будівництва та обслуговування об'єктів енергетичної інфраструктури (газо-, нафтопроводів, газових та нафтових терміналів, газових та нафтових свердловин, ліній електропередачі, електростанцій, електропідстанцій, розподільних пунктів, ядерних установок); видобування корисних копалин відповідно до спеціальних дозволів на користування надрами; облаштування державного кордону та будівництва пунктів пропуску через нього; забезпечення відбудови та функціонування монастирів на місцях їх історичного заснування; будівництва, реконструкції та капітального ремонту об'єктів, визначених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу; розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції; створення та забезпечення функціонування об'єктів природно-заповідного фонду і виробничо-соціальних об'єктів, необхідних для ведення лісового господарства; розміщення інших об'єктів, вилучення і надання ділянок для яких здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.
Таким чином, вилучення земель лісогосподарського призначення з передачею їх у власність громадян заборонено.
Відповідно до Проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затвердженого постановою Державного комітету УРСР з питань будівництва № 112 від 23.10.1985 року, та повідомлення Управління містобудування та архітектури Миколаївської облдержадміністрації (а.с.23-25), відведена у власність ОСОБА_3 земельна ділянка розташована на землях Державного лісового фонду, всі лісові культури на території урочища "Коблеве" мають захисне значення, можливість ведення особистого селянського господарства на яких не передбачено.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про основи містобудування" основою для вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація.
Розміщення і будівництво об'єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів (ч.2 ст.48 Закону України "Про охорону земель").
Невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.7 ст.118 ЗК України).
Таким чином, ведення особистого селянського господарства на виділеній ОСОБА_3 земельній ділянці суперечить містобудівній документації, будівельним нормам та правилам.
За положеннями ст.60 ЗК України та ст.88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.
Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.
Відповідно до ст.ст.85, 88 Водного кодексу України, ст.ст.59, 84 Земельного кодексу України, землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей.
Отже, надання земель прибережної захисної смуги уздовж моря у приватну власність для індивідуального дачного будівництва законодавством не передбачено.
Надана відповідачу ОСОБА_3 у власність земельна ділянка розташована у прибережній смузі Чорного моря, відстань від урізу води Чорного моря до південної межі складає 868 м., до північної межі 914 м., що підтверджується інформацією відділу Держгеокадастру у ОСОБА_1 районі Миколаївської області (а.с.26), а тому її надання у приватну власність для ведення особистого селянського господарства суперечить зазначеним нормам законодавства.
Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення підлягає погодженню з органом лісового господарства, а земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги з природоохоронним органом (ч.3 ст.186-1 ЗК України).
Як вбачається з повідомлення управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації (а.с.29), проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_3 на розгляд не надходив, висновки про погодження (відмову) не надавалися.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оскільки рішення ОСОБА_2 сільської ради Березанського району Миколаївської області від 01 липня 2014 року № 26 в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства суперечить зазначеним нормам законодавства, воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню на підставі ч.10 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.
Згідно зі ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до п.8-1 ч.1 ст.18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
Враховуючи, що рішення ОСОБА_2 сільської ради Березанського району №26 від 01 липня 2014 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства видане з порушенням норм чинного законодавства, свідоцтво про право власності, видане відповідачу реєстраційною службою ОСОБА_1 районного управління юстиції на спірну земельну ділянку, необхідно визнати недійсним та скасувати.
Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Про наявність правових підстав для витребування в добросовісного набувача в порядку ст.388 ЦК України спірної земельної ділянки, що належить до земель лісового фонду та яка на час прийняття незаконного рішення про її відчуження перебувала в державній власності і вибула з володіння власника держави поза його волею, зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі №6-99цс14.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги прокурора щодо витребування у відповідача спірної земельної ділянки, яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки на користь держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в рівних частках з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

Позов задовольнити у повному обсязі.
Визнати незаконними та скасувати пункти 1, 2 рішення ОСОБА_2 сільської ради Березанського району Миколаївської області №26 від 01 липня 2014 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,6000 га (пасовище) в межах населеного пункту села Коблеве ОСОБА_2 сільської ради Березанського району Миколаївської області для ведення особистого селянського господарства.
Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Березанського району Миколаївської області та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір в сумі 9289,15 грн. з кожного.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного тексту рішення 08 жовтня 2018 року.

Суддя: