РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Бердій М.А. розглянувши в порядку письмового провадження в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому просить суд стягнути з ПрАТ «Рівнеазот» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 квітня 2018 року по день ухвалення рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що працював в ПрАТ «Рівнеазот». Наказом № 743-ВК від 27 квітня 2018 року був звільнений з роботи 27 квітня 2018 року за статтею 38 КЗпП України, за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. При звільненні з роботи йому не була виплачена заробітна плата в сумі 10223 грн. 48 коп. У зв"язку з чим він звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 квітня 2018 року по день ухвалення судом рішення. Посилаючись на вимоги статті 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, зазначив, що згідно довідки про його доходи, яка видана ПрАТ «Рівнеазот» №1540 від 08 травня 2018 року, його заробітна плата за лютий-березень 2018 року становить 16 177,38 грн. Середньоденна заробітна плата за один робочий день становить 394,57 грн. (16177,38/41 кількість робочих днів у лютому та березні 2018 року). Кількість робочих днів за період з 28 квітня 2018 року по 19 жовтня 2018 року становить 119 днів. Таким чином його середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 квітня 2018 року по 19 жовтня 2018 року становить 46953,83 грн.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву вказавши, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає їх безпідставними з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, в якому вказує, що відсутня вина відповідача щодо несвоєчасного виконання своїх зобовязань перед позивачем по виплаті заробітної плати. Вказує на те, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку зі звільненими працівниками, діє у стані крайньої необхідності, що обумовлюється наявністю заборгованості РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» перед ПрАТ «Рівнеазот» за утримання очисних споруд, призупинення дії антидемпінгових мит на імпорт російських добрив Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі, тощо.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, заперечення представника відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в ПрАТ «Рівнеазот».

Наказом № 743-ВК від 27 квітня 2018 року позивач був звільнений з роботи з 27 квітня 2018 року за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником законодавства про працю. При звільненні з роботи йому не була виплачена вчасно заробітна плата, а відтак він має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Рівненського міського суду від 29 серпня 2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10223,48 грн.

Як зазначено в позовній заяві заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена на момент звернення до суду із позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу розяснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, кількість робочих днів, за які відповідачем прострочена виплата заробітної плати позивачу з 28 квітня 2018 року по 26 грудня 2018 року становить 166 робочих днів, розмір середньоденної заробітної плати позивача за один робочий день становить 394,57 грн., а тому розмір середнього заробітку, який підлягає виплаті позивачу за весь час затримки з ним розрахунку при звільненні становить 65498,62 грн.

За встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними, тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення на суму 65498,62 грн. за період з 28 квітня 2018 року по 26 грудня 2018 року.

Що стосується вини відповідача, суд враховує, що саме на відповідача покладається обовязок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача.

Посилання представника відповідача на те, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку зі звільненими працівниками, діє у стані крайньої необхідності, суд не приймає до уваги.

Вчинення дій у стані крайньої необхідності передбачає вчинення їх для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Обставини, які б свідчили про дії відповідача у стані крайньої необхідності, передбачені чинним законодавством представником відповідача не наведені і судом такі обставини не встановлені.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,12,13,81,141,259,263-265,354,430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задоволити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» (, адреса місцезнаходження: м. Рівне, Рівне 17) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 квітня 2018 року по 26 грудня 2018 року в розмірі 65498 грн. 62 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_3