Справа № 755/295/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді САВЛУК Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) бюро України, ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування збитків, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3., звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на свою користь регламентну виплату в сумі 46861,87 грн., витрати на оцінку у розмірі 2000,00 грн., витрати на виклик ОСОБА_4 у розмірі 43,96 грн., стягнути з ОСОБА_4 на свою користь відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 5674,02 грн., та відшкодувати за рахунок відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн..

Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що 27 квітня 2017 року мала місце дорожньо транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля «Шкода» д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, та автомобіля «Форд» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. На підставі постанови Ленінського районного суду міста Харкова від 06 липня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Позивач зазначає, що, оскільки відповідальність власника автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 на час настання дорожньо транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «УПСК», та підпадає під окрему категорію громадян відповідно до умов ст. 13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач, 01 червня 2017 року звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду. Оскільки МТСБУ не направило свого представника, у визначений законом термін, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір №349/5-17 про проведення експертної оцінки, відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспорту №349/5-17, вартість матеріального збитку автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає 52535,89 грн., вартість відновлювального ремонту 46861,87 грн., та 5674,02 грн. - втрата товарності вартості КТЗ. 28 серпня 2017 року позивач звернувся до МТСБУ з вимогою виплатити страхове відшкодування по страховому випадку, який мав місце 27 квітня 2017 року за участю транспортних засобів - автомобіля «Шкода» д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, та автомобіля «Форд» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, до поданої заяви було долучено всі необхідні документи, що підтверджується переліком документів, які зазначені у додатку до поданої заяви, однак у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено, оскільки на момент ДТП, цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_3 була за страхована відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності № АК2727824, та рекомендовано звернутися їз заявою до ПрАТ «УПСК». Позивач, вважає, що відповідач МТСБУ помилково дійшов до висновку про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки, позивачем надано всі необхідні документи, які мали б підтвердити факт ДТП, причини та обставини ДТП, розмір заподіяної шкоди, тому позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх прав.

06 лютого 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

17 лютого 2018 року, відповідач ОСОБА_4 отримав копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками, яка направлялась на адресу відповідача, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення (а.с.31).

У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач ОСОБА_4 не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

19 березня 2018 року (вх.. №14950) представник відповідача МТСБУ - ОСОБА_6 направила на адресу суду відзив на позовну заяву. (а. с. 49-52)

27 березня 2013 року (вх.. № 17067) представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 направила на адресу суду відповідь на відзив (а. с. 56-57)

18 квітня 2018 (вх.. №21814) представник відповідача МТСБУ - ОСОБА_6 направила на адресу суду заперечення на позовну заяву. (а. с. 49-52)

Відтак судом звертається увага на те, що оскільки ухвалою від 06.02.2018 у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження саме без повідомлення сторін, розгляд справи та постановлення рішення суду проводився за наявними у справі матеріалами як у малозначній, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та, як передбачено статтями 19 та 274 ЦПК України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, ознайомившись з поданої відповідачем МТСБУ відзивом та запереченням на позовну заяву, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Судом встановлено, що на підставі постанови Ленінського районного суду міста Харкова від 06 липня 2017 року, ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.9)

Як встановлено у мотивувальній частині постанови суду: «12.05.2017 р. о 16.30 год. в м. Харкові ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_4 по вул.. Полтавський шлях 115, змінюючи напрямок руху не впевнився що це буде безпечно та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_5 (власник - ОСОБА_1) автомобілі механічно пошкоджекні, завдано матеріальну шкоду, чим порушено п.п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст.. 124 КУпАП»

На підставі постанови Ленінського районного суду міста Харкова від 24 липня 2017 року, виправлено описку, допущену в постанові Ленінського районного суду міста Харкова від 06.07.2017року, справа №642/2409/17, зазначивши правильну дату вчинення правопорушення - «27.04.2017 р.»

Відповідно до частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями МТСБУ, серед іншого, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як убачається з інформації, викладної у повідомленні про дорожньо - транспорту пригоду, 24 червня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Оранта» та ОСОБА_1 укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено Полісом за №АЕ/7661974, строк дії якого з 24.06.2016 року по 25.06.2017 року. Об'єктом страхування відповідно до даного договору, є транспортний засіб - автомобіль «Форд», державний номерний знак НОМЕР_2. (а.с. 29)

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. (ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

01 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про настання страхового випадку, який мав місце 27 квітня 2017 року за участю транспортного засобу «Шкода» д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, та автомобіля «Форд» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. (а.с.30)

Відповідно до 34.2. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків між ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 укладено Договір на проведення експертної оцінки (а. с. 25)

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №349/5-17, вартість матеріального збитку автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає 52535,89 грн., вартість відновлювального ремонту 46861,87 грн., та 5674,02 грн. - втрата товарності вартості КТЗ. (а.с.12-18)

28 червня 2018 року та 10 листопада 2017 року, позивач звертався до МТСБУ з заявами про страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Шкода» д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, та автомобіля «Форд» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 30)

05 грудня 2017 року МТСБУ направило на адресу ОСОБА_1 листа (вих. № 31-05/31431) про відмову у виплаті страхового відшкодування та було рекомендовано звернутись до страховика автомобіля «Шкода» д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 (а. с. 34)

Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2016 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_9 було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено Полісом за №АК/2727824, строк дії якого з 22.12.2016 року по 21.12.2017 року. Об'єктом страхування відповідно до даного договору, є транспортний засіб - автомобіль «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1. (а. с 11)

Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно до пп. а) п. 41.3 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.

Відповідно до ст. 1.1, 1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

За таких обставин можна прийти до виснову, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення на свою користь регламентну виплату в сумі 46861,87 грн., витрати на оцінку у розмірі 2000,00 грн., витрати на виклик ОСОБА_4 у розмірі 43,96 грн. є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки цивільно - правова відповідальність особи, яка визнана винною в ДТП застрахована відповідно до укладеного 22 грудня 2016 року Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено Полісом за №АК/2727824, об'єктом страхування відповідно до даного договору, є транспортний засіб - автомобіль «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1, за таких обставин, позивач, у відповідності до ст.. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен звернутися до страховика завдавача шкоди з вимогою про здійснення страхового відшкодування.

Виходячи з предмету позовних вимог, позивачем окремо пред'явлено позов до ОСОБА_4 про стягнення на свою користь відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 5674,02 грн.

До даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1188 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

В підтвердження втрати автомобілем товарної вартості ОСОБА_1 посилався на висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №349/5-17 (а. с. 12-17).

Даючи оцінку цьому висновку, суд виходить з того, що в ньому не зазначено, яким чином відновлення автомобіля у такий спосіб впливає на його зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля, а, відповідно, призведе до втрати ним товарної вартості.

Сама по собі необхідність проведення ремонтних робіт не може безумовно свідчити про втрату товарної вартості транспортним засобом і бути підставою для її нарахування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) бюро України, ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування збитків, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню вповному обсязі.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд, присуджує стягнути з Моторно транспортного бюро України на користь ОСОБА_10 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 744,56 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 16, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22, 32, 33, 37, 39, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У х в а л и в:

Відмовити у задовоенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) бюро України, ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я