233 № 233/2969/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря Ліман С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача в судове засідання не з'явився, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому п. 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.08.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 квітня 2014 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1864707 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та додатковий договір до вказаного договору.
Пунктами 1.1.2, 1.1.3 додаткового договору передбачено, що банк надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standard та ПІН-конверт до неї, процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 0,00 % процентів річних, процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 7,0 % процентів річних.
Пунктом 4.2 додаткового договору передбачено, що клієнт має право скористатися кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та в розмірі, визначених договором та Правилами. При випуску платіжної картки на новий строк кредит подовжується на відповідний строк за нової платіжної картки, при цьому поновлення кредиту на дату випуску нової платіжної картки не вимагається.
Відповідно до п.4.4 додаткового договору клієнт зобовязаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором. В разі порушення строку сплати платежів за договором відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Клієнт зобовязаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії банківської платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, звільнення клієнта, відмови клієнта від отримання заробітної плати.
А також за період з грудня 2014 року по березень 2018 року включно для кожного чергового платежу на погашення процентів за користування кредитом, що не були сплачені боржником, позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 1249,67 грн. та за період з 26 листопада 2014 року по 26 березня 2018 року - трьох процентів річних в розмірі 161,26 грн.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Проте суд дійшов до висновку про те, що позивачем залишились не обґрунтованими вимоги в частині нарахування інфляційного збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1249 грн. 67 коп. та трьох процентів річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 161 грн. 26 коп., а всього в сумі 1410 грн. 93 коп., виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 1056 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.(ч. 2 ст. 1056 ЦК України)
Параграфом 1 глави 71 ЦК України врегульовано інститут позики. Так, ст. 1046 ЦК України передбачені ознаки договору позики, статтею 1048 ЦК України врегульовані питання щодо процентів за договором позики.
Наслідки порушення договору позичальником врегульовані статтею 1050 ЦК України.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Вказана норма права є спеціальною по відношенню до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, в якій надано визначення поняттю «зобовязання», та на яку посилається норма права, викладена в ч.2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Так, зі змісту частини 1 ст. 1050 ЦК України вбачається, що лише у разі несвоєчасного повернення суми позики позичальник сплачує грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
У разі несвоєчасного повернення процентів, нарахованих за правомірне користування чужими грошовими коштами, законом прямо не передбачені відповідні наслідки сплата грошової суми відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Верховний Суд України в своєму листі «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» в абз. 5 розділу «Особливості відповідальності за порушення грошового зобовязання в окремих видах правовідносин» вказав на те, що неоднозначним для судової практики є питання, повязане з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, договором позики та банківського вкладу. Вирішуючи його, суди мають керуватися тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів.
Разом з тим Верховний Суд України відокремив договір банківського вкладу та зазначив, що частиною 6 ст. 1061 ЦК встановлено, що проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У звязку з цим необхідно враховувати, що у випадку збільшення вкладу на суму невитребуваних процентів, проценти, які стягуються у звязку з простроченням повернення вкладу, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, нараховуються на всю суму вкладу, збільшеного на суму невитребуваних процентів.
Верховний Суд України підкреслив, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем нараховані три проценти річних та індекс інфляції на прострочені проценти. Проте, в кредитному договорі відсутні відповідні умови, які б передбачали можливість такого нарахування.
У звязку з тим, що відповідні наслідки у разі несвоєчасного повернення процентів, нарахованих за правомірне користування чужими грошовими коштами, договором № 1864707 від 22 квітня 2014 року та додатковим договором до нього, укладеними між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 не передбачені, суд дійшов висновку про те, що в задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 1864707 від 22 квітня 2014 року та додатковим договором до договору № 1864707, що станом на 26 березня 2018 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1249 грн. 67 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 161 грн. 26 коп., а всього в сумі 1410 грн. 93 коп., слід відмовити.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1676,80 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 279, 280-282, 289, п.п.15.5, 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» заборгованості за договором № 1864707 від 22 квітня 2014 року та додатковим договором до договору № 1864707 від 22 квітня 2014 року, що станом на 26 березня 2018 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1249 грн. 67 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 161 грн. 26 коп., а всього в сумі 1410 (одна тисяча чотириста десять) гривень 93 копійки відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1676 (одна тисяча шістсот сімдесят шість) гривень 80 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя