Справа № 545/1658/18
Провадження № 2/545/1082/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого судді Гальченко О.О.,

при секретарі Новак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з боржника індексу інфляції та 3% річних, -

в с т а н о в и в :

Позивач 05.07.2018 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення з боржника індексу інфляції та 3% річних, посилаючись на те, що 30 квітня 2010 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області в справі № 2-80/2010 прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 67 727,76 грн., саме : 61 181,07 грн., основного боргу, 4 221,43 грн. інфляційних нарахувань, 2 325,26 грн. 3 % річних, 51 грн. державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. При цьому, даним рішенням встановлено, що згідно рішенням Полтавського районного суду від 23 січня 2009 р. визнано недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку в с. М. Ладижене, в звязку з чим позивачка ОСОБА_3, повернула відповідачу ОСОБА_2 домоволодіння в с. М. Ладижене по вул. Садовій, 50, а відповідач всупереч чинному законодавству, не повернув отриманих коштів за договором купівлі - продажу домоволодіння та виконані роботи по його газифікації. 16 серпня 2011 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області по справі 22ц-2760/11 було стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 три проценти річних та індекс інфляції за час прострочення виконання грошової вимоги в сумі 61 181,07 грн. основного боргу до 30 червня 2011 року за вище зазначеним рішенням суду від 30 квітня 2010 року по справі № № 2-80/2010.

13 травня 2015 року померла ОСОБА_3, єдиним спадкоємцем останньої є її син - ОСОБА_1.

02 березня 2016 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області було змінено стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_1.

Відповідно до довідки Полтавського відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 коштів щодо виконавчого провадження № 50892115 з примусового виконання виконавчого листа № 2-80/2010 від 15 березня 2016 року виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 67 727,76 грн. на даний час не виконаний.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, де визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях ( національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті ), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Схожа правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 травня 2018 року по справі № 904/4593/17, від 11 квітня 2018 року по справі № 758/1303/15.

Розрахунок 3 % річних

Сума боргуПеріодКількість днівРозмір процентівЗагальна сума
(грн)простроченняпростроченнярічнихпроцентів
61181.0701.08.2014- 18.06.201814183 %7130.53

Таким чином, загальна сума 3 % річних складає 7 130,53 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції :

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.08.2014 - 18.06.201861181.072.13069110.76130291.83

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 69 110,76 грн.

Тому, Відповідач повинен сплатити Позивачу індекс інфляції від суми боргу у сумі 69 110,76 грн. та 3 % річних у сумі 7 130,53 грн. за весь час прострочення з 01 серпня 2014 року по 18 червня 2018 року від суми основного боргу у розмірі 61 181,07 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної

події.

За таких обставин, в нього відсутні докази невиконання відповідачем свого обовязку із сплати коштів в сумі 61 181,07 грн., а тому в разі ствердження відповідача про зворотного, нехай останній надасть відповідні докази.

Прохав стягнути з ОСОБА_2 на його користь - ОСОБА_1 суму у розмірі 76 241,29 грн. за час прострочення виконання основного грошового зобовязання з 01 серпня 2014 року по 18 червня 2018 року, з яких індекс інфляції від суми боргу складає суму в розмірі 69 110,76 грн. . та 3 % річних від суми боргу складають суму в розмірі 7 130,53 грн. та всі судові витрати.

В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивач та його представник адвокат ОСОБА_4 ( а. с. 17-19 ), надавши суду клопотання про розгляд справи в їх відсутності, де позов підтримали та не заперечували щодо винесення заочного рішення ( а. с. 31, 38 ).

Відповідач повторно не з»явився в судове засідання та не надав відзив на позов з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( а. с.23 ), про що маються докази у справі у вигляді поштового повідомлення з відміткою про отримання судової повістки ( а. с. 29, 37 ). Від відповідача не надійшло будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 274-279, 280-284 ЦПК України.

Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 4 - 15.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню із підстав вказаних у позові відповідно до ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, оскільки зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.Враховуючи, що позивач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору при подачі позову, тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь Держави відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 43, 44, 49, 141, 223, 258-259, 265, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з боржника індексу інфляції та 3% річних - задовольнити.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 76 241,29 гривень за час прострочення виконання основного грошового зобовязання з 01 серпня 2014 року по 18 червня 2018 року, з яких індекс інфляції від суми боргу складає суму в розмірі 69 110,76 гривень та 3 % річних від суми боргу складають суму в розмірі 7 130,53 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в сумі 762,41 гривень.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: ОСОБА_5