233 № 233/4384/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
20 грудня 2018 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
секретаря Теліціної О.О.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача -
представника Органу опіки та піклування
Костянтинівської міської ради Карпушина В.С.,
психолога ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - ООП Костянтинівської міської ради, зазначивши, що з 24 листопада 2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, від якого вони мають дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 26 жовтня 2012 року шлюб між ними розірвано судом. Сімейне життя сторін не склалося, чоловік самоусунувся від виконання батьківських обов*язків, ніде не працював, не надавав жодної (моральної, фізичної, матеріальної) допомоги позивачці. Відповідач не реагував на прохання позивачки допомогти у вихованні сина, навпаки, почав зловживати спиртними напоями, наркотичними засобами, став схильний до насильства. 17 серпня 2012 року позивачка забрала речі та пішла з сином від відповідача, з того часу вони проживають окремо. Дитина залишилася на повному її утриманні та вихованні, відповідач проти цього не заперечував. Позивачка придбала нерухоме майно, однак не має змоги зареєструвати місце проживання сина, так як відповідач безпідставно не надає на це згоди. Також, відповідач не цікавиться розвитком та навчальним процесом дитини. Таким чином, невиконання відповідачем своїх батьківських обов*язків щодо сина носить систематичний, свідомий, постійний характер. Перешкод до спілкування з дитиною позивачка відповідачеві не чинить, він не бажає цього робити, хоча має таку можливість. Діючи в інтересах дитини, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі ? частин усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред*явлення позову до досягнення дитиною повноліття.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги. Позивачка зазначила, після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виконання обов'язків з виховання та утримання сина, навіть жодного разу не навідав його та не спілкувався з ним. Вона вживала заходів щодо налагодження контакту між батьком та сином, але це виявилось безрезультатним, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями та не цікавиться долею дитини. Об'єктивні причини, які б перешкоджали ОСОБА_5 виконувати свої батьківські обов'язки у відношенні сина відсутні. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв*язку з чим суд зі згоди позивачки та її представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що під час спільного проживання сторін по справі ОСОБА_5 ніде не працював, погано ставився як до дружини, так і до сина, не займався з ним та не проявляв батьківської турботи. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 взагалі зник із життя дитини та навіть не спілкується із нею, не зважаючи спроби ОСОБА_1 налагодити контакт між батьком та сином. Будь-які прояви уваги та турботи з боку батька по відношенню до дитини протягом декількох років взагалі відсутні.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що часто спілкується із позивачкою по справі та її дитиною, ходять один до одного в гості, разом проводять час. На протязі 4 років жодного разу не бачила, щоб ОСОБА_5 приймав будь-яку участь у житті дитини - ОСОБА_6. Відповідач взагалі не спілкується з дитиною навіть у телефонному режимі, матеріальної допомоги не надає. Разом із позивачкою, яка хотіла налагодити контакт між сином та батьком, ходила додому до останнього, але двері ніхто не відчинив. ОСОБА_1 просила родичів колишнього чоловіка передати останньому інформацію про те, де навчається дитина, але і після цього відповідач на зв'язок з сином не вийшов.
Відповідно до ст.171 СК України суд в присутності психолога ОСОБА_4 вислухав думку дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу питання, що розглядається судом. З пояснень дитини суд дійшов висновку про те, що хлопчик в розмові взагалі не згадує рідного батька; своєю сім'єю вважає маму та її нового чоловіка, з яким у дитини склались теплі відносини.
Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Карпушин В.С. в судовому засіданні пояснив, що вважає за недоцільне позбавляти ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_6, оскільки позивачка по справі раніше не вживала заходів до стягнення аліментів на утримання дитини та заходів до розшуку відповідача.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, з*ясувавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2012 року (а.с.8).
Сторони по справі є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с.7).
На праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2014 року ОСОБА_1 належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11).
ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.20).
Як вбачається з довідки від 08 серпня 2018 року № 29 (а.с.16) та психолого-педагогічної характеристики (а.с.17) , ОСОБА_6 в період часу з 16 вересня 2013 року по 25 травня 2018 року відвідував дошкільний навчальний заклад № 5 «Малятко», вихованням дитини займалась мати, батько жодного разу у дитячий садок протягом вказаного часу не з'являвся; дитина виховується в неповній сім'ї (а.с.16).
Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу № 5 «Малятко» в період часу з 16 вересня 2013 року по 25 травня 2018 року ОСОБА_5 не приводив, не забирав дитину - ОСОБА_6 з дошкільного закладу, не цікавився станом його здоров'я та не приймав участі в оздоровленні (а.с.19).
Згідно довідки від 26 вересня 2018 року № 01/11-88 (а.с.44) та психолого-педагогічної характеристики (а.с.43) ОСОБА_6 з 03 вересня 2018 року навчається в 1-А класі Костянтинівського закладу загальної середньої освіти № 2; дитина виховується в неповній сім'ї, мати створила оптимальні умови для розвитку і виховання дитини, контролює успішність сина, регулярно відвідує батьківські збори; батько не приділяє належної уваги вихованню сина, не підтримує його, не цікавиться труднощами в адаптуванні до шкільного життя, успіхами дитини та її внутрішнім світом; жодного разу не звертався за порадою чи консультацією до вчителя; зв'язку зі школою не підтримує.
З висновку від 19 листопада 2018 року № 1292/26 вбачається, що Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за недоцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.79).
Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується і не приймає до уваги висновок органу Опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 19 листопада 2018 року № 1292/26 (а.с.79) через його необґрунтованість, оскільки зміст цього документу взагалі не містить будь-якого обґрунтування та мотивування прийнятого рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина.
Суд вважає неспроможними доводи представника Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Карпушина В.С. про те, що недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 обумовлюється тим, що позивачка не вживала заходів до розшуку останнього та стягнення з нього аліментів на утримання дитини.
Як вбачається з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частинами 1-4 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов*язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Приймаючи до уваги викладене, оцінивши вищенаведені докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки не забезпечує сина матеріально, не піклується про нього та не виявляє батьківської турботи, якої потребує хлопчик, не займається його вихованням, не спілкується в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний та духовний стан сина - зазначене дає підстави вважати про наявність винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов*язками, що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина.
Частиною 2 ст. 165 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов*язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Суд вважає за необхідне в порядку ст. 182, ст. 184 СК України стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.
Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані зі сплатою судового збору.
Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст, ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку з 23 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати, пов*язані зі сплатою судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 29 грудня 2018 року.

Суддя