Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 640/9419/16-ц

провадження № 61-12515св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс Бьюті Україна»,

відповідачі - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс Бьюті Україна» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року у складі судді Зуб Г. А. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЛюксБьюті Україна» (далі - ТОВ «Люкс Бьюті Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором.

Позов мотивовано тим, що 11 грудня 2015 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 111215-1, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві комплект косметичної продукції під товарним знаком «Desheli» в асортименті та кількості, встановлених договором, що визначається в Переліку №1, а покупець зобов'язується прийняти цей товар згідно акта приймання-передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну). 11 грудня 2015 року відповідач отримав товар на суму 8602,00 грн, що підтверджується актом прийому-передачі товару. Відповідно до договору ціна товару складає 19450,00 грн, що включає в себе вартість одиниць товару перерахованих у специфікації. Сторони дійшли згоди, що товар буде оплачено 7900,00 грн через споживчий кредит, які покупець сплачує банку протягом 12 місяців згідно умов кредитного договору, а інші кошти через оформлення товару в кредит із розстроченням платежу, які покупець сплачує продавцю у визначеному порядку. Позивач добросовісно, виконуючи умови договору, передав відповідачу товар на загальну суму 8602,00 грн. Відповідачем частково оплачено вартість товару на загальну суму - 5294,58 грн. Загальна сума заборгованості за товар -3307,42 грн. На підставі статті 625 ЦК України, пунктів 6.3, 6.4 договору позивач просив стягнути з відповідача пеню - 638,92 грн, 25% річних -377,48 грн, інфляційні витрати - 186,35 грн, штраф - 4862,5 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року в позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у позові виходили з того, що позивач звернувся до суду до спливу строку виконання відповідачем своїх обов'язків за договором: повернення коштів до 12 грудня 2016 року. За умовами пункту 5.2.2 договору залишок вартості товару у розмірі 7900,00 покупець сплатив банку 11 грудня 2015 року, а 26 липня 2016 року відповідач сплатив позивачу 702,00 грн, тобто відповідач повністю та вчасно сплатила обумовлену договором вартість поставленого товару.

У червні 2017 року ТОВ «Люкс Бьюті Україна» звернулось до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

06 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Люкс Бьюті Україна» у вказаній цивільній справі.

27 листопада 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу призначено до судового розгляду.

У березні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням норм матеріального та недодержанням норм процесуального права, а також з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду фактичним обставинам справи. Судом не було досліджено аркуш справи 51, перерахування коштів у розмірі 5 294,58 грн було здійснено на рахунок в ПАТ «А-Банк», що не належить позивачу та підтверджується меморіальним ордером від 11 грудня 2015 року, наданим відповідачем. Судом було взято до уваги неналежні та недопустимі докази, а саме довідку ПАТ «Акцент-банк» від 25 липня 2016 року, відповідно до якої, заборгованість за вказаним кредитом відсутня, кредит погашений. Апеляційний суд необґрунтовано дійшов висновку, що відповідач повністю та вчасно виконала умови договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим спростувала відповідальність відповідача перед позивачем за недоотриману від банку суму кредиту, при цьому суд вийшов за межі позовних вимог та застосував до спірних правовідносин умови кредитного договору, що не є предметом та підставою позовних вимог. Суд не взяв до уваги та повністю відхилив розрахунок заборгованості та штрафних санкцій, наданих позивачем.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ТОВ «Люкс Бьюті Україна» без задоволення, а судових рішень - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 11 грудня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №111215-1, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупцеві комплект косметичної продукції під товарним знаком «Desheli» в асортименті та в кількості, встановлених договором, що визначається в переліку №1 (специфікації), а покупець зобов'язався прийняти цей товар згідно акта приймання-передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну).

Право власності на товар переходить від продавця після підписання акта приймання-передачі товару. Ціна товару складає 19450,00 грн, що включає в себе вартість одиниць товару перерахованих в специфікації. Покупцеві надається можливість сплатити товар способами: єдиноразовим платежем на поточний рахунок, чи у касу продавця, або через оформлення споживчого кредиту. При оплаті товарів через споживчий кредит покупець вносить перший платіж в розмірі 11550,00 грн. Залишок вартості товару у розмірі 7900,00 грн покупець сплачує банку протягом 12 місяців згідно умов кредитного договору, укладеного між покупцем і банком. Покупець повністю розраховується за товар не пізніше 12 грудня 2016 року.

Відповідач придбав (прийняв у власність) товар на загальну суму 8602,00 грн, що також підтверджується актом приймання-передачі товару.

Спосіб оплати за товар було визначено через оформлення споживчого кредиту в розмірі 7900,00 грн, та перерахування відповідачем залишку суми в розмірі 702 грн (8602,00 - 7900,00) на поточний рахунок позивача.

Відповідно до пункту 6.3 договору, за порушення строків оплати товару, передбачених пунктом 5.2.2 Договору, покупець сплачує продавцю, за кожний день прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості не оплаченого товару. Так само, у випадку прострочення оплати поставленого товару за даним договором, покупець сплачує продавцю 25% річних за користування коштами продавця.

Згідно пункту 6.4 договору, у випадку порушення строків оплати товару, передбачених пунктом 5.2.2 договору понад 5 календарних днів, покупець сплачує продавцю додатково штраф 25% від вартості товару.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК Українипередбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною першою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Судами встановлено, що відповідачем, на виконання умов договору купівлі-продажу 11 грудня 2015 року, було оформлено кредит у ПАТ «Акцент-банк» на суму 7900,00 грн. Підпунктом «а» пункту 10 заяви позичальника № АВН0RG143270399 визначено цілі надання кредиту, а саме, оплата/часткова оплата товару згідно з переліком шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Люкс Бьюті України» № 0101, у ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві, МФО 300346, (а.с. 39).

Судами встановлено перерахування відповідачем вказаних коштів, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 51).

Відповідно до довідки ПАТ «Акцент-Банк» від 25 липня 2016 року № 683951 заборгованість за вказаним кредитом відсутня, кредит погашений (а.с. 53).

ОСОБА_4 на виконання договору купівлі-продажу № 111215-1 від 11 грудня 2015 року було сплачено 702,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 2PL743400 (а. с. 71).

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи врахували вимоги законодавства та обставини справи і дійшли правильного висновку про відмову в позові, оскільки відповідач повністю та вчасно виконав умови договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим спростував свою відповідальність перед позивачем за недоотриману від банку суму кредиту.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс Бьюті Україна» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик