Справа № 360/513/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу Київської області Король Руслан Анатолійович, про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в :

В лютому 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за договором дарування від 14 травня 2013 року ОСОБА_5 подарував відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3, по 21/50 частині кожному, належну йому 21/25 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних будівель, в тому числі і літньої кухні-сараю літ. «В».

Вважала, що вказана літня кухня-сарай була включена в перелік надвірних споруд в даному договорі неправомірно, оскільки дана будівля належить їй (позивачці) на праві приватної власності, так як в 2007 році ОСОБА_5 надав згоду на передачу їй (позивачці) частини земельної ділянки, що перебувала в його користуванні, і на підставі рішення Клавдієво-Тарасівської селищної ради від 26 жовтня 2007 року земельна ділянка площею 700 кв.м за даною адресою була передана їй у власність для будівництва.

Рішенням Клавдієво-Тарасівської селищної ради від 26 лютого 2008 року позивачці було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для будівництва житлового будинку на вказаній земельній ділянці, на підставі якого було здійснено розпланування земельної ділянки, виніс вісей житлового будинку та господарських будівель, видано свідоцтво на забудову.

Відповідно до виготовленої технічної документації вона (позивачка) на місці старого сараю, який знаходився на наданій їй земельній ділянці, побудувала новий сарай.

Так як даний договір укладено з порушенням чинного законодавства, без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, порушує її (позивачки) право власності на належне їй майно, то просила визнати даний договір дарування від 14 травня 2013 року недійсним.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_6 позов підтримали та викладене в ньому підтвердили, суду пояснили, що право власності на виділену позивачці земельну ділянку до цього часу нею не оформлене, селищною радою лише надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачки, але за браком коштів даний проект не виготовлено, однак, на земельній ділянці вже збудовано житловий будинок, який ще потрібно здати в експлуатацію. Літня кухня-сарай знаходилась на земельній ділянці, яка у ОСОБА_5 за його згодою була вилучена та передана позиваці і він не заперечував щодо користування нею цією будівлею, вона здійснила ремонт даної будівлі та користується нею з 2007 року.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачів ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали, вимоги позивачки вважали безпідставними, посилаючись на те, що вони отримали у дар частину будинковолодіння, в складі якого була і літня кухня-сарай «В», жодних угод щодо даного майна позивачка з його власниками не укладала, а тому ніяких прав на цю будівлю вона не має.

Третя особа - приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу Король Р.А. в судове засідання не з»явився, просив справу розглядати без його участі, надав свої письмові пояснення, в яких договір вважав укладеним правомірно.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки, представника відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за договором дарування від 14 травня 2013 року ОСОБА_5 подарував відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3, по 21/50 частині кожному, належну йому 21/25 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних будівель, в тому числі і літньої кухні-сараю літ. «В» ( а.с.114).

Ще до укладення даного договору, рішенням Клавдієво-Тарасівської селищної ради від 26 жовтня 2007 року позивачці ОСОБА_1 була передана у власність земельна ділянка площею 700 кв.м в АДРЕСА_1, вилучена за добровільною згодою у ОСОБА_5, для будівництва житлового будинку (а.с.14).

Рішенням Клавдієво-Тарасівської селищної ради від 26 лютого 2008 року позивачці було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для будівництва житлового будинку на вказаній земельній ділянці, на підставі якого було виготовлено будівельний паспорт, здійснено розпланування земельної ділянки, виніс вісей житлового будинку та господарських будівель, 16 липня 2008 року видано свідоцтво на забудову (а.с.10-13,15).

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що за оспорюваним договором дарування відповідачам було подаровано літню кухню-сарай «В», яка належить їй (позивачці) на праві власності.

Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодних доказів щодо набуття позивачкою права власності на дане майно суду не надано, користування ж позивачкою вказаною будівлею чи її ремонт не тягне за собою виникнення у неї права власності на цю будівлю. Не є підставою для визнання права власності на дану надвірну будівлю і надання позивачці земельної ділянки, виділеної з будинковолодіння попереднього власника, оскільки дана обставина взагалі не може бути підставою для набуття права власності на майно, до того ж, як визнала сама позивачка в судовому засіданні, нею до цього часу не оформлено жодних прав на цю ділянку.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки оспорюваним договором дарування жодні права чи охоронювані законом інтереси позивачки не порушені і підстав для визнання його недійсним не вбачається, то суд визнає за необхідне в позові відмовити.

Та обставина, що в оспорюваному договорі дарування не було зазначено кадастровий номер земельної ділянки, на якій розміщене відчужуване майно, не впливає на права чи інтереси позивачки, а тому судом до уваги не приймається.

Керуючись ст. 203,215,316,317,319,321,377 ЦК України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу Київської області Король Руслан Анатолійович, про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 26 липня 2018 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч