Постанова

Іменем України

30 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 333/7349/15-ц

провадження № 61-20837св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Науково-виробничого акціонерного товариства «ВНДІкомпресормаш»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року в складі судді Боровікової А. І. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року в складі колегії суддів: Спас О. В., Полякова О. З., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Науково-виробничого акціонерного товариства «ВНДІкомпресормаш» (далі - ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш») про стягнення надбавки, премії, середнього заробітку за час затримки та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2014 року ОСОБА_4 працював у ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на посаді заступника директора з комерційної діяльності та 01 липня 2015 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з переїздом на нове місце проживання. Відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, зокрема, не сплатив: нараховану надбавку до заробітної плати за період з січня до березня 2015 року у розмірі 8 000 грн; премію у розмірі 0,05 % від фактичної ціни реалізації продукції по укладеним співробітниками управління з продажу готової продукції договорам поставки (купівлі-продажу) при надходженні грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства за березень 2015 року - 9 500 грн та премію у розмірі 1 % від валового маржинального прибутку підприємства, отриманого за реалізацію готової продукції за січень, лютий, березень 2015 року, - 118 630 грн. Середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку становить 47 457,15 грн. Неправомірні дії ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» завдали ОСОБА_4 моральної шкоди, яку він оцінює у 48 000 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» надбавку за високі досягнення в праці за період з грудня 2014 року до червеня 2015 року у розмірі 82 085,03 грн; премію у розмірі 0,05 % від фактичної ціни реалізації продукції по укладеним співробітниками управління з продажу готової продукції договорам поставки (купівлі-продажу) при надходженні грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства за період з січня 2015 року до червня 2015 року - 7 885,60 грн; премію у розмірі 1 % від валового маржинального прибутку підприємства, отриманого за реалізацію готової продукції за період з січня 2015 року до березня 2015 року, - 93 330 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку - 209 407,06 грн; моральну шкоду - 48 000 грн; а разом - 440 707,69 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» час звільнення позивача не мало заборгованості з виплати заробітної плати на та інших коштів, які підлягають виплаті при звільненні, затримки розрахунку при звільненні не відбулося.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що у першому кварталі 2015 року підприємством не виконано затверджених наглядовою радою ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» планових показників з реалізації готової продукції та надходження грошових коштів на 70 %, тому відповідно до пункту 2.9 положення про мотивацію персоналу управління продаж готової продукції премія за даними показниками не нараховувалась та не виплачувалась. Разом з тим, наказом від 29 грудня 2014 року з 01 січня 2015 року на підприємстві відмінено дію Положення про порядок встановлення та виплати надбавок за високі досягнення в праці керівникам, спеціалістам та за професійну майстерність робітникам, на яке посилався позивач як на підставу заявлених вимог.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив змінити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» надбавку за високі досягнення в праці за період з грудня 2014 року до червня 2015 року у розмірі 82 085,03 грн, премію у розмірі 0,05 % від фактичної ціни реалізації продукції по укладеним співробітниками управління з продажу готової продукції договорам поставки (купівлі-продажу) при надходженні грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства за період з січня 2015 року до червня 2015 року - 7 885,60 грн та премію у розмірі 1 % від валового маржинального прибутку підприємства, отриманого за реалізацію готової продукції за період з січня 2015 року до березня 2015 року, - 93 330 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку - 209 407,06 грн, а разом - 392 707,69 грн.

Касаційна скарга мотивована тим, що надані відповідачем докази не спростовують заявлені позивачем вимоги. У першому кварталі 2015 року підприємство виконало план надходження коштів та реалізації готової продукції понад 70 %, тому позивач мав право на премію за вказаний період. Позивача не повідомили, що премія у розмірі 1 % від валового маржинального прибутку підприємства скасована наказом від 08 січня 2015 року, цей наказ не був погоджений з відповідальними особами підприємства, отже ОСОБА_4 має право на вказану премію. Також суди не дослідили обставини щодо виплати набавки за високі досягнення праці. Під час скасування набавки за високі досягнення праці не було додержано підстав для зміни умов оплати праці та строків повідомлення позивача про такі зміни.

У березні 2017 року ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що відповідно до довідок про обсяг реалізації готової продукції та про обсяг надходження грошових коштів, які складені на бланку підприємства, скріплені підписами уповноважених посадових осіб та підтверджуються даними бухгалтерського обліку, у першому кварталі 2015 року не виконано затверджених планових показників з реалізації готової продукції та надходження грошових коштів на 70 %, тому премія за даними показниками не нараховувалась та не виплачувалась. Наглядова рада ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» як орган управління товариством відповідно до визначених статутом повноважень мала право затверджувати відповідні плани реалізації продукції та надходження грошових коштів. Надбавка за високі досягнення праці є додатковою заробітною платою, тому її розмір та терміни дії можуть бути зменшені або скасовані у випадку погодження з профкомом. Відповідачем за попереднього погодження з профкомом видано наказ від 15 вересня 2014 року, яким з 01 січня 2015 року на підприємстві замість положення про порядок встановлення та виплати набавок за високі досягнення в праці керівникам, спеціалістам та за професійну майстерність робітникам вводиться в дію положення про матеріальне стимулювання (преміювання) персоналу. Позивачу було відомо про заміну надбавки за високі досягнення в праці на планову премію, він шість місяців продовжував роботу з зазначеними умовами оплати праці, отримував планові премії, не оскаржував до суду відповідні накази та був звільнений 01 липня 2015 року за власним бажанням, тобто погоджувався на продовження роботи з зазначеними умовами. Розрахунок з позивачем був проведений у повному обсязі шляхом перерахування на його рахунок належних при звільненні грошових коштів у день звільнення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що наказом від 01 грудня 2014 року ОСОБА_4 прийнято на посаду заступника директора з комерційної діяльності ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» за строковим трудовим договором з 01 грудня 2014 року до 10 березня 2015 року.

11 березня 2015 року строк дії зазначеного трудового договору був подовжений на невизначений термін.

Наказом від 30 червня 2015 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з переїздом на нове місце проживання відповідно до статті 38 КЗпП України.

На час прийняття на посаду позивача на підприємстві діяв колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на 2011-2013 роки.

Відповідно до пункту 5.1 колективного договору оплата праці працівників підприємства перебуває в прямій залежності від результатів кожного працівника та колективу в цілому за умови виконання всіх основних техніко-економічних показників, освоєння і випуск конкурентоздатної, якісної продукції, її реалізації та одержуваного прибутку. На підприємстві діють форми та системи оплати праці згідно положення про оплату праці.

Відповідно до пункту 5.4 колективного договору розмір і термін дії стимулюючих виплат залежать від результатів роботи працівника, а також від результатів фінансової діяльності підприємства і тому можуть бути зменшені або скасовані за узгодженням із профкомом.

Наказом від 29 грудня 2014 року з 01 січня 2015 року на підприємстві відмінено дію положення про порядок встановлення та виплати надбавок за високі досягнення в праці керівникам, спеціалістам та за професійну майстерність робітникам.

Згідно з наказом від 15 вересня 2014 року, погодженим з профспілковим комітетом, з 01 січня 2015 року на підприємстві введено положення про матеріальне стимулювання (преміювання) персоналу.

Відповідно до пункту 1.3 положення про матеріальне стимулювання (преміювання) персоналу стимулювання персоналу підприємства здійснюється за рахунок власних коштів підприємства, отриманих за результатами господарської діяльності звітного періоду. Звітними періодами вважаються місяць, квартал, рік.

Для кожного працівника підприємства встановлюється плановий (очікуваний) розмір премії у відповідності до умов діючого на підприємстві колективного договору.

Суди встановили, що відповідно до положення про матеріальне стимулювання (преміювання) персоналу, згідно з штатним розкладом на 01 січня 2015 року позивачу визначено наступні умови оплати праці: посадовий оклад в розмірі 16 130 грн та планова премія (виплачується згідно вищевказаного положення не на постійній основі) - 12 410 грн.

Положенням про систему оплати праці, яке є додатком № 3 до колективного договору між адміністрацією та колективом ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на 2015-2017 роки, для кожного працівника підприємства встановлено базовий розмір премії.

Встановлено, що колективним договором на 2015-2017 роки не передбачено такої форми додаткової заробітної плати як надбавка, а передбачено встановлення планової премії.

Відповідно до пункту 2.9 положення про мотивацію персоналу управління продаж готової продукції виплата премії залежить від виконання наступних показників: виконання плану з реалізації продукції місяця та виконання плану з надходження грошових коштів. При виконанні планових показників менше ніж 70 % премія за даним показником не нараховується.

До структури заробітної плати входять: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (статті 2 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок та доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Статтею 37 КЗпП України визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Згідно пунктами 7.2.1, 7.3.1 статуту ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» вищим органом товариства є загальні збори. У період між проведенням загальних зборів товариства, органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції контролює та регулює діяльність директора товариство є наглядова рада.

Суди встановили, що наглядовою радою ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на засіданні від 29 грудня 2014 року затверджено план реалізації продукції на 2015 рік.

Відповідно до довідки від 20 травня 2016 року обсяг реалізації готової продукції ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» за перший квартал 2015 року склав 32 713 470 грн, що становить 68,7 % від затвердженого плану.

Згідно з довідкою від 21 січня 2016 року обсяг надходження грошових коштів за перший квартал 2015 року склав 23 090 600 грн, що становить 57,2 % від затвердженого плану.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що у першому кварталі 2015 року підприємством не виконано затверджених наглядовою радою ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» планових показників з реалізації готової продукції та надходження грошових коштів на 70 %, тому відповідно до пункту 2.9 Положення про мотивацію персоналу управління продаж готової продукції премія за даними показниками не нараховувалась та не виплачувалась. Порушення трудових прав позивача також не відбулося. Відповідач не мав заборгованості з виплати заробітної плати та інших сум перед позивачем в день звільнення, тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення його трудових прав відповідачем під час звільнення, тому відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що у першому кварталі 2015 року підприємство виконало план надходження коштів та реалізації готової продукції понад 70 %, тому позивач мав право на премію за вказаний період, оскільки зібраними по справі доказами підтверджено, що обсяг реалізації готової продукції за перший квартал 2015 року склав 68,7 % від затвердженого плану, а обсяг надходження грошових коштів за перший квартал 2015 року - 57,2 % від затвердженого плану.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що скасування набавок та премій не було погоджено з уповноваженими органами, оскільки судами правильно встановлено, що накази, якими змінено порядок нарахування премій та набавок, погоджено з профспілковим комітетом відповідно до умов колективного договору.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.С. Висоцька

В. В. Пророк