Головуючий суддя в суді
Єдиний унікальний № 374/146/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої - судді Козіної С.М.,

за участі:

секретарів - Маламан Я.О., Проценко Ю.В.,

позивача - ОСОБА_2 (не з'явився),

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської олбласті цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява, яка була уточнена у подальшому (а.с. 40 т. 2). Позивач мотивував позовні вимоги тим, що 28 червня 2015 року, керуючи автомобілем "Ford Transit", н.з. АІ 0906 ВТ, на автодорозі Ржищів-Пії через с. Балико-Щучинку водій ОСОБА_4 не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем "Cheri Tiggo", н.з. АІ 2357 СВ, в результаті чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Ржищівського міського суду Київської області від 22 липня 2015 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач звернувся до страхової компанії ПАТ НАСК "Оранта" щодо відшкодуваня вартості ремонту автомобіля, проведення технічної експертизи скритих пошкоджень та встановлення вартості відновлювальних робіт (вартість послуги з проведення технічної експертизи скритих пошкоджень склала 252 грн) на р/р ПАТ "Українська автомобільна корпорація" автосеравісна філія "Експрес-Авто" ПАТ НАСК "Оранта" було перераховано кошти страхового відшкодування у розмірі 11 691 грн 91 коп., що дало можливість розпочати роботи та частково оплатити вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого авто по факту ДТП від 28 червня 2015 року. Фактична вартість робіт з ремонту авто становить 32 100 грн 66 коп., що підтверджується актом виконаних робіт № 3А від 7 листопада 2015 року та нарядом-замовленням №ЗН - 0002148 від 26 жовтня 2015 року. Позивач оплатив недостаючу суму, а саме - 20 408 грн 75 коп. з власних коштів. З метою відшкодування фактично сплачених коштів за ремонт автомобіля позивач повторно звернувся до ПАТ НАСК "Оранта" щодо перегляду страхової суми відшкодування згідно акту виконаних робіт №ЗА від 7 листолпада 2015 року. Відповідно до повторного перегляду згідно розрахунку страхового відшкодування від 16 грудня 2015 року та страхового акту № ОЦВ-15-4094/2 від 21 грудня 2015 року позивачу 20 січня 2016 року було перераховано 8 763 грн 53 коп. Тобто всього ПАТ НАСК "Оранта" було виплачено страхового відшкодування 20 455 грн 44 коп. За мінусом загальної суми коштів, сплачених страховою компанією з врахуванням вартості послуги проведеної технічної експертизи скритих пошкоджень і встановлення вартості відновлювальних робіт (вартість послуги 252 грн.), комісійної винагороди банку (вартість послуги 145 грн.), позивачу не компенсовано 12 042 грн 22 коп. особистих коштів витрачених тільки на ремонт авто. Враховуючи той факт, що відповідач на пропозиції позивача протягом 2015 року щодо добровільної оплати вартості відновлюваних робіт (за мінусом суми витраченої та вже сплаченої ВАТ НАСК "Оранта") не реагував і стверджував, що все має заплатити страхова компанія і він не збирається відшкодувати потрачені особисто позивачем кошти. Постанова Ржищівського міського суду Київської області від 22 липня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 однозначно свідчить про наявність вини саме відповідача у вчиненні 28 червня 2015 року ДТП та складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Відповідач постанову не оскаржував, а тому погодився з цим рішенням.

ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем "Ford Transit", н.з. АІ 0906 ВТ.

Враховуючи те, що майно позивача пошкоджено внаслідок ДТП, та те, що внаслідок пошкодження цього майна, він переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, він був змушений використовувати інші транспортні засоби для вирішення правових питань, питань з страховою компанією, з автосервісом, пошуком запчастин, побутових проблем (щоденно у навчальні дні відвезення сестри-інваліда до інтернату), та виробничих питань по бізнесу, тому вважає, що має право на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та моральної шкоди. Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначено позивачем у межах фактично понесених та документально підтверджених витрат - у сумі 12 042 грн, з них:

- вартість послуги проведення технічної експертизи скритих пошкоджень і встановлення вартості відновлювальних робіт - 252 грн.;

- вартість оплачених послуг на ремонт авто - 11 645 грн 22 коп.;

- вартість комісійної винагороди банку - 145 грн.

Стягненню підлягають документально підтвердженні понесені позивачем судові витрати у сумі 551 грн 20 коп.

А також позивач вважає розумним і справедливим визначити розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 12 000 грн.

Позивач, уточнивши позовні вимоги (а.с. 40-43 т.2), просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь кошти на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12 042 грн 22 коп.; та кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримував, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що вимоги ОСОБА_2 є незаконними, безпідставними та необгрунтованими. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

31 серпня 2016 року представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні подала письмові заперечення, у яких вказувала, що відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_2 незаконними, безпідставними та необгрунтованими, останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки- автомобілем "Ford Transit", н.з. АІ 0906 ВТ. Постановою Ржищівського міського суду Київської області від 22 липня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 340 грн.

За змістом полісу № АІ/1798696 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 серпня 2014 року ПАТ "НАСК "Оранта" застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля "Ford Transit", н.з. АІ 0906 ВТ, ліміт відповідальності 50 тис. грн за шкоду, заподіяну майну, 100 тис. грн за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, розмір франшизи 510 грн, строк дії договору з 27 серпня 2014 року по 26 липня 2015 року. Про настання страхового випадку ОСОБА_4 повідомив страхову компанію 01 липня 2015 року.

З розрахунку страхового відшкодування ПАТ "НАСК "Оранта" вказано, що сума страхового відшкодування становить 20 455 грн 44 коп. Страховою компанією було здійснено дві оплати страхового відшкодування: перша в сумі 11 691 грн 91 коп, друга - 8 763 грн 53 коп., що підтвердив в позовній заяві позивач. З акта виконаних робіт № ЗА-0002039 від 07 листопада 2015 року видно, що вартість робіт по ремонту автомобіля позивача становить 32 100 грн 66 коп.

Про те, що позивач неодноразово звертався до ПАТ "НАСК "Оранта" про відшкодування вартості ремонту в повному обсязі не було надано належних доказів до суду. Крім того, сума витрат на ремонт авто не перевищує ліміт полісу страховика, який складає 50 000 грн.

Щодо стягнення компенсації за заподіяну відповідачем моральну шкоду представник відповідача зазначала, що позивач, пред'явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну ним моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обгрунтування її наявності. Так, позивач зазначав, що був позбавлений тривалий час користуватися своїм авто. Ураховуючи, що на момент ДТП автомобілем користувався ОСОБА_3, а на всіх розрахунках по ремонту авто прізвище позивача зазначено як власник, можна вважати, що авто за згодою власника перебувало у користуванні іншої особи. Не вказано, які саме транспортні засоби використовував позивач з питань ремонту автомобіля "Cheri Tiggo", н.з. АІ 2357 СВ, можливо це було маршрутне таксі, чи інше власне авто, чи наймав за цей час авто за договором оренди, в будь-якому випадку він мав би пред'явити договір найму та чеки на придбання автозапчастин. Позивач не підтвердив факт, що має власний бізнес та не вказав, які саме виробничі питання по бізнесу він вирішував на зазначеному авто. Лише на підтвердження того, що у нього є сестра інвалід, надав довідку про отримання допомоги на ім'я ОСОБА_7, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, позивач проживає за адресою: Київська область, Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул Меблева, 3, кв. 5. Тобто ці люди проживають за різними адресами, мають відокремлене господарство та майно, крім того, позивач не є опікуном ОСОБА_8, не отримує від держави кошти на її утримання та не несе за неї відповідальності.

У зв'язку з викладеним представник відповідача просила у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю, судові витрати покласти на ОСОБА_2

Крім того, у судовому засіданні 24 листопада 2017 року представник відповідача ОСОБА_6 надала письмові пояснення, у яких виклала зауваження щодо висновку експерта ДНДЕКЦ МВС України від 28 вересня 2017 року № 19/13-1/44-СЕ/17, а саме: на думку представника відповідача під час експертного дослідження експертом невірно застосовано коефіцієнт фізичного зносу, тобто взяті вихідні дані, які суттєво відрізняються, що позначилось на визначенні коефіцієнта фізичного зносу та розмірі страхового відшкодування. Також представником позивача у вказаних поясненнях було висловлено незгоду з позицією представника страховика, оскільки існує розбіжність у вартості відновлювального ремонту судового експерта та страховика. Так само є розбіжність і у вартості запасних частин, що вказана у висновку судового експерта та у висновку аварійного комісара. Оскільки розрахунок калькуляції на замовлення страхової компанії, відповідно до розрахунків судового експерта, значно завищено в частині кількості запчастин, які підлягали заміні, це призвело до збільшення шкоди та завищення вартості відновлювального ремонту, а коефіцієнт фізичного зносу КТЗ - неправомірно збільшено, тому суму страхового відшкодування було безпідставно занижено. Але, враховуючи, що вартість шкоди, завданої власнику КТЗ було завищено страховиком, не всі роботи по заміні, відповідно до досліджень були проведені автосервісною філією "Експрес-АВТО", позивач не долучив до матеріалів справи всі квитанції за послуги та запасні частини за № ЗА-0002039 на суму 32 100 грн 66 коп, а лише на суму 14 500 грн від 07 листопада 2015 року та 2 908 грн 75 коп від 10 листопада 2015 року. Інші квитанції, що наявні в матеріалах спарви за інші послуги та за іншими номерами, тому не можуть бути взяті судом до уваги як належні докази. ПАТ НАСК "Оранта" 21 жовтня 2015 року на рахунок автосервісної філії "Експрес-АВТО" здійснило оплату у розмірі 11 691 грн 91 коп та 20 січня 2016 року на рахунок позивача - 8 763 грн 53 коп. Цим визнало та відшкодувало матеріальний збиток на суму 20 965 грн 44 коп. Відповідно до акту звірки станом на 10 листопада 2015 року заборгованість відсутня, а оплату за період звірки було здійснено у розмірі 20 408 грн 75 коп. Проте, зазначено, що достовірність цього акту викликає сумнів, оскільки він не відображає усіх операцій за нарядом-замовленням № ЗА-0002039 від 07 листопада 2015 року, тобто оформлений не належним чином, тому не може бути належним доказом у справі, оскільки в ньому не відображено оплату від 21 жовтня 2015 року у розмірі 11 691 грн 91 коп, а також в суму включені деталі, які не замінювались, а роботи щодо них не проводилися. Ураховуючи те, що за результатами судової експертизи страховик фактично у повному обсязі виплатив вартість шкоди, завданої власнику КТЗ внаслідок ДТП, що сталася 28 червня 2015 року, на момент розгляду справи відсутня будь-яка заборгованість по матеріальній шкоді перед позивачем. Враховуючи викладене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 015 грн 20 коп, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, 13 вересня 2016 року подав до суду письмові пояснення, де просив проводити розгляд справи без участі представника ПАТ НАСК "Оранта". Вказував, що 22 серпня 2014 року між ПАТ НАСК "ОРАНТА" (на той час ВАТ НАСК "Оранта") та ОСОБА_4 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу "Ford Transit", н.з. АІ 0906 ВТ. Після ДТП, яка сталась 28 червня 2015 року, ОСОБА_2 подав до ПАТ НАСК "ОРАНТА" повідомлення про подію, на підставі якого 1 липня 2015 року, додатково 3 липня 2015 року, за участю ОСОБА_2 проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача, за результатами яких були складені звіти, згідно яких прямий матеріальний збиток, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий в результаті вищезазначеного ДТП склав 20 965 грн 44 коп. Претензій чи зауважень до проведеного огляду пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 не пред'являв, і своїм власноручним підписом в акті огляду підтвердив правильність та повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів. Результати цього огляду були покладені в основу зазанченого дослідження з визначення розміру матеріального збитку.

На підставі зібраних документів, та у відповідності до вимог чинного законодавства було розраховано, і 21.10.2015 та 20.01.2016 в повному об'ємі виплачено, страхове відшкодування по зазначеному випадку, в розмірі 11 691 грн. 91 коп. та 8 763 грн 53 коп. (20 965 грн 44 коп - матеріальний збиток та 510 грн - франшиза). Таким чином, ПАТ НАСК "ОРАНТА" в повному об'ємі виконало свої зобов'язання, виплативши страхове відшкодування в повному об'ємі.

Щодо зносу транспортного засобу слід пояснити, що вартість ремонту не враховує встановленого ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове державне страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і обов'язкового для розрахунку страхового відшкодування коефіцієнта зносу, який відповідно до висновків дослідження № АІ2357СВ-06.07/2 від 06.07.15 складає 0,64 (64%). Як вбачається з висновку вартість відновлювального ремонту без урахування коефіціента фізичного зносу дорівнює 29 787 грн 19 коп. Тобто, різниця, а саме КФЗ в розмірі 8 821,75 покладається на винну особу.

Враховуючи викладене, представник ПАТ "НАСК "ОРАНТА" просив ухвалити законне та обгрунтоване рішення із врахуванням даних пояснень.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

28 червня 2015 року, керуючи автомобілем "Ford Transit", н.з. АІ 0906 ВТ, на автодорозі Ржищів-Пії через с. Балико-Щучинку водій ОСОБА_4 не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем "Cheri Tiggo", н.з. АІ 2357 СВ, в результаті чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтвердджується копією постанови Ржищівського міського суду Київської області від 22 липня 2015 року (а.с. 9-10 т. 1).

На час виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Ford Transit", н.з. АІ 0906 ВТ, була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА», згідно Полісу №АІ 1798696 від 22 серпня 2014 року.

Згідно страхових актів НАСК "ОРАНТА" № ОЦВ-15-4094/1 від 04.09.2015 та № ОЦВ-15-4094/2 від 21.12.2015, встановлено, що позивачу була виплачена сума страхового відшкодування в сумі 11 691, 91 грн. та 8 763,53 грн. (а.с. 20, 22).

Позивач поніс витрати на ремонт авто згідно квитанцій: № QS01 від 21 жовтня 2015 року в сумі 3 000,00 грн., № QS01 від 07 листопада 2015 року в сумі 14 500,00 грн., № QS01 від 10 листопада 2015 року в сумі 2 908,75 нрн., № QS01 від 07 листопада 2015 року в сумі 145,00 грн.(а.с. 15-18).

Згідно копії акту виконаних робіт № ЗА-0002039 від 07 листопада 2015 року АТ "Українська автомобільна корпорація " автосервісна філія Експрес-Авто" встановлено, що вартість виконаних робіт та запчастин (матеріалів) становить 32 100, 66 грн. (а.с. 11-13).

Згідно копії Дослідження № АІ 2357СВ-06.07/2 від 06 липня 2015 року визначено, що матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власникові "Cheri Tiggo", н.з. АІ 2357 СВ, в результаті його пошкодження, визначений на підставі протоколу огляду і калькуляції відновлювального ремонту складає: 7 742, 38 грн. (а.с. 69-73).

Згідно копії Дослідження № АІ 2357СВ- дод-08.07/2 від 08 липня 2015 року визначено, що матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власникові "Cheri Tiggo", н.з. АІ 2357 СВ, в результаті його пошкодження, визначений на підставі протоколу огляду і калькуляції відновлювального ремонту складає: 12 201,91 грн. (а.с. 81-85).

Згідно ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 01 березня 2017 року по даній справі була призначена судова автотоварознавча експертиза (а.с. 171).

Відповідно до висновку експерта Державного науково-дослідного експетрно-криміналістичного центру від 28 вересня 2017 року № 19/13-1/44-СЕ/17, встановлено, що вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику ОСОБА_2 КТЗ "Cheri Tiggo", н.з. АІ 2357 СВ, у наслідок ДТП, яка сталась 28 червня 2015 року, на дату оцінки -26 жовтня 2016 року може складати 18 140, 63 грн. (а.с. 213-226 т. 2).

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, вирішуючи спори, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткнення транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України).

Таку ж правову позицію містить постанова Верховного Суду від 10 січня 2018 року у справі № 61-357 св 18.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таку ж правову позицію містить постанова Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс.

Представником відповідача ОСОБА_6 24 листопада 2017 року були подані письмові зауваження до висновку експерта та твердження про те, що страховик фактично у повному обсязі виплатив вартість шкоди, завданої власнику КТЗ внаслідок ДТП, що сталася 28 червня 2015 року, тому у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Однак, суд не може прийняти до уваги вказані пояснення представника відповідача, оскільки це суперечить ст. 22 ЦК України, а також розмір шкоди та відповідно понесені витрати на відновлення пошкодженого автомобіля, доведені належними та допустимими доказами.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП підлягають задоволенню, та слід стягнути з відповідача на користь позивача різницю між витратами, пов'язаними з відновлювальним ремонтом автомобіля з урахуванням зносу та страховим відшкодуванням, що складають 12 042 грн 22 коп.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами) передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Однак, позивачем ненадано жодних доказів на обгрунтування своїх вимог в частині відшкодування моральної шкоди, а саме: позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт, що його сестра інвалід перебуває у нього під опікою, не підтвердив факт наявності власного бізнесу тощо.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп (за позовну вимогу майнового характеру станом на час подання позову) та 640 грн (за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди станом на час подання заяви про уточнення позовних вимог). Тому, у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, у порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору у розмірі 551 грн 20 коп.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст. ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 81, 141, 265, 273, 352, 354 ЦПК , суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: Київська област, АДРЕСА_1, кошти на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12 042 (дванадцять тисяч сорок дві) гривні 22 копійки, та кошти на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

В решті позову, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23 серпня 2018 року.

Суддя