Справа № 369/8829/18
Провадження №2/369/3259/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою.

Згідно позовних вимог позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 борг у розмірі 260 300,00 грн.

20.08.2018 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просив суд забезпечити позов шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїжджати за межі України, а саме за кордон.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову і обґрунтування необхідності його забезпечення, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності.

Проте заявником не надано належного обґрунтування обраного заходу забезпечення позову.

Пунктом 6 частини 1 статті 151 ЦПК України чітко передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Так, пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення, яка має бути зазначена у клопотання про забезпечення позову, не може бути зведена лише до вказівки про відсутність підстави для застосування зустрічного забезпечення,оскільки можливість вжиття такого заходу забезпечення та його розмір залежать не від характеру вимоги, а від розміру можливих збитків, спричинених відповідачу забезпеченням позову. Концепцією нової редакції ЦПК України є конкретна пропозиція позивача виражена у клопотанні.

При цьому реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обовязком, за виключеннями, передбаченими частиною 3 статті 154 ЦПК України, в якій наведено випадки, коли суд зобовязаний застосувати зустрічне забезпечення.

Отже, вид зустрічного забезпечення повинен бути зазначений заявником, проте суд може визнати зустрічне забезпечення неналежним, зокрема, через його неспівмірний характер, якщо воно не є достатньою гарантією відшкодування можливих збитків або його неможливо швидко реалізувати, тощо. Про що суд має зазначити в ухвалі на виконання вимог ч.7 ст. 153 ЦПК України.

Всупереч вищенаведеному, у заяві про забезпечення позову відсутні обґрунтування необхідності обраного заходу забезпечення позову, пропозиції заявника щодо застосування зустрічного забезпечення відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України. Так, наявність або відсутність підстав для застосування ст. 154 ЦПК України визначається виключно судом на підставі наданих йому пропозицій та доказів.

Водночас, відповідно до ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що подану заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151, 153, 259-261 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою- повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Київської області, а також через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Дубас Т.В.