Справа № 727/38/18
Провадження № 2/727/451/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Чебан В.М.

при секретарі: Меренчук Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання правочину недійсним до відповідачів ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3, посилаючись на те, що до Шевченківського районного суду м. Чернівці ПАТ «УкрСиббанк» подано позов до нього та ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Вказує, що позовні вимоги до нього ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтовує укладенням між ним та банком договору поруки №97021 від 23.02.2007 року.

Позивач стверджує, що від укладення спірного договору поруки він відмовився в приміщенні банку, вказаний договір поруки він особисто не підписував і не надавав згоди на його укладення в його інтересах іншою особою.

Зазначає, що у звязку з відсутністю його волевиявлення на укладення договору поруки в письмовій формі та не підписанням такого договору такий договір є недійсним.

На основі наведеного, позивач просить визнати недійсним договір поруки №97021 від 23.02.2007 року, укладений ПАТ «УкрСиббанк» та підписаний невстановленою особою, а також стягнути з відповідача ПАТ «УкрСиббанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, від представника позивача надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримає повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, від його представника надійшла до суду заява, згідно якої позовні вимоги не визнає, оскільки у відповідності до позовних вимог ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір поруки №97021 від 23.02.2007 року, укладений ПАТ «УкрСиббанк» та підписаний невстановленою особою, при цьому з незрозумілих причин зазначає ОСОБА_3 як відповідача. Вважає, що ОСОБА_3 не може бути відповідачем у даній справі, оскільки він не являється стороною оскарженого договору та йому не відомо хто підписував оскаржений договір замість ОСОБА_1, у звязку чим просить суд відмовити в позові до ОСОБА_3 за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 21.02.2007 року (а.с.7-9), відповідно до якого відповідачу ОСОБА_3 надано кредит в сумі 20000 доларів США.

З метою виконання зобовязань за кредитним договором, Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», в особі начальника відділення №478 Чернівецького управління Подільського регіонального департаменту Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» 23 лютого 2007 року було посвідчено договір поруки №97021 (а.с.10), сторонами якого виступили Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 (поручитель).

Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли по договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.02.2007 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з п.1.3. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплаті пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

В договорі поруки №97021 від 23 лютого 2007 року зазначені анкетні дані позивача ОСОБА_1 та підпис.

Відповідно до ст.553, ч.1 ст.547 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Частиною 1 ст.554 ЦК України передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Аналізуючи зазначені правові норми, суд вважає, що єдиною підставою виникнення поруки є договір, який є двостороннім правочином та укладається з метою врегулювання відносин між поручителем та кредитором. Тобто, для виникнення правовідносин, що випливають з договору поруки необхідне вільне волевиявлення обох сторін договору.

Одностороннє зобовязання особи відповідати за невиконання або неналежне виконання боржника не може бути визнано підставою виникнення правовідносин поруки.

Згідно із ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом у даному випадку - чи висловлював своє волевиявлення позивач на укладення оспорюваного правочину.

Згідно із ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 09 листопада 2009 року №9, зазначено, що судам необхідно враховувати те, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Згідно розяснення п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як встановлено судом, ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом та пені, що підтверджується копією позовної заяви (а.с.11-12).

Позивач ОСОБА_1, оспорюючи договір поруки, посилається на те, що він відмовився від укладення такого договору в приміщенні банку, він не укладав договір поруки №97021 від 23.02.2007 року та не підписував його.

Ухвалою суду від 27.02.2018 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу (а.с.48-49).

Відповідно до висновку експерта №1259 від 22.05.2018 року (а.с.61-64), підписи від імені ОСОБА_1, розташовані в лінійці після слова «Поручитель:» в нижній частині 2-ох аркушів та в розділі «6.Адреси, реквізити та підписи Сторін:» в графі «Поручитель: ОСОБА_1» договору поруки №97021, укладеного 23 лютого 2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення №478 Чернівецького управління Подільського регіонального департаменту ОСОБА_5, з однієї сторони, та громадянином ОСОБА_1, з іншої сторони, виконані однією і тією ж особою, але не ОСОБА_1.

Таким чином, суд вважає, що при укладенні договору поруки від 23.02.2007 року у позивача ОСОБА_1 було відсутнє вільне волевиявлення на його укладення, зокрема, позивач вказаного договору не підписував, договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених цим договором, тому суд приходить до висновку, що такий договір є недійсним.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що посилання представника відповідача ПАТ «УкрСиббанк» у письмових запереченнях на судову економічну експертизу (а.с.76-79) на те, що висновок експерта не відповідає вимогам науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (в редакції, яка діє з 31.07.2015 р.), а також заперечень щодо вільних зразків підпису та експериментальних зразків підпису є безпідставним.

Відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень для проведення почеркознавчої експертизи суд повинен надати експертові вільні, умовно вільні та експериментальні зразки почерку особи, яка ідентифікується.

Вільні зразки почерку - це рукописи (підпису), виконані певною особою поза звязком зі справою, по якій проводиться експертиза, коли виконавець не припускав, що вони можуть бути використані в якості порівняльного матеріалу при виробництві експертизи. Вони є найбільш цінним порівняльним матеріалом, так як вони зазвичай виконуються без навмисного змінення ознак почерку.

Експериментальні зразки це рукописи, які виконуються спеціально для експертизи, призначеної по конкретній цивільній або кримінальній справі.

До умовно-вільних зразків почерку і підпису належать рукописи або підписи на документах, що виконані після початку провадження у справі, але не спеціально для порівняльного дослідження.

Особливість експертизи підписів, зокрема, полягає в обовязковому визначенні експертом її достовірності (тобто визначення, чи виконано підпис особою, від імені якого значиться в документі, не виконана з використанням засобів підробки). Тому експерту має подаватися різнохарактерні вільні і експериментальні зразки почерку кожної особи, що відрізняються за своїм змістом, цільовим призначенням і відносяться до різного часу. Саме такі зразки підпису позивача судом було надано на дослідження.

Клопотань від експерта про надання інших зразків підпису не поступало.

Відповідно до вимог ст.113 ЦПК України представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк», вважаючи висновок експерта необґрунтованим або таким, що суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, мав право заявити клопотання про призначення повторної експертизи, однак такого клопотання до суду не поступило.

А тому, суд вважає, що висновок експерта є правильним і сумнівів в його правильності немає.

Крім того, представником відповідача ПАТ «УкрСиббанк» не надано суду жодного доказу, якими б підтверджувалися обставини, заявлені ним у відзиві та запереченнях.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору поруки №97021 від 23.02.2007 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та підписаний невстановленою особою підлягають задоволенню. Стосовно зазначення позивачем відповідача по справі ОСОБА_3, то судом встановлено, що ОСОБА_3 не є стороною оспорюваного договору поруки та позовних вимог до нього не висунуто, у зв'язку з чим у суду відсутні будь-які підстави для вирішення позову стосовно ОСОБА_3

Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ПАТ «УкрСиббанк» необхідно стягнути на користь позивача судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.2-3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 547, 553, 554, 638 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 89, 113, 141, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання правочину недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки №97021 від 23.02.2007 року, сторонами якого виступають Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 04 січня 2019 року.

СУДДЯ: