Справа № 310/5379/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді - Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який уточнила під час розгляду справи та остаточно просила стягнути з Комунального підприємства «Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» на її користь заборгованість з заробітної плати в розмірі 31376,02 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в розмірі 25122,12 грн.

В обґрунтування позов них вимог зазначила, що з 07.08.2006 року по 30.11.2014 року вона працювала у відповідача у виробничій дільниці «Шахтарськтепломережа», яка не має статусу юридичної особи та перебуває у складі КП «Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго».

В грубе порушення вимог закону, починаючи з червня 2014 року заробітна плата їй виплачувалась нерегулярно і заборгованість склала: червень 2014 року - 7337,46 грн., липень 2014 р. - 8390,47 грн., серпень - 7647,92 грн., жовтень 2014 р. - 859,08 грн., а всього 31376,02 грн.

Окрім того, відповідач має сплатити їй компенсацію заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, розмір якої обрахований нею у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року та складає 25122,12 грн.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, надав заперечення на позов. Зазначив, що до складу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» входить 18 відокремлених підрозділів виробничих одиниць. Ці підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі Положення, затвердженого підприємством. Одним із таких підрозіділів є виробнича дільниця «Шахтарськтепломережа», в якій працювала ОСОБА_1

Відповідно до Положення ВО «Шахтарськтепломережа», облік робочого часу, нарахування та сплата заробітної плати працівникам ВО і платежів до бюджету, здійснюється безпосередньо відповідними службами виробничої одиниці. Виробнича одиниця несе повну відповідальність за додержання умов щодо розрахункової дисципліни, правильність нарахувань та своєчасність сплати податків.

Проте, в 2014 році все майно, а також вся технічна та фінансова документація ВО «Шахтарськтепломережа» була захоплена невідомими озброєними особами. Посадові особи ВО «Шахтарськтепломережа» з моменту захоплення припинили виконувати розпорядження керівництва ОКП «Донецьктеплокомуненерго», не надають фінансову та технічну звітність, не перераховують кошти, не надають можливості розпоряджатися майном підприємства, що унеможливлює контроль за фінансово-господарською діяльністю виробничої одиниці.

За даними фактами були направлені заяви до МВС України, по результатам розгляду яких СУ ГУМВС України в Донецькій області внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 341 КК України.

Також, настання обставин непереборної сили з 02.07.2014 року засвідчено сертифікатом торгово-промислової палати України №2644/05-4 від 28.08.2014 року. У зв'язку з чим вважають, що саме 02.07.2014 року слід вважати датою виходу ВО «Шахтарськтепломережа» з під контролю державної влади України.

Отже на даний час всі первинні бухгалтерські та кадрові документи знаходяться у приміщеннях захопленої виробничої одиниці, а тому підтвердити чи спростувати знаходився чи ні позивач у трудових відносинах з відповідачем та чи наявна заборгованість з заробітної плати перед позивачем неможливо.

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 23.10.2017 року витребувано у АТ «ЗЛАТОБАНК» виписку з червня 2014 року про всі надходження грошових коштів з вказанням джерела їх надходження по банківському картковому рахунку на ім'я ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що вона з 07.08.2006 року по 30.11.2014 року працювала у виробничій дільниці «Шахтарськтепломережа» КП «Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго».

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалася на наявність перед нею заборгованості із заробітної плати, на підтвердження чого надала табуляграми (розрахункові листки) за червень-серпень 2014 року та індивідуальні відомості про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У відповідності до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним трудовим договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці»).

У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

На підставі положень частини шостої ст. 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку , встановленому чинним законодавством.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Також, Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи позов в частині позовних вимог про стягнення на користь позивача заборгованості із заробітної плати за червень - жовтень 2014 року в розмірі 31376 грн. 02 коп., суд звертає увагу на наступне.

Так, на підтвердження існування заборгованості із заробітної плати та її розміру позивачем надані табуляграми за червень-серпень 2014 року та індивідуальні відомості про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України. Також судом витребувано у АТ «ЗЛАТОБАНК» виписку по картковому рахунку на ім'я ОСОБА_1 з червня 2014 року.

Проте, табуляграми не є первинними документами бухгалтерської звітності, не містять жодних обов'язкових для бухгалтерських документів реквізитів та не відображають стан розрахунків з позивачем в період з дати їх видачі до дати звільнення.

Постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 року №466 всім банкам України наказано призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, а тому роботодавець з серпня 2014 року не мав можливості здійснити перерахунок коштів на картковий рахунок позивача з незалежних від нього обставин і тому розрахунок з робітниками міг бути здійсненим лише готівкою через касу підприємства.

Окрім того, відповідно до довідки ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 20.10.2017 року, за даними бухгалтерського обліку підприємства заборгованість з виплати заробітної плати перед працівником ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Шахтарськтепломережа» ОСОБА_1 станом на 20.10.2017 року відсутня.

Таким чином суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами існування заборгованості з заробітної плати та її розміру, а тому позов в частині стягнення заборгованості з заробітної плати не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене не підлягає задоволенню вимога про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, оскільки вона є похідною вимогою, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги - стягнення заборгованості з заробітної плати.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.І. Крамаренко