Справа № 185/2781/18
Провадження № 2-о/185/185/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Гордиченко Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що з ОСОБА_2 вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 2011 року Виконавчим комітетом В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 34. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалося. Шлюбні стосунки припинені у зв'язку з втратою взаємних почуттів. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2012 року ОСОБА_2 засуджено до 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, надала заяву про розгляд заяви за її відсутності. Заявлені вимоги підтримує.

У судове засідання від заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшла письмова заява, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24 грудня 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 34.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 відбуває покарання у вигляді позбавленні волі у Жовтоводській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області № 26.

Між заявниками досягнуто згоди щодо здійснення ними батьківських прав та визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Таким чином, спорів щодо порядку виховання та утримання дитини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 24 грудня 2011 року Виконавчим комітетом В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 34, - розірвано.

Залишити за заявницею її шлюбне прізвище ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко