Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 754/4491/17

провадження № 61-21878св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «І-Тревелс»,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «І-Тревелс» (далі - ТОВ «І-Тревелс») про захист прав споживачів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що вона придбала у відповідача квиток на автобус сполученням Брно-Київ. 11 березня 2017 року у визначений час вона знаходилася на зупинці автобусу, але автобус на зупинку не прибув. Як потім з'ясувалося, автобус зупинився на іншій зупинці, що не була визначена розкладом. Позивач неодноразово зверталася до відповідача щодо відшкодування завданої їй шкоди та відшкодування витрат на квиток, оскільки була змушена самостійно добиралася до м. Києва, але до цього часу кошти їй не повернуто, шкоду не відшкодовано.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила суд: зобов'язати відповідача повернути їй кошти за невикористаний квиток та стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «І-Тревелс»на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі

1 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із наявності права позивача на відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем доведено свої позовні вимоги щодо завдання моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року в частині стягнення з ТОВ «І-Тревелс» на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалюючи нове рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем не доведено заподіяння їй з вини відповідача моральної шкоди.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та закрити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправильно встановлено фактичні обставини справи та неправильно оцінено докази.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_2 у ТОВ «І-Тревелс» був придбаний квиток на автобус сполученням Брно-Київ вартістю 1 490 грн, в якому перевізником зазначена чеська компанія «Мусіл Тур спол. с.р.о. «Представництво».

11 березня 2017 року ОСОБА_2, знаходячись на автобусній зупинці

Опущена 227/4, у період з 11 до 12 години, не мала можливості сісти до автобуса, у зв'язку з його відсутністю у цей час та на тій автобусній зупинці.

Позивачем було з'ясовано обставини відсутності автобусу на автостанції, де їй повідомили, що зупинка автобусу знаходиться в іншому місці. Через відсутність автобусу позивач вимушена була добиратися до м. Києва іншим шляхом.

Після повернення до м. Києва позивач звернулася до відповідача із вимогою повернути грошові кошти за невикористаний квиток та відшкодувати завдану їй моральну шкоду.

Встановлено, що 21 червня 2017 року відповідачем було повернуто позивачу вартість квитка у розмірі 1 490 грн, що підтверджено відповідною відомістю про повернення коштів за невикористане перевезення.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Крім того, пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, а частиною другою статті 22 цього Закону визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 60, частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відповідно до вимог частини четвертої статті 10, частини першої статті 31, частини першої статті 137 ЦПК України повинен сприяти сторонам у здійсненні їх прав для всебічного й повного з'ясування обставин справи.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, встановивши, що грошові кошти у розмірі 1 490 грн відповідачем було повернуто позивачу, обґрунтовано вважав, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню та враховуючи факт повернення позивачу цих коштів, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки діями відповідача позивачу було заподіяно значні незручності, дискомфорт та душевні страждання.

Суд апеляційної інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, вищевказаних обставин не врахував, помилково скасувавши рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 413 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року в частині вирішення позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди скасувати та у цій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року залишити в силі.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року в іншій частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило