Провадження №2/447/571/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

05.07.2018 року м. Миколаїв.

Львівська область

Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Павліва В.Р.,

за участю секретаря судового засідання Волківської-Любінської Н.Б.,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №447/803/18

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними.

Інтереси позивача представляв адовкат Ратич Т.М.

Процесуальні дії у справі.

Провадження у справі відкрито судом 24.04.2018 на підставі позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, підготовче засідання призначено на 25.05.2018 року. Позивач просить визнати протиправними дії сільського голови с. Стільсько Миколаївського району Львівської області ОСОБА_2, щодо погодження у розробці проекту відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів: ОСОБА_3, орієнтовною площею 1,2 га; ОСОБА_4, орієнтовною площею 1,5 га; ОСОБА_5. Позов мотивує тим, що з 2006 року по 2016 рік ОСОБА_2 займав посаду сільського голови села Стільсько Миколаївського району Львівської області. В адміністративні межі Стільської сільської ради Миколаївського району Львівської області входять населені пункти: с. Велика Воля, с. Мала Воля, с. Стільсько, с. Дуброва, с. Ілів. 15.03.2018 року за результатами розгляду запиту адвоката Ратича Т.М. позивач дізнався про те, що відповідач, діючи одноособово надав Держземагенству (Держгеокадастру) у Львівській області погодження про передачу у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів: площею 1,2 га, кадастровий номер - НОМЕР_1; площею 0,8 га, кадастровий номер- НОМЕР_2; площею 1,2576 га, кадастровий номер - НОМЕР_3. Однак, надання погоджень сільськими головами, перевірка звернень фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою чинним законодавством не передбачена, а тому, позивач звернувся в суд із вказаним позовом.

У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд встановив:

Відповідач ОСОБА_2 в період з 2006 року по 2016 рік перебував на посаді сільського голови Стільської сільської ради Миколаївського району Львівської області.

В адміністративні межі Стільської сільської ради Миколаївського району Львівської області входять населені пункти: с. Велика Воля, с. Мала Воля, с. Стільсько, с. Дуброва, с. Ілів. 15.03.2018 року за результатами розгляду запиту адвоката Ратича Т.М. позивач дізнався про те, що відповідач, діючи одноособно надав Держземагенству (Держгеокадастру) у Львівській області погодження про передачу у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів: площею 1,2 га, кадастровий номер - НОМЕР_1; площею 0,8 га, кадастровий номер- НОМЕР_2; площею 1,2576 га, кадастровий номер - НОМЕР_3.

Оцінка суду.

Ст. 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Однак, позивачем на підтвердження позовних вимог не подано копії відповідного адвокатського запиту, на який він посилається в своїй позовній заяві, а також копії листа від 15.03.2018 року №0-13-0.31-3207/2-18.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, у зв'язку з чим не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП невідомий.

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП невідомий.

Суддя Павлів В. Р.