Справа № 302/193/18
№ 2/302/113/18
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

19.09.2018 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю: секретар с/з - ОСОБА_1,

позивач - ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцїї з Шевченківським районним судом м.Львова справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк", співвідповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису № 20901 від 16.11.2017 р. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 178813,38 грн. таким що не підлягає виконанню (скасуваню) і зупинення виконавчого провадження № 55751276 від 09.02.2018 р., -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2018 року в суд подано зазначений позов, який уточнено розглядуваними вимогами під час підготовчого провадження з таким обґрунтуванням.

31.01.2008 року позивачка уклала з указаним банком кредитно-заставний договір №MKMWAN 13721288, згідно якого їй видано кредитні кошти еквівалентно 41261 грн.68 коп. з обов'язком повертати кредит за графіком в іноземній валюті доллар США з визначенням суми договору 8170,63 дол. США, а за графіком повернення в загальній сумі 8894.37 дол. США. У договорі також обумовлено суму 3875,26 доларів США для оплати страхових платежів, бо кошти видавались на придбання легкового авто. Позивачка вважає графік погашення кредиту, складений банком, неправильним, бо нею кредитні зобов'язання виконані з переплатою в сумі 2524,09 дол. США. Всього на виконання кредиту позивачка сплатила банку 18200.76 дол. США. Натомість банк, на думку позивачки, безпідставно нарахував заборгованість, що відповідає сумі 75000 грн. Позивачка вважає, що на час укладення договору курс доллара до гривні становив 5,05 (дол/грн), а тому мали місце істотні зміни становища щодо виконання боргових зобов'язань за загальновідомими обставинами, що не потребують доказування. Позивачка також покликається на порушення банком її прав споживача послуг по причині не надання в письмовій формі інформації, тому банк вніс до договору несправедливі умови в частині погашення кредиту в іноземній валюті, не врахувавши ризики знецінення національної валюти. Позивачка зазначила, що відповідач-банк не взяв до уваги, що нею оспорюється залишок заборгованості, нарахований банком за кредитом шляхом пред'явлення претензій до банку письмово та за її позовами до суду, не повідомив про наявність спору про це нотаріуса, а тому з порушенням вимог закону банк звернувся до нотаріуса про видачу виконавчого напису, а відповідач-нотаріус безпідставно, не виконавши вимог закону про отримання позивачем письмової вимоги з банку про усунення порушень договору в тридцятиденний строк, видав оспорюваний за позовом виконавчий напис про стягнення з неї безспірної заборгованості в сумі 178813,38 грн. Іншу позовну вимогу про зупинення виконавчого провадження позивачка обгрунтувала тим, що за виконавчим написом нотаріуса по заяві банку відрито виконаче провадження зазначеним органом ДВС.

На основі наведених обґрунтувань позивачка покликається на вимоги закону «Про нотаріат», «Про іпотеку».

Позивачка всі позовні вимоги підтримала, надала суду особистий розрахунок погашення заборгованості за кредитом, покликається на судові рішення різних інстанцій щодо оспорення нею кредитного-договору та заборгованості по кредитним зобов'язанням, звернення стягнення на предмет іпотеки, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанції до Верховного Суду.

Представник відповідача банку позовні вимоги заперечив повністю і цю позицію обгрунтував таким за відзивом.:

1) позивачка помиляється щодо розміру заборгованості за кредитом, зокрема щодо нарахування суми 723,74 дол США, бо ця сума кредитними коштами на сплату страхових платежів, оплату реєстрації предмета застави та винагороди за надання фінансового інструменту, - згідно п. 17.1.3 підпунктами б.в.г договору;

2) позивачка не бере до уваги п.3.4 договору про обумовлення сплати банком страхових платежів, якщо позичальник не подав банку підтвердження про сплату цих платежів самостійно (щодо суми заборгованості 3875,26 дол США);

3) позивачка не надала власного контррозрахунку переплати банку 2524.09 дол США з підтвердженням квитанціями;

4) позивачка не надала рішенння суду, яке б набрало законної сили, про визнання недійсними договору кредиту або окремих його частин і в своїх обгрунтуваннях виходить за межі позовних вимог;

5) позивачка не надала доказів про повне і належне виконання нею кредитного договору за своїми зобов'язаннями;

6) нотаріус при вчиненні виконавчого напису не має перевіряти безспірність заборгованості, бо не встановлює прав та обов'язків учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку;

7) нотаріус за чиним законодавством не зобов'язаний погоджувати із боржником безспірність заборгованості.

Залучений до справи за ухвалою суду співвідповідач приватний нотаріус ОСОБА_4 в особі уповноваженого представника надав відзив на позов про його повне заперечення з таким обґрунтуванням позиції.

Виконавчий напис вчинено згідно з вимогами ст. 18 ЦК України, ч.19 ст. 34 закону «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліком документів для одержання виконавчого напису по кредитним договорам. Необхідні документи банк-стягувач надав нотаріусу у межах стороків позовної давності, встановленої сторонами в договорі, перебіг якого визначено нотаріусом починаючи з 04 жовтня 2014 року, з дня останньої сплати процентів позивачем у розмірі 21,19 дол США. Безспірність вимог визначається стягувачем, а не нотаріусом (правова позиція ВСУ у справі № 6-158 цс 15 в постанові від 20 травняч 2015 р.) Приватний нотаріус не є відповідачем за позовними вимогами, може бути тільки третьою особою на стороні відповідача-банку, бо належним відповідачем за такими позовними вимогами боржників до стягувачів є саме стягувач. Приватний нотаріус ОСОБА_4 не має відношення до спору банку і позивачки з приводу заборгованості за кредитним договором, бо стягувач-банк не повідомляв про це нотаріуса.

Залучений до участі в справі за ухвалою суду Міжгірський районний відділ державної виконавчої служби в якості державного органу для подання суду висновку на виконання своїх повноважень, передбачних законом, надав суду заперечення на позов з таким обгрунтуванням позиції.

08.02.2018 р. до цього органу виконавчої служби надійшла заява стягувача-банку з виконавчим написом приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 16 11 .2017 р. № 20901 про стянення на користь АТ (ПАТ) КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 178813,38 грн. 09.02.2018 року державний виконавець відкрив виконавче провадження відповідно до вимог ст.ст.3, 4,18 закону «Про виконавче провадження» і винесену постанову надіслав сторонам для відома рекомендованим поштовим відправленням.

Оцінивши зміст позовних вимог, їх обгрунтування, позиції та доводи сторін, подані ними докази, суд дійшов такого висновку.

Належним відповідачем за позовними вимогами фізичної особи, яка є боржником за кредитними зобов'язаннями, які стягнуті на підставі виконавчого напису нотаріуса за заявою стягувача, суд визнає стягувача,тобто банк, бо за змістом позовних заяв позивачки (первісної і уточненої) свої вимоги вона пред'являє саме до банку.

Судом установлено такі обставини.

31.01.2008 р. ОСОБА_2 і ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитно-заставний договір №MKMWAN13721288, за яким банк надав позику в розмірі 8894,37 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10.56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.01.2015 року для придбання легкового автомобіля. Договором також передбачено відкриття кредитної лінії у сімі 3875,26 доларів США на сплату страхових платежів у зв'язку з придбанням автомобіля, за яким позичальник мав право страхувати автомобіль та свою відповідальність в іншій страховій компанії і представляти банку договори страхування у встановлені строки. У разі не виконання цієї умови договору банк зобов'язувався перераховувати кредитні кошти на страхові платежі до страхової компанії «ІНГОССТРАХ». 01 лютого 2008 року позивачка на виконання вказаних умов договору отримала в банку 41262,36 грн., що еквівалентно на час одержання коштів сумі 8170,63 доларам США за курсом валют в банку. Позивачка за кредитні кошти придбала автомобіль марки ОСОБА_5 1.5 GL 2007 р.в. № кузова XWB3D1UD8A149190 реєстраційний номер НОМЕР_1, який згідно умов договору визнаний предметом застави. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором (дпущення позивачкою заборгованості станом на 10 квітня 2015 року в сумі 3209,23 доларів США) банк звернувся до суду про звернення стягнення на предмет застави, ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до банку про повернення безпідставно набутого майна в розмірі 2305,42 доларів США, оспоривши, по суті, розмір нарахованої банком кредитної заборгованості. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову, а позов банку задоволено повністю і вирішено в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернути стягнення на предмет застави легковий автомобіль (ідентифікаційні ознаки зазначені вище). Згідно ухвали ВССУ від 02 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено , а рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17.12.2015 р. залишено без змін. Сторони визнали, що виконавче провадження про примусову реалізацію заставного майна відкрите, прилюдні торги не проводились, автомобіль знаходиться у володінні і користуванні ОСОБА_2

Між сторонами кредитного договору мав місце також спір за позовом ОСОБА_2 до банку про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та припинення договору застави. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.01.2017р. (справа №302/1140/16-ц) у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20.04.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Згідно ухвали ВССУ від 09.2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на вказані рішення судів першої і другої інстанції. Касаційний розгляд справи не завершено.

16.11.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.09.2017 р без номера на основі доданих до заяви копій документів ( кредитного договору, засвідченої виписки з особового рахунку боржника, письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, розрахунку про оплату послуг поштового зв'язку, довіренності та паспортних відомостей особи, яка подала заяву до нотаріуса в інтересах банку) виніс виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості станом на 29 серпня 2017 р. за кредитним договором, зазначеним вище, в розмірі 6938,98 доларів США, що за курсом 25,51 грн., визначеним НБУ від 29.08.2017 р. складає суму 177013,38 грн.

Суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис підлягає скасуванню з огляду на таке.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і у порядку, встановленому законом. Частиною 19 ст. 34 закону «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. № 3425-Х11 вчинення виконавчого напису визначено нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 р.. безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, відповідно до п. 2 Переліку № 1172 для одержання виконавчого напису по кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею ст.88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

ПЕРЕЛІК документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами», пункт 1-1- визначає: для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобовязанням до закінчення строку виконання основного зобовязання, подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобовязання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Системний аналіз наведеного нормативного обґрунтування правовідносин та оцінка встановлених обставин дає підстави дійти висновку, що стягувачем і нотаріусом не виконано належно вимоги закону про безспірне стягнення заборгованості за кредитним заставним договором, що є предметом судового розгляду.

Зокрема , стягувач не повідомив нотаріуса про наявність судових рішень, які виносились за його позовом і за позовами ОСОБА_2 про оспорення змісту договору, оспорення заборгованості за цим договором, про звернення стягнення на заставне майно. Стягувач також не повідомив нотаріуса про те, що за його заявою відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на заставне майно, тобто про реалізацію ним положень договору у звязку з не виконанням боржником належно боргових зобовязань щодо не повернення кредитних коштів у строки, визначені договором і графіком погашення.

З пояснень нотаріуса у відзиві на позов видно, що він керувався строком позовної давності пять років, який передбачений кредитним договором, укладеним сторонами (п. 14.11) щодо вимог про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки. Натомість стаття 88 закону «Про нотаріат» вимагає від нотаріуса вчинити виконавчий напис про безспірне стягнення заборгованості за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а якщо законом передбачено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку давності. Законом встановлено такі строки давності: загальна три роки, спеціальна про стягнення неустойки (штрафу, пені) один рік. Це передбачено статтями 257, 258 ч.1.,ч.2 п.1 ЦК України. Застосування договірних строків позовної давності при вчиненні нотаріусами виконавчих написів вищевказаною нормою закону не передбачено. Як видно з письмового розрахунку стягувача, наданого нотаріусу, заборгованість за кредитним договором складалась із таких заборгованостей: кредитних коштів, процентів за користування кредитом, пені, штрафу, комісії. Нотаріус не звернув уваги на те, що згідно наданого йому письмового розрахунку заборгованості боржник останній платіж за процентами сплатив 03.10.2014 року в розмірі 21.19 доларів США , а за пенею 23.01.2015 року в розмірі 72. 50 доларів США. Отже, з огляду на строки давності, які визначені законом для вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскаржуваний виконавчий напис за частиною вимог про стягнення заборгованості, винесений з порушенням цього строку.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові КЦС ВС від 23 січня 2018 року в справі №310/9293/15-ц, правового висновку в постанові ВСУ від 05.07.2017 р. №6-887/цс 17 в разі встановлення судом фактичних обставин, що спростовують безспірність заборгованості, порушення вимог закону про порядок видачі виконавчого напису, підлягає захисту право боржника , що дає підстави задовольнити вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд відхиляє позовні вимоги позивачки зупинити виконавче провадження, відкрите за оскаржуваним виконавчим написом, бо ця вимога не є позовною, а є видом забезпечення позову (стаття 150 ч.1 п.6 ЦПК України). Позивачка заяви про забезпечення позову не подавала і не оплачувала таку заяву судовим збором. Натомість забезпечення позову вирішується судом в порядку, передбаченому главою 10 ЦПК України. У позовній заяві позивачкою окремо не вмотивовано забезпечення позову відповідно до вимог цивільно-процесуального закону.

Згідно з положеннями статті 149 ЦПК України позивачка має право забезпечити позов на будь-якій стадії розгляду справи.

Судові витрати у виді судового збору за мінімальною ставкою, передбаченою законом «Про судовий збір» для майнових вимог щодо юридичної особи, в сумі 1762 грн., слід покласти на відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» із стягненням у користь держави, - згідно з вимогами, передбаченими ст. 141 ч.1 ЦПК України. За цими ж положеннями закону не має підстав повертати позивачці сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. за подання позовної вимоги про зупинення виконавчого провадження у звязку з відхиленням цих вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № в реєстрі 20901 від 16.12.2017 р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешк. с.Синевир, № 740, Міжгірського району Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_2 за кредитним договором № MKMWAN 13721288 від 31.01.2008 р. в сумі 6938,98 дол. США, що становить за курсом НБУ станом на 29.08.2017 р. суму 177013,38 грн. і витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн., - таким, що не підлягає виконанню.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк", ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, п.інд. 49094, судові витрати у виді судового збору в користь держави в сумі 1762 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві грн.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 28.09.2018 року.

Суддя: ОСОБА_6