АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/4139/15-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 березня 2018 року, головуючий у першій інстанції ОСОБА_3,

встановила:

ОСОБА_1 у червні у травні 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Вказувала на право власності ОСОБА_1 на 50/100 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ.А, сараю-літньої кухні літ.Б, сараю літ.В, сараю літ.Г, сараю літ.Е, вбиральні літ.Д, колодязя №1, огорожі №1-3.

Також зазначала, що ОСОБА_2 належить право власності на 50/100 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ.А, сараю-літньої кухні літ.Б, сараю літ.В, сараю літ.Г, сараю літ.Е, вбиральні літ.Д, колодязя №1, огорожі №1-3.

Посилалась на висновок будівельно-технічного дослідження спільного підприємства «Західно-Український Експертно-консультативний Центр» від 30 січня 2015 року №48 щодо варіантів поділу по ? частки житлового

Справа №727/ 4139/15-ц Головуючий у 1 інстанції Чебан В.М.

Провадження №22-ц/794/580/18 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Категорія 2/5

будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, не досягнення співвласниками згоди щодо поділу майна.

Просила поділити житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, виділити ОСОБА_1 у житловому будинку літ.А приміщення підвалу 1, веранди 1-1, санвузлу 1-2, коридору 1-3, кухні 1-4, кінати 1-5 пощею 15,1 кв.м, господарські будівлі та споруди ? літньої кухні літ.Б, сараю літ.Г, ? вбиральні літ.Д, ? колодязя літ.К, ? огорожі №1-3 вартістю 292800 грн.

Виділити ОСОБА_2 у житловому будинку літ.А приміщення кімнат 1-6 площею 15,8 кв.м, кімнати 1-7 площею 14,6 кв.м, господарські будівлі та споруди ? літньої кухні літ.Б, сараю літ.В, сараю літ.Е, ? вбиральні літ.Д, ? колодязя №1, ? огорожі №1-3 вартістю 257997 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 березня 2018 року позов задоволено, у рахунок поділу житлового АДРЕСА_1 виділено ОСОБА_1 приміщення 1-1 веранди площею 5,60 кв.м., 1-2 санвузлу площею 2,00 кв.м, 1-3 коридору площею 6,10 кв.м, 1-4 кухні площею 9,30 кв.м, 1-5 кімнати площею 15,10 кв.м загальною площею 38,10 кв.м вартістю 414 741 грн., господарські будівлі та споруди підвал літ.Пд, ганок літ.а1, ? убиральні літ.Д, ? колодязя літ. І, ? огорожі №1, ? огорожі №2,3 вартістю 69 828 грн. 50 коп., на загальну суму 484 569 грн. 50 коп.

У рахунок поділу житлового будинку АДРЕСА_1 виділено ОСОБА_2 приміщення 1-6 кімнати площею 15,80 кв.м, 1-7 кімнати площею 14,60 кв.м загальною площею 30,40 кв.м вартістю 279 797 грн, господарські будівлі та споруди літню кухню літ.Б, сарай літ. В, сарай літ.Г, сарай літ.Е, ? убиральні літ.Д, ? колодязя літ. І, ? огорожі №1, ? огорожі №2,3 вартістю 172 931 грн. 50 коп., на загальну суму 452 728 грн. 50 коп.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_1

У рахунок рівності часток стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 920 грн.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна відмовити.

Зазначає про порушення норм ч.3 ст.357, ч.1,3 ст.358 ЦК України та неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, проведення ОСОБА_1 ремонтних робіт у будинку АДРЕСА_1 та переобладнання приміщення 1-2 кладової площею 2,0 кв.м у санвузол без згоди співвласника ОСОБА_2

Також посилається на порушення вимог ч.1,2 ст.376, ч.2 ст.383 ЦК України, ст.152 ЖК України та неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, здійснення ОСОБА_1 переобладнання приміщення 1-2 кладової площею 2,0 кв.м у санвузол, встановлення додаткового газового обладнання самочинно.

Вважає недоведеними обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, щодо встановлення порядку користування будинку АДРЕСА_1.

Посилається на порушення норм процесуального права щодо надання оцінки доказам щодо чинення ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_2 у користуванні будинком АДРЕСА_1, здійснення частини ремонтних робіт спадкодавцем ОСОБА_4, технічному заключенню про можливість реконструкції житлового будинку з розподілом на дві квартири з влаштуванням окремих входів по АДРЕСА_1 фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, повідомленню Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про розгляд звернення співвласника ОСОБА_1 з метою отримання дозволу на реконструкцію.

Крім того, зазначає, що висновком повторної судової інженерно-технічної експертизи спільного підприємства «Західно-Український Експертнио-Консультативний Центр» від 24 лютого 2017 року №56 запропоновано варіант №1 поділу будинковолодіння по АДРЕСА_1, який передбачає поділ з мінімальним відхиленням від ідеальних часток співвласників та є найменш затратним.

Також вважає, що поділ будинковолодіння позбавить співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливості здійснити приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_1.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.356, ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 ЦК України, ст.152 ЖК України та дійшов висновку, що підлягає захисту право ОСОБА_1 на поділ будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, є підстави для припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації у зв»язку із відступом від ідеальної частки вартості майна.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції послався на не досягнення співвласниками згоди щодо поділу майна, встановлення порядку користування майном та здійснення ОСОБА_1 ремонтних робіт, висновок повторної судової інженерно-технічної експертизи спільного підприємства «Західно-Український Експертнио-Консультативний Центр» від 24 лютого 2017 року №56.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд

визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових

вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить

керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є поділ будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, та припинення права спільної часткової власності.

Обставинами, якими ОСОБА_1 обгрунтовувала позовні вимоги, зазначала право на поділ майна, що є у спільній частковій власності, не досягнення співвласниками згоди щодо поділу майна, технічну можливість реконструкції будинку АДРЕСА_1 з розподілом на дві квартири з влаштуванням окремих входів.

Тому не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2, на які є посилання в апеляційній скарзі, про зміну ОСОБА_1 позовних вимог щодо варіанту поділу будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

На підставі ч.2 ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на ОСОБА_2 набуто право власності в порядку спадкування на 50/100 частин будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 жовтня 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У частині другій статті 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Згідно з пунктом 7 цієї постанови виділ може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він провадиться за наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст.152 ЖК).

Аналогічні роз»яснення надано у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», за якими квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

Верховний Суд України у постанові від 4 грудня 2013 року у справі №6-130цс13 зазначив, що враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку стт.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути відхилена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об»єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України та п.10 Порядку присвоєння об»єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію об»єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Всупереч наведеному суд першої інстанції не зазначив у рішенні фактичні ідеальні частки сторін у праві власності на будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, після поділу, улаштування необхідних переобладнань.

Суд першої інстанції, обравши варіант №2 поділу будинковолодіння по АДРЕСА_1 висновку повторної судової інженерно-технічної експертизи спільного підприємства «Західно-Український Експертнио-Консультативний Центр» від 24 лютого 2017 року №56, виділив ОСОБА_1 приміщення 1-1 веранди площею 5,60 кв.м., 1-2 санвузлу площею 2,00 кв.м, 1-3 коридору площею 6,10 кв.м, 1-4 кухні площею 9,30 кв.м, 1-5 кімнати площею 15,10 кв.м загальною площею 38,10 кв.м вартістю 414 741 грн., що становить 60/100 у вартості будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 - приміщення 1-6 кімнати площею 15,80 кв.м, 1-7 кімнати площею 14,60 кв.м загальною площею 30,40 кв.м вартістю 279 797 грн, що становить 40/100 у вартості будинку АДРЕСА_1.

При цьому суд першої інстанції не врахував, що при поділі майна в натурі слід обирати такий варіант, при якому частки майна, які виділяються співвласникам, найбільше відповідають їхнім ідеальним часткам, не звернув увагу на висновки повторної судової інженерно-технічної експертизи спільного підприємства «Західно-Український Експертнио-Консультативний Центр» від 24 лютого 2017 року №56 стосовно варіанту №1 поділу будинковолодіння по АДРЕСА_1, який передбачає поділ з мінімальним відхиленням від ідеальних часток співвласників.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2018 року підлягає зміні з підстав порушення норм матеріального права, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1 щодо поділу майна з урахуванням порядку користування

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені у ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України.

Так, ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

У розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15.

За змістом ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Проте, до перепланування відносяться ремонтно-будівельні роботи, що провадяться за відповідними проектами із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких некапітальних перегородок, улаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції жилого будинку з метою підвищення благоустрою та поліпшення умов проживання без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку або приміщенні.

Перепланування жилих будинків та жилих приміщень здійснюється без зміни їх геометричних розмірів та функціонального призначення, але змінює конфігурацію приміщень, що вимагає внесення змін до технічного паспорту будинку або приміщення.

До переобладнання відносяться улаштування в індивідуальних жилих будинках, окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання; перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на здійснення ОСОБА_1 переобладнання приміщення 1-2 кладової площею 2,0 кв.м у санвузол, встановлення додаткового газового обладнання самочинно не спростовує висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для поділу майна, оскільки таке переобладнання не передбачає втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.

Водночас відповідно технічного заключення про можливість реконструкції житлового будинку з розподілом на дві квартири з влаштуванням окремих входів по АДРЕСА_1 фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 при реконструкції не передбачаються роботи по розбиранню та заміні великих фрагментів несучих елементів будівлі, тобто несуча спроможність конструкції будівлі не зміниться.

За таких обставин підлягає поділу будинковолодіння по АДРЕСА_1 відповідно до висновків повторної судової інженерно-технічної експертизи спільного підприємства «Західно-Український Експертнио-Консультативний Центр» від 24 лютого 2017 року №56 за варіантом №1.

Слід виділити ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 приміщення 1-1 веранди площею 5,60 кв.м., 1-2 санвузлу площею 2,00 кв.м, 1-3-1 коридору площею 4,50 кв.м, 1-4 кухні площею 9,30 кв.м, 1-7 кімнати площею 14,60 кв.м загальною площею 36,0 кв.м вартістю 367192 грн., що становить 53/100, господарські будівлі та споруди підвал літ.Пд, ганок літ.а1, сарай літ.Г, ? убиральні літ.Д, ? колодязя літ. І, ? огорожі №1, ? огорожі №2,3 вартістю 84825 грн. 50 коп., на загальну суму 452017 грн. 50 коп.

Зобов»язати ОСОБА_1 провести роботи по розподілу будинку: ліквідувати існуючу перегородку між приміщеннями 1-1 та 1-2 і ліквідувати частину дверної пройми між приміщеннями 1-1 та 1-3-1, влаштувати нову перегородку з дверною проймою завдяки чому збільшити площу приміщення 1-2 до 3,80 кв.м та до облаштувати його відповідними мережами та санітарними приладами; влаштувати нові віконні та дверні заповнення; виконати оздоблення новостворених поверхонь, а також облаштування підлог окремих приміщень відповідно до особливостей їх виконання.

Виділити ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 приміщення 1-3-2 коридору площею 1,6 кв.м, 1-5 кімнати площею 15,10 кв.м, 1-6 кімнати площею 15,80 кв.м загальною площею 32,50 кв.м вартістю 327346 грн., що становить 47/100, господарські будівлі та споруди літню кухню літ.Б, сарай літ. В, сарай літ.Е, ? убиральні літ.Д, ? колодязя літ. І, ? огорожі №1, ? огорожі №2,3 вартістю 157934 грн. 50 коп., на загальну суму 497465 грн. 50 коп.

Зобов»язати ОСОБА_2 провести роботи по розподілу будинку: в приміщенні 1-5 влаштувати перегородки з дверними проймами, розділивши дане приміщення на три окремі приміщення коридор 1-5-1, кухню 1-5-2 (площею не менше 7,00 кв.м) та ванну кімнату 1-5-3 (площею не менше 3,30 кв.м); в новоствореному приміщенні 1-3-2 влаштувати вбиральню; облаштувати новостворені приміщення кухні, ванної та вбиральні відповідними мережами та обладнанням; в приміщенні 1-6 влаштувати піч з площею основи не більше 0,8 кв.м; влаштувати нові дверні заповнення; виконати оздоблення новостворених поверхонь, а також облаштування підлог окремих приміщень відповідно до особливостей їх використання.

Отже, в результаті поділу ОСОБА_2 передається 47/100 частин будинку АДРЕСА_1, що буде складатися з приміщення 1-5-1 коридору площею 2,30 кв.м, кухні 1-5-2 площею 9,30 кв.м, 1-5-3 ванної кімнати площею 3,50 кв.м, 1-3-2 вбиральні площею 1,60 кв.м, 1-6 кімнати площею 15,80 кв.м загальною площею 32,50 кв.м.

Підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсація у зв»язку із відступом від ідеальної частки вартості майна в сумі 16631 грн. 50 коп.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 березня 2018 року в частині виділу ОСОБА_1 приміщення 1-1 веранди площею 5,60 кв.м., 1-2 санвузлу площею 2,00 кв.м, 1-3 коридору площею 6,10 кв.м, 1-4 кухні площею 9,30 кв.м, 1-5 кімнати площею 15,10 кв.м загальною площею 38,10 кв.м вартістю 414 741 грн., господарські будівлі та споруди підвал літ.Пд, ганок літ.а1, ? убиральні літ.Д, ? колодязя літ. І, ? огорожі №1, ? огорожі №2,3 вартістю 69 828 грн. 50 коп., на загальну суму 484 569 грн. 50 коп., виділу ОСОБА_2 приміщення 1-6 кімнати площею 15,80 кв.м, 1-7 кімнати площею 14,60 кв.м загальною площею 30,40 кв.м вартістю 279 797 грн, господарські будівлі та споруди літню кухню літ.Б, сарай літ. В, сарай літ.Г, сарай літ.Е, ? убиральні літ.Д, ? колодязя літ. І, ? огорожі №1, ? огорожі №2,3 вартістю 172 931 грн. 50 коп., на загальну суму 452 728 грн. 50 коп., стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації в сумі 15920 грн. змінити.

Виділити ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 приміщення 1-1 веранди площею 5,60 кв.м., 1-2 санвузлу площею 2,00 кв.м, 1-3-1 коридору площею 4,50 кв.м, 1-4 кухні площею 9,30 кв.м, 1-7 кімнати площею 14,60 кв.м загальною площею 36,0 кв.м вартістю 367192 грн., що становить 53/100 частини.

Виділити ОСОБА_1 господарські будівлі та споруди підвал літ.Пд, ганок літ.а1, сарай літ.Г, ? убиральні літ.Д, ? колодязя літ. І, ? огорожі №1, ? огорожі №2,3 вартістю 84825 грн. 50 коп.

Зобов»язати ОСОБА_1 провести роботи по розподілу будинку: ліквідувати існуючу перегородку між приміщеннями 1-1 та 1-2 і ліквідувати частину дверної пройми між приміщеннями 1-1 та 1-3-1, влаштувати нову перегородку з дверною проймою завдяки чому збільшити площу приміщення 1-2 до 3,80 кв.м та до облаштувати його відповідними мережами та санітарними приладами; влаштувати нові віконні та дверні заповнення; виконати оздоблення новостворених поверхонь, а також облаштування підлог окремих приміщень відповідно до особливостей їх виконання.

Виділити ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 приміщення 1-3-2 коридору площею 1,6 кв.м, 1-5 кімнати площею 15,10 кв.м, 1-6 кімнати площею 15,80 кв.м загальною площею 32,50 кв.м вартістю 327346 грн., що становить 47/100 частин.

Виділити ОСОБА_2 господарські будівлі та споруди літню кухню літ.Б, сарай літ. В, сарай літ.Е, ? убиральні літ.Д, ? колодязя літ. І, ? огорожі №1, ? огорожі №2,3 вартістю 157934 грн. 50 коп.

Зобов»язати ОСОБА_2 провести роботи по розподілу будинку: в приміщенні 1-5 влаштувати перегородки з дверними проймами, розділивши дане приміщення на три окремі приміщення коридор 1-5-1, кухню 1-5-2 (площею не менше 7,00 кв.м) та ванну кімнату 1-5-3 (площею не менше 3,30 кв.м); в новоствореному приміщенні 1-3-2 влаштувати вбиральню; облаштувати новостворені приміщення кухні, ванної та вбиральні відповідними мережами та обладнанням; в приміщенні 1-6 влаштувати піч з площею основи не більше 0,8 кв.м; влаштувати нові дверні заповнення; виконати оздоблення новостворених поверхонь, а також облаштування підлог окремих приміщень відповідно до особливостей їх використання.

Змінити розмір часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, 50/100 кожної.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у зв»язку із відступом від ідеальної частки вартості майна в сумі 16631 грн. 50 коп.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 16 липня 2018 року.

Головуючий Половінкіна Н.Ю.

Судді Литвинюк І.М.

Перепелюк І.Б.