Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/449/18
Провадження по справі 2/281/164/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Денисюк І.І.,

за участю секретаря судового засідання Островської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: вул. Польова, 8, смт Лугини, Лугинського району, Житомирської області, посилаючись на те, що її на праві власності належить житловий будинок за вказаною адресою, в якому зареєстровані але фактично не проживають більше 10 років колишній чоловік ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3, житлово-комунальні послуги не сплачують, їхні особисті речі в будинку відсутні. З проханням самостійно виписатися з будинку відповідачі відмовилися. В звязку з чим, позивач не може вчиняти з житлом будь-які правочини, які дозволені та передбачені чинним законодавством, а також оформити пільги, передбачені законом.

В судовому засіданні сторони відсутні.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, надіслав на адресу суду заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, надіслала на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглядати без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13, 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.06.2011 № 748 вбачається, що ОСОБА_1 придбала житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: вул. Польова, 8, смт Лугини, Лугинського району, Житомирської області.

Також, з витягу про державну реєстрацію прав від 16.06.2011 № 30321513 вбачається, що власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Польовій, 8 в смт Лугини, Лугинського району, Житомирської області є ОСОБА_1

Відповідно до інформаційної довідки виданої виконкомом Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області від 06.06.2018 № 2246 вбачається, що житловий будинок за адресою: вул. Польова, 8, смт Лугини, Лугинського району Житомирської області на праві особистої власності належить ОСОБА_4 Згідно погосподарської книги № 16 за 2016-2020, в будинку зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Відповідно до акту обстеження вкеазаного будинку слідує, що на час перевірки комісією, відповідачі за вказаною адресою не проживають близько десяти років.

Крім того, згідно рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 10.06.2015 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема житло житловий будинок, садиба, квартира, як передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, який йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи із наведеного суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у належному позивачу житловому будинку близько десяти років, тому їх слід визнати такими, що втратили право на проживання у цьому будинку.

На підставі ст. ст. 319, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право на користування житловим будинком - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: вул. Польова, 8, смт Лугини, Лугинського району Житомирської області, який на праві власності належить ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.І. Денисюк