Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гайданки Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» про визнання наказів незаконними та протиправними, їх скасування, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» про визнання наказів незаконними та протиправними, їх скасування, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В позовній заяві позивач зазначає, що з 2012 року він працював завідуючим загального відділу державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія», а також займав виборну посаду голови профспілкового комітету в цій же державній установі.

29.03.2016 року йому стало відомо, що керівником державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» було видано наказ за № 11-ОС від 02.03.2016 року, згідно з яким затверджувалися зміни в структурі державної установи та відповідно скорочувалися деякі посади, структура державної установи згідно з наказом вводилася в дію 01.03.2016 року. Дане повідомлення він отримав листом від 29.03.2016 року за № 01-13/83.

Після ознайомлення з вищевказаним наказом ним відразу було виявлено, що посадовою особою державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» допущено ряд порушень діючого законодавства України.

Відразу наступного дня 30.03.2016 року було ініційоване засідання профкому ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія», на якому вирішили направити лист до адміністрації про те, що нею порушені низки пунктів колективного договору (3.2, 3.6) та ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», і відповідно вирішили запропонувати керівництву державної установи скасувати зміни в організації виробництва і праці як такі, що прийняті з порушенням умов колективного договору та вищевказаного Закону.

04.04.2016 року був направлений лист з копією протоколу профкому від 30.03.2016 року керівнику державної установи «Закарпатська фітосанітарна лабораторія», в якому ставилося питання щодо порушень діючого законодавства України та вимога скасувати зміни в організації виробництва і праці як такі, що прийняті з порушенням умов колективного договору та ст. 22 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії їх діяльності».

Листом від 14.04.2016 року за № 01-13/105 керівник ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» надав відповідь, в якій зазначав, що ніхто не може ставити під сумнів доцільність скорочення чисельності або штату працівників і ніхто не може навязати власнику чи уповноваженому ним органу свою волю відносно скорочення тієї чи іншої посади. Більш того, в листі є посилання на доручення Премєр-міністра України від 25.01.2016 року № 267/1/1-16, згідно з яким зобовязано переглянути типові та примірні штати бюджетних установ з метою скорочення керівного, адміністративного, управлінського, господарсько-обслуговуючого персоналу, водіїв, які обслуговують громадські будівлі. Зазначалося, що необхідність вжиття відповідних заходів підтверджується також листом ОСОБА_5 України № 15-7-6/5848 від 14.03.2016 року.

Позивач звертає увагу, що наказ за № 11-ОС щодо зміни в організації виробництва і праці видано 02.03.2016 року. ОСОБА_5 України № 15-7-6/5848 від 14.03.2016 року, а доручення Премєр-міністра України від 25.01.2016 року № 267/1/1-16. Вказує, що незрозуміло яким чином це надавало керівнику державної установи видавати наказ за № 11-ОС в порушення норм ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності» та пункти колективного договору (3.2, 3.6), а також незрозуміло яким чином можна видавати наказ 02.03.2016 року, а вводити його в дію 01.03.2016 року.

Позивач зазначає, що ним було направлено звернення до Закарпатської обласної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу і отримана відповідь голови облорганізації, де чітко вказувалося, що ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» є державною установою і фінансується з Державного бюджету. Також вказувалося на те, що при проведенні є порушення ст. 49-4 КЗпП України, згідно з якою керівництво повинно було завчасно (не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення) провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Із зазначенням порушення в листі голова облорганізації профспілки намагався виправдати дане порушення тим, що нібито було неможливо дотриматись строків, так як вищестояща організація наполягала на терміновому скороченні. Незрозуміло залишається той факт, що лист ОСОБА_5 України № 15-7-6/5848 про новий штат та зміни в організації виробництва і праці був виданий 14.03.2016 року, а наказ ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» за № 11-ОС був виданий 02.03.2016 року. Крім того, є норми Закону, які є обовязковими і ніякий наказ не може порушувати їх норм, тому така позиція незрозуміла.

Листом відділення Національної служби посередництва і примирення в Закарпатський області від 06.05.2016 року за № 01-07/07-228 було встановлено ряд порушень трудового законодавства, про що і зазначено в самому листі. В листі зазначено, що під час узгоджувально-консультаційної зустрічі директор державної установи ОСОБА_3 визнав, що при проведенні реорганізації допущено ряд порушень трудового законодавства.

Закарпатська обласна рада професійних спілок своїм листом від 30.06.2016 року за № 06-05/153-1з також встановила ряд порушень законодавства з боку керівництва ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія», яке видало оспорюваний наказ за № 11-ОС від 02.03.2016 року. В листі чітко зазначено, що були порушені норми ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Позивач вважає, що наказ за № 11-ОС був виданий 02.03.2016 року з порушенням норм діючого законодавства і це в подальшому порушило його права як працівника і громадянина, так як проведені з порушеннями законодавства зміни в організації виробництва і праці в ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» в подальшому призвели до його незаконного звільнення. Повністю порушена процедура проведення змін в організації виробництва і праці в ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія», так як недотримані норми ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 49-4 КЗпП України та пунктів 3.2 та 3.6 чинного колективного договору.

Крім того, за твердженням позивача порушена норма ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», згідно з якою звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи чи зі служби.

Не дивлячись на норму цієї статті він все ж таки був звільнений, хоча займав виборну посаду голови профкому.

Позивач зауважує, що враховуючи те, що про наказ № 11-ОС від 02.03.2016 року йому стало відомо 29.03.2016 року, то вважає, що ним не порушений строк для подачі позову про оскарження вищевказаного наказу, який видано з порушеннями діючого законодавства України, а саме ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 49-4 КЗпП України та пунктів 3.2 та 3.6 чинного колективного договору. Видання цього наказу порушило його права як працівника державної установи та позбавило його займаної посади.

Враховуючи те, що керівником ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» видано наказ № 11-ОС від 02.03.2016 року з порушенням норм ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 49-4 КЗпП України та пунктів 3.2 та 3.6 чинного колективного договору, то позивач вважає його незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач вказує, що прийняття даного наказу порушило його права та призвело до його звільнення. Крім того, вважає, що керівником ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» порушена норма ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», згідно з якою звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався. Враховуючи те, що він був головою профкому дана норма прямо стосувалася його і відповідне подальше звільнення його він вважає незаконним.

Позивач стверджує, що всупереч вимог КЗпП України це звільнення проведено з грубим порушенням його трудових прав, а відтак, наказ № 27-ОС від 27.05.2016 року про звільнення у звязку із скороченням штатів прийнятий на підставі, в межах та у спосіб, не передбачених чинним законодавством.

З посиланням на викладене позивач просить суд: поновити строки подання цієї позовної заяви у випадку, якщо суд вважає, що порушені строки її подачі; визнати наказ № 11-ОС від 02.03.2016 року незаконним і протиправним та скасувати його; визнати звільнення ОСОБА_1 незаконним; скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 за № 27-ОС від 27.05.2016 року як незаконний та протиправний; поновити ОСОБА_1 на посаді завідуючого загальним відділом державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія»; стягнути з державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» (, вул. Станційна, 56, м. Ужгород) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини, і просять позов задовольнити повністю.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили, вважаючи позовні вимоги позивача необґрунтованими, а тому просять у задоволенні позову відмовити.

Під час розгляду справи представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності, згідно з якою відповідно до положень ст. 267 ЦК України просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, вважаючи, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки позов поданий до суду лише 21.11.2016 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 233 КЗпП України. Представник відповідача зазначив, що як вбачається з позову та доданих до нього матеріалів, позивачем пропущено строк для звернення до суду, так як згідно з наказом від 27.05.2016 року № 27-ОС він був звільнений з роботи 31.05.2016.року, а звернувся до суду тільки 21.11.2016 року (а.с. 59).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен громадянин має прав на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 5-1 КЗпП України закріплено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

В судовому засіданні встановлено, що 24.12.2012 року ОСОБА_1 прийнято на посаду завідувача загального відділу державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» згідно з наказом від 24.12.2012 року за № 4-ОС, що стверджується відповідним записом про роботу в його трудовій книжці (а.с. 16).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 також обіймав посаду голови профспілкового комітету ППО працівників державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія».

02.03.2016 року директором державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» видано наказ № 11-ОС «Про зміну в організації виробництва та праці», згідно з яким у звязку зі зміною структури державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» наказано: ввести в дію структуру державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» з 01.03.2016 року; завідувачу відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності головному бухгалтеру внести відповідні зміни у штатний розпис та подати такий на затвердження; завідувачу відділу кадрової роботи після затвердження штатного розпису забезпечити: здійснення відповідних заходів в установленому законодавством порядку щодо працівників державної установи, посади яких скорочуються відповідно до структури та штатного розпису, згідно з списком (додаток до наказу); здійснення заходів щодо переведення працівників (за їх згодою) на посади, які передбачені новим штатним розписом в установленому законодавством порядку (а.с. 68).

Наказом директора державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» від 29.03.2016 року за № 14-ОС «Про ведення в дію штатного розпису» наказано: ввести в дію з 01.03.2016 року штатний розпис державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія», затверджений ОСОБА_5 України 16.03.2016 року; завідувачу відділу кадрової роботи в термін до 31.03.2016 року провести організаційні заходи з кадрових питань щодо: працівників державної установи, посади яких скорочуються відповідно до структури та штатного розпису; переведення працівників (за їх згодою) на посади, які передбачені новим штатним розписом в установленому законодавством порядку відповідно до законодавства; відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності забезпечити оплату праці працівників відповідних структурних підрозділів до завершення заходів, передбачених пунктом 2 цього наказу (а.с. 71).

До списку працівників Закарпатської фітолабораторії, посади яких скорочуються відповідно до структури та штатного розпису, що є додатком до наказу Закарпатської фітолабораторії від 29.03.2016 року за № 14-ОС, увійшов позивач ОСОБА_1 (а.с. 72).

Від підпису в наказі від 29.03.2016 року за № 14-ОС «Про введення в дію штатного розпису» позивач відмовився, про що було складено акт від 29.03.2016 року № 1 «Про відмову поставити підпис на ознайомлення із наказом від 29.03.2016 року № 14-ОС «Про ведення в дію штатного розпису» (а.с. 77).

З штатного розпису на 2016 рік державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія», затвердженого заступником голови Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України 16.03.2016 року, який вводиться в дію з 01.03.2016 року, вбачається наявність 57 посад загального фонду та 22 посади спеціального фонду, в тому числі посада загального фонду завідувача загального відділу лише із зазначенням записів у відповідних графах «фонд з/плати за 01-02 місяці» та «фонд з/плати на 2016 р.» у розмірі 4720 грн. (а.с. 78-81).

Наказом директора державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» від 31.03.2016 року за № 15-ОС «Про переведення працівників Закарпатської фітолабораторії» наказано перевести з 01.04.2016 року з посадовими окладами згідно з штатним розписом пятдесят двох осіб на підставі їх заяв (а.с. 83-90).

31.03.2016 року ОСОБА_1 одержано повідомлення завідувача відділу кадрової роботи, у якому зазначено, що у звязку із зміною організаційної структури та штатного розпису ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» на підставі наказу по установі від 02.03.2016 року № 11-ОС «Про зміни в організації виробництва і праці», згідно з ст. 49-2 КЗпП України, позивач повідомляється, що посада завідувача загального відділу, яку він обіймає, скорочується і йому пропонується посада підсобного працівника, водія (спец. фонд). З пропозицією позивач ознайомився, про що свідчить його підпис, при цьому у відповідному рядку повідомлення «згоден» позивач вказав, що про свою згоду повідомить 31.05.2016 року. Відповідний рядок повідомлення «від пропозиції відмовляюсь» залишився порожнім (а.с. 92).

07.04.2016 року позивачем одержано повідомлення директора державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія», згідно з яким ОСОБА_1 повідомлено про наявність вакантної посади головного фахівця відділу фітосанітарного аналізу та аналітики пестицидів, агрохімікатів станом на 06.04.2018 року, у звязку з чим йому запропоновано переведення на вказану посаду та повідомити про свою згоду або відмову шляхом підписання відповідного рядку в цьому повідомленні, а у разі згоди подати відповідну заяву до відділу кадрів. З даною пропозицією позивач ознайомився, про що свідчить його підпис, при цьому у відповідному рядку повідомлення «згоден» позивач повторно вказав, що про свою згоду повідомить 31.05.2016 року. Відповідний рядок повідомлення «від пропозиції відмовляюсь» залишився порожнім (а.с. 93).

У відповідь на запит позивача від 31.03.2016 року директором державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» у листі від 12.04.2016 року за № 01-13/100 повідомлено, що згідно із структурою та штатним розписом, затверджених Дежветфітослужбою України 16.03.2016 року обєднано 3 структурні підрозділи і утворено відділ фітосанітарного аналізу, процедур та аналітики пестицидів, агрохімікатів, структурний підрозділ під назвою «загальний відділ», як окремий відділ, ліквідовано. Наказом ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» № 14-ОС від 29.03.2016 року зобовязано завідувача відділу кадрової роботи провести організаційні заходи з кадрових питань щодо працівників державної установи, посади яких скорочуються, відповідно до структури та штатного розпису. Зазначено, що відповідно до ст. 49-2 КЗпП позивача було повідомлено про те, що посада завідувача загальним відділом, яку він обіймає, скорочується і йому станом на 06.04.2016 року запропоновано 3 вакантні посади з урахуванням кваліфікації (а.с. 94).

Разом з тим, у відповідь на лист № 90/01-12 від 04.04.2016 року голови профспілкового комітету ППО працівників ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» ОСОБА_1 адміністрацією установи відповідача повідомлено, що за загальним правилом, при обговоренні питань на засіданні профспілкового комітету, зокрема змін, які мають суттєве значення, а в даному випадку повідомлення про зміни в організації виробництва і праці (зміна структури та штатного розпису) повинні бути запрошені і представники від адміністрації, які надають розяснення щодо запроваджених та затверджених змін. Однак, цього не було здійснено. Частиною 3 ст. 64 Господарського кодексу України закріплено право власника або уповноваженого ним органу на визначення численності працівників і штатного розкладу. Ніхто не може ставити під сумнів доцільність скорочення чисельності або штату працівників і ніхто не може навязати власнику чи уповноваженому ним органу свою волю відносно скорочення тієї чи іншої посади. Відтак, державна установа самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Враховуючи те, що абз. 8 п. 5 розділу 11 «Прикінцеві положення» Закону України від 24.12.2015 року № 911-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та дорученням Премєр-міністра України від 25.01.2016 року № 267/1/1-16 зобовязано переглянути типові та примірні штати бюджетних установ з метою скорочення керівного, адміністративного, управлінського, господарсько-обслуговуючого персоналу, водіїв, які обслуговують громадські будівлі, відтак, з початку 2016 року на щотижневих виробничих нарадах, в яких ОСОБА_1 приймав участь, постійно наголошувалося та вказувалося про неминучі зміни в структурі та штатному розписі у 2016 році. Тому, з метою забезпечення оптимізації доцільним було скорочення кількості штатних одиниць як керівного, так і обслуговуючого персоналу, потреба у яких відпала та обєднання трьох структурних підрозділів у один виробничий відділ. Метою обєднання є покращення оперативності в роботі, контролю за якістю відібрання зразків, моніторингу фітосанітарного стану в області, уникання неузгодженості дій між відділами, зокрема при оперативному звітуванню про виконану роботу. Про необхідність вжиття відповідних заходів підтверджується листом ОСОБА_5 України № 15-7-6/5848 від 14.03.2016 року. Також зауважено, що приписи ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (права профспілок, їх об'єднань у забезпеченні зайнятості населення) вказують на нагальну необхідність завчасного повідомлення (не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень) надати первинним профспілковим організаціям інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Внаслідок зміни внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи працівникам, посади яких скорочені, були запропоновані вакантні посади з дотриманням вимог ст. 49-2 КЗпП України, що є однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату з дотриманням обовязку працевлаштування працівників, що в свою чергу дало можливість уникнути фактичного вивільнення працівників (а.с. 95, 96).

З подання директора державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» від 05.05.2016 року за № 01-13/118, адресованого голові райкому профспілки АПК, вбачається, що у звязку із зміною структури та штатного розпису державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія», згідно з наказами державної установи від 02.03.2016 року № 11-ОС та від 29.03.2016 року № 14-ОС скорочено посаду завідувач загального відділу, яку обіймає ОСОБА_1, який є головою ППО державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія». Йому було запропоновано вакантні посади головного фахівця відділу фітосанітарного аналізу, процедур та аналітики пестицидів, агрохімікатів, водія та підсобного працівника, але згоди на переведення на одну із цих посад він не надав. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 42, 43 КЗпП України, директор установи просив розглянути подання в установленому порядку на засіданні профспілкового комітету та дати згоду на звільнення завідуючого загальним відділом ОСОБА_1 за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 99).

16.05.2016 року позивачем було одержано повідомлення від завідувача відділу кадрової роботи за № 01-13/131, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлено про наявність вакантних посад в державній установі «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» станом на 16.05.2016 року: головний фахівець відділу фітосанітарного аналізу, процедур та аналітики пестицидів, агрохімікатів; провідний фахівець відділу фітосанітарного аналізу, процедур та аналітики пестицидів, агрохімікатів; водій; підсобний працівник. У повідомлені також зазначено, що у разі згоди на призначення на одну із посад просять подати відповідну заяву до відділу кадрів (а.с. 102).

Згідно з протоколом проведення загальних зборів трудового колективу державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» від 19.05.2016 року за № 2, серед іншого, вирішено: листи-звернення, направлені головою первинної профспілкової організації державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» ОСОБА_1 у вищестоящі та інші установи, які неузгоджені із зборами трудового колективу, не підтримати; заборонити представляти інтереси колективу державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» в різних установах і судах з даного питання; провести профспілкові збори, на яких переобрати голову профспілкової первинної організації державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» (а.с. 103-106).

Відповідно до постанови президії працівників агропромислового комплексу Ужгородської районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу Закарпатської обласної профспілкової організації «Про надання згоди на звільнення ОСОБА_1М.» від 20.05.2016 року за № П 8, враховуючи, що голова Ужгородської районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу ОСОБА_6 повідомила, що від директора ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» отримано подання від 05.05.2016 року № 01-13/118 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 завідувача загального відділу, голови профкому по ст. 40 п. 1 КЗпП України у звязку з скороченням штату згідно із наказами вищезазначеної установи від 02.03.2016 року № 11-ОС та від 29.03.2016 року № 14-ОС скорочено посаду завідувача загального відділу, яку обіймав ОСОБА_1, працівника про скорочення посади було повідомлено завчасно і йому запропоновано вакантні посади, які були на даний час в організації головного фахівця відділу фітосанітарного аналізу, процедур та аналітики пестицидів, агрохімікатів, посаду водія, підсобного працівника, однак, на переведення його на одну з вищезазначених посад він на даний час згоди не дав, керуючись ст. ст. 39 ,41 Закону України « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. ст. 40, 43, 44 КЗпП України президія постановила: дати згоду на звільнення ОСОБА_1 голови профкому, завідувача загального відділу ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» по ст. 40 п. 1 КЗпП України у звязку із скороченням штату (чисельності) з дотриманням вимог трудового законодавства; рекомендувати ОСОБА_1 визначитися із запропонованими вакантними посадами; директору ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» ОСОБА_3 в разі згоди ОСОБА_1 на переведення на іншу посаду, вишукати можливість компенсувати різницю в оплаті праці між скороченою і новою посадами відповідно до чинного законодавства (а.с. 109).

Наказом директора державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» від 27.05.2016 року за № 27-ОС «Про звільнення ОСОБА_1М.» звільнено з роботи ОСОБА_1, завідувача загального відділу, 31.05.2016 року у звязку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу посаду на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також наказано відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1, виплатити йому вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України та письмово повідомити про нараховані суми, належні йому до виплати перед виплатою цих сум згідно зі ст. 116 КЗпП України (а.с. 110).

З акту про відмову ОСОБА_1 від переведення на іншу посаду від 31.05.2016 року вбачається, що у присутності головного фахівця відділу кадрової роботи, головного юрисконсульта, завідувачем відділу кадрової роботи у звязку зі скороченням посади завідувача загального відділу, відповідно до наказу державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» від 29.03.2016 року № 14-ОС, яку обіймає ОСОБА_1, йому в черговий раз запропоновано переведення на іншу роботу за такими вільними посадами: головний фахівець відділу фітосанітарного аналізу, процедур та аналітики пестицидів, агрохімікатів; провідний фахівець відділу фітосанітарного аналізу, процедур та аналітики пестицидів, агрохімікатів; водій; підсобний працівник. Від переведення на запропоновані посади ОСОБА_1 відмовився. З актом ОСОБА_1 ознайомився 31.05.2016 року, про що свідчить його підпис (а.с. 113).

Підставою звільнення, як зазначено в тексті наказу від 27.05.2016 року за № 27-ОС, є: наказ державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» від 29.03.2016 року № 14-ОС «Про введення в дію штатного розпису»; відмова ОСОБА_1 від переведення на іншу посаду; згода на звільнення районної профспілкової організації АПК (протокол від 20.05.2016 року № П 8).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця від 1982 року, яка ратифікована Україною 04.02.1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавці.

Таким чином, у разі предявлення позову про поновлення на роботі працівника, звільненого з ініціативи роботодавця, саме на останнього покладається тягар доведення законності такого звільнення. Будь-які сумніви в законності такого звільнення повинні тлумачитися в користь працівника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строків його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до положень ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як розяснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, але не виконав обовязок надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які зявилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення працівника.

Як встановлено судом, відповідно до штатного розпису, що є додатком до наказу Закарпатської фітолабораторії від 29.03.2016 року за № 14-ОС, що вводився в дію з 01.03.2016 року, в загальному фонді державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» всього були наявні 57 одиниць посад, а в спеціальному фонді 22 одиниць посад.

Доказів, які б належним чином підтверджували факт надання позивачу пропозицій про всі наявні в установі вакансії, включаючи в загальному та спеціальному фондах, і які зявилися у цих фондах до моменту звільнення ОСОБА_1, тобто до 31.05.2016 року, матеріали справи не містять.

Позивачу були вручені повідомлення про заплановане звільнення, в яких йому пропонувалися лише чотири посади: головний фахівець відділу фітосанітарного аналізу, процедур та аналітики пестицидів, агрохімікатів; провідний фахівець відділу фітосанітарного аналізу, процедур та аналітики пестицидів, агрохімікатів; водій; підсобний працівник.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Враховуючи наведені обставини справи, суд вважає, що при звільненні позивача відповідачем не було дотримано вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки позивачу не було запропоновано всіх вакансій, які існували у відповідача у період звільнення позивача.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Проте, матеріали справи не містять докази дотримання відповідачем вимог ст. 42 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2, 3 статті 41 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Також судом встановлено, що позивач був головою профспілкового комітету ППО працівників державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія».

За приписами ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі незявлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» працівникам підприємств, установ або організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (обєднання профспілок).

В силу положень ч. 4 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи чи зі служби. Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у звязку з неналежним виконанням своїх обовязків або за власним бажанням, за винятком випадків, коли це обумовлено станом здоровя.

У відповідності до постанови президії працівників агропромислового комплексу Ужгородської районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу Закарпатської обласної профспілкової організації від 20.05.2016 року за № П 8 надано згоду на звільнення ОСОБА_1

Разом з тим, зі змісту вищезазначеної постанови профспілкової організації слідує, що надання згоди обґрунтовувалося виключно поданням директора відповідача від 05.05.2016 року за № 01-13/118 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 При цьому, питання щодо наявності у вивільнюваного працівника переважного права на залишення на роботі, згідно зі ст. 42 КЗпП України, профспілкою не вирішувалося.

Також профспілкою не зясовувалося питання гарантії щодо недопущення звільнення з ініціативи роботодавця позивача, який був обираний до складу профспілкового органу установи, протягом року після закінчення терміну, на який він обирався.

Крім того, суд вважає, що при звільненні позивача було порушено приписи ст. 43 КЗпП України, оскільки засідання президії профспілкової організації відбулося за відсутності працівника, а доказів присутності позивача на засіданні та доказів його належного повідомлення про таке засідання матеріали справи не містять.

Суд констатує, що вимоги щодо розгляду подання роботодавця про звільнення у присутності працівника (ч. 3 ст. 43 КЗпП України) не є суто формальністю. Вказана норма є імперативною та не дозволяє жодних відступів від неї. Присутність працівника на засіданні профкому забезпечує можливість надання ним пояснень по суті подання, та відповідно захист його трудових прав, як менш захищеної сторони у трудових відносинах. Недотримання таких приписів у свою чергу ставить під сумнів законність звільнення.

Отже, беручи до уваги наведене, суд приходить до переконання, що звільнення позивача ОСОБА_1 відбулося без дотримання приписів ст. ст. 42, 43 КЗпП України, ч. 4 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як розяснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

За таких обставин, позовні вимоги про скасування наказу державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» від 27.05.2016 року за № 27-ОС про звільнення з роботи та поновлення позивача на посаді завідувача загального відділу є обґрунтованими.

Що стосується позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до положень п. п. 2, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Згідно з розрахунковим листком відповідача за травень 2016 року позивачу станом на 31.05.2016 року було виплачено вихідну допомогу в сумі 3889,70 грн. (а.с. 112).

Розрахунок вихідної допомоги здійснюється відповідно до Порядку від 08.02.1995 року № 100 виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню. Працівнику, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відтак, середньомісячна заробітна плата за останні повні два місяців перед звільненням позивача (березень та квітень 2016 року) становить 3889,70 грн.

Кількість робочих днів у вказаний період 22 дні (22 дні у березні + 21 день у квітні = 43 / 2 = 21,50) та середньоденна заробітна плата для вирахування середнього заробітку складає 176,80 грн. (3889,70 / 22 днів = 176,80).

Час вимушеного прогулу за період з 01.06.2016 року по 10.10.2018 року, включно, складає 591 робочий день.

Звідси розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2016 року по 10.10.2018 року становить 104488,80 грн. (591 робочий день х 176,80 = 104488,80).

У відповідності до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст. 36 та пунктах 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

В пунктах 6, 20, 21, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні суми, що підлягають стягненню. Оскільки справлення і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про зазначає в резолютивній частині.

Враховуючи, що позивачу при звільненні була виплачена вихідна допомога в розмірі 3889,70 грн. згідно з розрахунковим листком по заробітній платі за травень 2016 року, до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 100599,10 грн. (104488,80 - 3889,70 = 105999,10 грн.) (без утримання податків й інших обовязкових платежів).

Що стосується позовної вимоги позивача про визнання наказу від 02.03.2016 року № 11-ОС «Про зміну в організації виробництва та праці» незаконним і протиправним та скасування такого, суд зазначає, що дана вимога до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 64 Господарського кодексу України визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Таким чином, визначення організаційної структури, чисельності працівників та штатного розпису належить до виключної компетенції установи.

Суд не вправі втручатися в прийняття власником підприємства рішень щодо зміни організаційної структури та чисельності працівників.

Доводи представника відповідача про те, що при звільненні позивача ОСОБА_1 з роботи були дотримані положення діючого законодавства України не заслуговують на увагу, оскільки суперечать встановленим судом обставинам справи та спростовуються її матеріалами.

Разом з тим, відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Передбачений у ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору та вказаною нормою Закону визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду.

Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

У відповідності до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобовязаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного чи тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд зясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи і обовязки сторін.

Згідно з наказом директора державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» від 27.05.2016 року за № 27-ОС «Про звільнення ОСОБА_1М.» позивача звільнено з 31.05.2016 року.

З наказом про звільнення ОСОБА_1 ознайомився 31.05.2016 року, про що свідчить відповідний запис та підпис позивача у наказі, що останнім не оспорюється.

Також ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив факт отримання ним трудової книжки від відповідача у червні 2016 року.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Позов про поновлення на роботі позивачем подано 21.11.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просить суд поновити строки подання цієї позовної заяви у випадку, якщо суд вважає, що порушені строки її подачі, посилаючись на те, що його звільнення порушило нормальний спосіб життя, зважаючи на те, що він гіпертонік, дана подія призводила до підвищення артеріального тиску, який тільки тепер вдалося нормалізувати вживанням великої кількості медикаментів. Позивач зазначає, що проаналізувавши його звільнення він зрозумів, що не має достатньої юридичної кваліфікації для ведення справ в суді та свого захисту, а тому почав розшукувати юриста. 21.11.2016 року ним була укладена угода про надання правової допомоги з адвокатом і в той же день йому були підготовлені документи для подання до суду. Позивач вважає, що вищевказані події та порушення законодавства є достатньою підставою для поновлення йому строків подання цієї позовної заяви у випадку, якщо суд вважає, що ним порушені строки її подачі.

В порядку перевірки дотримання визначеного ст. 233 КЗпП України місячного строку звернення до суду за захистом порушеного права при звільненні встановлено наступне.

Аналіз зібраних в справі доказів вказує на те, що ОСОБА_1 достовірно знав 31.05.2016 року про його звільнення.

Наведені позивачем доводи у позовній заяві та долучені до матеріалів справи під час судового розгляду в якості доказів оригінали медичних документів, які, за твердженням позивача, підтверджують погіршення його стану здоровя у період після звільнення його з ДУ «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» та звернення до різних лікарів за допомогою, а саме: консультації невропатолога ОСОБА_1 від 15.06.2016 року; консультативний висновок спеціаліста ОСОБА_1 від 11.07.2016 року; консультативний висновок спеціаліста ОСОБА_1 від 10.08.2016 року; консультації невропатолога ОСОБА_1 від 22.09.2016 року, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не можуть бути належними та допустимими доказами відсутності можливості звернутися до суду за захистом свого порушено права понад пяти місяців.

Таким чином, про звільнення з 31.05.2016 року позивач знав у день звільнення, тобто 31.05.2016 року (з моменту ознайомлення з наказом про звільнення), трудову книжку йому було видано у червні 2016 року, відтак, подання позову 21.11.2016 року є зверненням до суду за захистом порушеного права з пропуском визначеного ст. 233 КЗпП України місячного строку.

У справах «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини розяснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Поважності причин пропуску строку не встановлено, а тому, суд дійшов висновку, що відповідно у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити у звязку з пропуском строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 4, 13, 82, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 5-1, 40, 42, 43, 49-2, 233-235 КЗпП України, ст. 64 ГК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до державної установи «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія» про визнання наказів незаконними та протиправними, їх скасування, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: державна установа «Закарпатська обласна фітосанітарна лабораторія», , що знаходиться за адресою: вул. Станційна, 56, м. Ужгород, Закарпатська область.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Дата складення повного судового рішення 10 жовтня 2018 року

Головуюча О.М. Світлик