Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 707/1222/17

провадження № 61-8215 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
відповідач-державне підприємство «Корсунь-Шевченківське лісове господарство»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» на рішення Черкаського районного суду Черкаської області у складі судді Соколишиної Л. Б. від 05 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Нерушак Л. В., Бабенка В. М., Карпенко О. В. від 31 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» про відшкодування моральної шкоди.

Встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» (далі - ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство») про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 05 серпня 2016 року близько 08 години їхній син ОСОБА_6, працюючи лісорубом на ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», отримав наряд на роботу до Кумейківського лісництва та у складі бригади направився на ділянку кварталу № 65 відділу № 5 для виконання робіт по проведенню суцільної санітарної рубки. Під час виконання робіт, а саме проведення валки лісу на пасіці № 1, близько 12 години, стовбур дерева вдарив ОСОБА_6, якого після цього машиною швидкої допомоги доставлено до Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні, де він через деякий час помер.

Зазначаютьщо внаслідок смерті сина їм - батькам, завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вони втратили рідного сина, з яким проживали та на утриманні якого були. Смерть сина змусила позивачів корінним чином змінити їх життя, оскільки після загибелі сина вони змушені самостійно облаштовувати свій побут, їм завдано глибоких моральних страждань з огляду на незворотні негативні наслідки, що настали внаслідок смерті їх сина.

Посилаючись на вказані обставини позивачі просили задовольнити позов та стягнути з ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 200 000,00грн моральної шкоди на кожного без утримання податку з доходу фізичної особи.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 100 000,00 грн моральної шкоди кожному; узадоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачами доведено правомірність своїх позовних вимог та установлено причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та спричиненою моральною шкодою, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31 жовтня 2017 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції на предмет доведеності та обґрунтованості позову є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи дійшли односторонніх та передчасних висновків про задоволенні позову, оскільки судами порушено норми матеріального права та неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 березня 2018 року вказану справу передано на розгляд до Верховного Суду.

Сторони не скористалися правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до статті 153 Кодексу законів про працю України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою, що до неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із частиною 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Судами установлено, що ОСОБА_6, працював лісорубом на ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», що підтверджується даними копії трудової книжки.

Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками його є ОСОБА_4 та ОСОБА_5

05 серпня 2016 року їхній син ОСОБА_6 отримав наряд на роботу до Кумеківського лісництва та у складі бригади направився на ділянку кварталу № 65 відділу № 5 для виконання робіт по проведенню суцільної санітарної рубки. Під час виконання робіт, а саме проведення валки лісу на пасіці № 1, близько 12 години, стовбур дерева вдарив ОСОБА_6, якого після цього машиною швидкої допомоги доставлено до Корсунь-Шевченківського ЦРЛ, де ОСОБА_6 через деякий час помер.

Згідно із висновком Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи від 9 вересня 2016 року № 01-1-06/502 причиною смерті лісоруба ОСОБА_6 є сполучена травма тулуба та кінцівок внаслідок удару падаючим предметом.

Згідно із висновком експерта судово-медичної токсикологічної експертизи кровівід 16 серпня 2016 року № 645 у ОСОБА_6 виявлено 0, 37 проміле етилового спирту. Така концентрація етилового спирту має незначний вплив на організм живої особи.

Згідно даних акту форми Н-1 про нещасний випадок на підприємстві, пов`язаний з виробництвом від 19 вересня 2016 року, нещасний випадок, який стався із сином позивачів 05 серпня 2016 року, визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків, тобто смертю потерпілого і заподіянням моральної шкоди його батькам є прямий причинний зв`язок, а також є вина відповідача у настанні вказаних негативних наслідків, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

У касаційній скарзі ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» посилається на те що суди порушили норми матеріального та процесуального права та не врахували того, що працівником допущено грубу необережність, що призвела до його загибелі. Також посилається на те, що при визначенні розміру моральної шкоди суди відійшли від засад принципу розумності та справедливості. Слід зазначити, що суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку вказаним доводам та обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами у справі установлено причинно-наслідковий зв'язок між діями протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суди врахували глибину душевних страждань позивачів.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судових рішень відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 707/1222/17 зупинено виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням того, що касаційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані рішення без змін, на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України колегія поновлює виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство».

Поновити виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська