Справа № 333/3022/18
Провадження № 2-з/333/48/18
УХВАЛА

Іменем України

27 липня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Бараховій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Запорізькій області, про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Запорізькій області, про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; визнати за нею право власності 1/3 частину приміщення АДРЕСА_2; повернути автомобіль «Mercedes - 220»; визнати за нею та за відповідачем право власності по 1/2 частині зазначеного автомобіля; стягнути з відповідача судові витрати.

26 липня 2018 позивачем надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: 1) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1; 2) приміщення під АДРЕСА_2; 2) автомобіль марки «Mercedes - 220», державний реєстраційний знак НОМЕР_1.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК не здійснюється.

Вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Як встановлено, у ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити засоби забезпечення позову, в тому числі шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто арешт на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Документи, які додані позивачем до позовної заяви, а саме відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, датовані 13 червня 2018 року, щодо нежитлового приміщення № 315, розташованого по просп. Соборному у м. Запоріжжя - 04 липня 2018 року.

Жодних документі, підтверджуючих право власності відповідача станом на 26 липня 2018 року (часу звернення із заявою про забезпечення позову) суду не надано.

Окрім цього, ОСОБА_1 просить накласти арешт на приміщення № АДРЕСА_2 в цілому, хоча за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме від 04 липня 2018 року житлове приміщення перебуває у спільній частковій власності.

Щодо накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes - 220», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, то у матеріалах справи взагалі відсутні правовстановлюючі документи на останній.

Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, хто на цей час є власником вказаного спірного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, відповідно до вищевказаної норми закону, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику про необхідність надання додаткових доказів щодо власника спірного майна.

У разі неможливості отримання вказаних доказів самостійно, позивач має право звернутися до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 116-118 ЦПК України, із заявою про забезпечення доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність на цей час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки вказане клопотання є передчасним.

Окрім цього, у заяві про забезпечення позову позивачем на порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, не вказані пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Запорізькій області, про поділ спільного майна подружжя - залишити без задоволення.

Сторони можуть отримати інформацію про стан розгляду справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://court.gov.ua/fair/sud0812/

Роз'яснити, що заявник не позбавлений можливості на повторне звернення до суду із заявою після усунення умов, що були підставою для відмови в задоволені заяві.

Копію цієї ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва