МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. Справа №370/2837/18

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними матеріалами справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

10.10.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» (далі позивач, ТОВ «ФК є гроші») звернулося до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову позивач, в особі директора ОСОБА_2, посилалась на те, що 28.05.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем був укладений договір № -006112 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com, відповідно до умов якого відповідачу було перераховано на картковий рахунок №243697 позику в сумі 1500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день строком на 31 день. В свою чергу, позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором. Товариство свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплачує, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № -006112 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 28.05.2018 року в розмірі 9320,55 грн., судові витрати по справі в розмірі 1762,00 грн. та витрати на юридичні послуги в сумі 1500,00 грн. Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 26.10.2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк для подачі відзиву на позов.

Копію ухвали суду від 26.10.2018 року та позовну заяву з доданими до неї документами відповідач отримав 08.11.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 604, відзив у встановлений строк не подав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

28.05.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 був укладений договір № -006112 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com, відповідно до умов якого відповідачу було перераховано на картковий рахунок №243697 позику в сумі 1500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день строком на 31 день. В свою чергу, позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором (а.с. 11-18).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.

Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно кредитного Договору № -006112 від 28.05.2018 року позика надавалась строком на 31 день, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с. 19-23). Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1046, 1048. 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконав.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Так, згідно розрахунку позивача, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія є гроші» за Договором № -006112 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 28.05.2018 року у розмірі 9320,55 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 1500,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 3455,55 грн., заборгованість за пенею 4365,00 грн. (19-23).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань і заборгованість за Договором не погашає.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ст. ст. 509, 525, 526, 1050 ЦК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як встановлено з письмових доказів наданих позивачем, відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, тому враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 4955,55 гривень, з яких: 1500,00 гривень заборгованість за кредитом; 3455,55 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 4365,00 гривень, яка відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то з огляду на вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, де зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені (неустойки) в даному випадку до розміру заборгованості за кредитом 1500 гривень.

А тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вимог стягнення боргу за кредитним договором № -006112 від 28.05.2018 р. підлягають частковому задоволенню, і з відповідача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 6455,55 грн., що включає в себе: 1500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3455,55 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1500,00 грн. заборгованість за пенею.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с. 50) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 762,00 грн.

Що стосується стягнення витрат позивача повязаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, слід вказати наступне.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2018 року позивач уклав договір про надання юридичних послуг № 01/08-1 з ФОП ОСОБА_3, яка діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2 112462. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_3 має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога про стягнення витрат за юридичні послуги, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. задоволенню не підлягає, а тому в цій частині вимог слід відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 133, 137, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» заборгованість за кредитним договором № -006112 від 28.05.2018 р. на загальну суму 6455,55 грн., що включає в себе: 1500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3455,55 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1500,00 грн. заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку передбаченому ст.ст. 354-355 та підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 26.12.2018 року.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші»: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 10-к, код ЄРДПОУ;

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1; адреса - 08010, АДРЕСА_1

Суддя А.В. Косенко