Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3263/18 Головуючий у 1-й інстанції: Піх Ю.Р.
Є.У.№ 2-829/11 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Публічного Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред'явлення,

за апеляційною скаргоюПублічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2011 року задоволено позов ВАТ «Державний ощадний банк України» та стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором на суму 43 387, 03 грн., а також 553, 87 грн. компенсації судових витрат.

12 вересня 2011 року представник стягувача отримав виконавчі листи.

У травні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що виконавчий лист був втрачений у 2011 році під час його пересилання із Комунарського ВДВС до Михайлівського ВДВС. Про втрату виконавчого листа банк дізнався із відповіді виконавчої служби від 06.11.2017року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2018 року відмовлено у задоволені заяви Публічному Акціонерному Товариствуа «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Судове рішення мотивовано тим, що відсутні причини для поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання, Банком не наведені причини, які б унеможливлювали здійснювати своєчасний контроль за ходом виконання судового рішення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 433 ЦПК України, про те, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Встановивши, що стягувачем не доведено поважності причин пропуску строку у період з часу набрання законної сили рішенням суду з 13 червня 2011 року до травня 2018 року дати звернення суду із даною заявою, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам є неспроможними.

Заочне рішення суду першої інстанції, яким задоволені позовні вимоги банку, набрало законної сили 13 червня 2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи протягом одного року.

Згідно із ч.2 ст.22 закону «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Отже, граничний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання у цій справі 13.06.2012 р.

Банком зясовано, що 19.12.2011 року державним виконавцем Комунарського ВДВС було винесено постанову про закриття виконавчого провадженні, виконавчий лист направлено до Михайлівського ВДВС за місцем зареєстрованого проживання боржника.

У відповідності до частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин і видачі виконавчого листа, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

За змістом частини другої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи-підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Як встановлено судом ПАТ «Ощадбанк» звернулось до органів виконавчої служби із запитом щодо ходу виконання судового рішення лише у листопаді 2017 року, тоді як передбачений ст.30 Закону №606- XIV строк виконання судового рішення скінчився ще у липні 2012 року.

З відповідною заявою до суду про поновлення процесуального строку і видачу дублікату виконавчого листа Банк звернувся лише у травні 2018 року.

Отже, у період строку, протягом якого виконавча служба повинна була виконати судове рішення , а саме: з липня 2012 року по листопад 2017 року, ПАТ «Ощадбанк» не вчинено жодних дій щодо розшуку виконавчого листа, отримання його дублікату, повторного предявлення до примусового виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Суд не може безпідставно поновити строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Пасивна позиція стягувача, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи по виконанню рішення суду, вказують на те, що він не вживав активних дій з реалізації своїх прав стягувача у виконавчому провадженні.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що впродовж тривалого періоду часу Банк байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обовязків як сторони виконавчого, не сумлінно користувався усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Слід зазначати, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строків.

Так в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Заявник, подаючи заяву про поновлення строку, не дотримався вимог національного законодавства в частині надання відповідних, належних доказів.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують відсутності активних дій стягувача у здійсненні контролю за примусовим виконанням заочного рішення.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків щодо відсутності поважних причин пропуску строку, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2018 року по цій справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: