Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2713/18

Номер провадження: 2/511/1019/18

"28" грудня 2018 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Ільяшук А. В. , розглянувши позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Роздільнянської районної державнохї адмінстрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить постановити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 7013,46грн.

На підставі витягу автоматизованої системи документообігу Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.12.2018 для розгляду справи призначено головуючого суддю Ільяшук А.В.

Суд вважає, що вказана позовна заява подана в порушення вимог законодавства та повинна бути залишена без руху, з огляду на наступне.

Згідно вимог п. 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, особи можуть бути позбавлені батьківських прав виключно з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Однак, в позовній заяві не викладені конкретні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відповідно до вимогст.164 СК України, не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позивач заявляючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав не надає висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також інших документів, які стосуються справи

Згідно положень ст.19 Сімейного Кодексу України, питання щодо позбавлення батьківських прав певної особи повинно обов'язково розглядатися в досудовому порядку органом опіки та піклування з оформленням та видачою про це письмового висновку, однак, в матеріалах справи відсутній висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановлені законом строку, так як засідання органу опіки та піклування проводиться раз на місць.

Окрім того не додані акти обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, батьків, характеристики на батьків, на які суд може спиратися при постановленні рішення суду та встановлення істини по справі.

Крім того, позивав у позові зазначає, що відповідач має заборгованість по аліментах, але до позову не надано жодного доказу на підтвердження заборгованості по аліментах.

Також, за відомостями адресної довідки, наданої за правилами ч. 6 ст. 187 ЦПК України відділу надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в знятті та реєстрації по м. Роздільна Одеської області не значиться.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до роз'яснень п. 2 Постанови Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року, суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що зазначена заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Роздільнянської районної державнохї адмінстрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину,- залишити без руху, запропонувавши позивачу в п'ятиденний строк з дня отримання ухвали виправити вказані в ухвалі недоліки та попередити, що у випадку невиконання вимог суду позов буде вважатись неподаним та буде повернутий позивачу.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:А. В. Ільяшук