Справа № 588/1125/18
№ провадження 2-о/588/92/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Тростянецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Сумській області, ОСОБА_4, ОСОБА_12 встановлення факту народження дитини,

У С Т А Н О В И В:

Заявник у липні 2018 року звернулася до суду із указаною заявою, яку мотивувала тим, що її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, у яких ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_8, онук заявника. Свідоцтво про народження ОСОБА_9 було видане (рос.мова.) «Пролетарським отделом записи актов гражданського состояния г.Донецка» за №049209.

Заявник з метою отримання свідоцтва про народження звернулася до Тростянецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але її у видачі свідоцтва було відмовлено в зв'язку з тим, що не було надано документ закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження дитини.

Крім звернення до суду із заявою про установлення факту народження неможливо установити факт народження ОСОБА_10.

Посилаючись на указані обставини, заявник просить суд установити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_5 дитини чоловічої статі: ОСОБА_10 в Україні у місті Донецьк, Донецької області, у батьків дитини: батька ОСОБА_6 громадянина України, матері ОСОБА_4 громадянки України.

Ухвалою суду від 05.07.2018 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження і призначено справу до розгляду. Протокольною ухвалою суду від 12.07.2018 року було залучено до справи як заінтересованих осіб батьків дитини ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, подала заяву до суду, в якій просила справу розглянути без її участі, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не з'явився, відділом подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення заяви не заперечує (а.с.30).

Заінтересовані особи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися надали заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, підтвердили, що вони є батьками ОСОБА_10 (а.с.23,24).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що заявник є матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_6, громадянин України, та ОСОБА_11, громадянка України, зареєстрували шлюб 20.11.2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено актовий запис № 742, остання після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_2» (а.с. 8).

Згідно обмінної карти №567 ОСОБА_4 у віці 29 років народила ІНФОРМАЦІЯ_4 дитину хлопчика(а.с.27,28,29).

Відповідно до частини 1 статті 144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 1 статті 18 указаного Закону передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з переліком, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення №1085-р від 07.11.2014 року м. Донецьк входить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Пролетарським відділом записів актів громадянського стану міста Донецькавидано Свідоцтво про народження серії № 049209 від 25.11.2017 року, відповідно до якого 25.11.2017 року народився ОСОБА_10, батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про що 25.11.2017 року складено актовий запис про народження № 477, що також підтверджується світлинами, на яких зображено батьків з дитиною (а.с. 9).

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищевказаний документ є недійсним і не створює правових наслідків.

На звернення заявника щодо державної реєстрації народження ОСОБА_4 ОСОБА_3 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 03.07.2018 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження з підстав не надання нею документу закладу охорони здоров'я або медичної консультації комісії, що підтверджує факт народження дитини (а.с.10).

Підставою для державної реєстрації народження є, з поміж іншого, медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Відповідне медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), видане закладом охорони здоров'я у заявниці відсутнє.

Відповідно до пункту 7 частини 1статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 року № 9.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини ОСОБА_10 відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків.

Проте, Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Ураховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважаєза необхідне як виняток взяти до уваги документи про народження дитини, видані на окупованій території України, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, оскільки можливість збору доказів народження дитини на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав дитини та її батьків.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Ураховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо встановлення факту народження ОСОБА_10 дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження м.Донецьк, Україна.

Таким чином, заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Установити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Донецьк дитини чоловічої статі ОСОБА_10, батьком якого є громадянин України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а матір'ю - громадянка України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 23.07.2018 року.

Суддя М.В. Щербаченко