Справа № 161/8518/18
Провадження № 2/161/2620/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 13 вересня 2007 року між нею та відповідачем був розірваний шлюб, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №544. Від спільного шлюбу у них є донька - ОСОБА_5, 10.08.2002року, яка проживає разом з нею за адресою: м. Луцьк, вул. Чорновола, 2Б/31. Вона самостійно утримує їхню дитину. Батько її неповнолітньої доньки, ОСОБА_2 з 2007 року, після розірвання шлюбу, у вихованні неповнолітньої дитини участі не бере, коштів на її утримання не надає. Гроші на утримання дитини відмовляється платити, приховує свій дійсний заробіток. Відповідач по справі, офіційно не працює , але займається ремонтом автомобілів, таксуванням. Вважає, що за рішенням суду відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5, 10.08.2002року народження і за минулий час, а саме: за останні три роки, що в загальній сумі становить - 29126,5грн. (двадцять девять тисяч сто двадцять шість гривень 50 копійок). З врахуванням всіх витрат на місяць з моменту звернення до суду щомісячне стягнення з відповідача має становити 3310грн. (три тисячі триста десять гривень 00 копійок).

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила стягнути з ОСОБА_2, аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5, 10.08.2002року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 3310грн. (три тисячі триста десять гривень 00 коп.) щомісяця, починаючи стягувати з моменту предявлення позову в суд до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2, аліменти в її користь на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5, 10.08.2002року народження, у твердій грошовій сумі за минулий час, а саме: за останні три роки у розмірі 29126,5грн. (двадцять девять тисяч сто двадцять шість гривень 50 коп.)

23.08.2018р. відповідач подав відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтовує тим, що твердження позивача про те, що він не утримує свою доньку та матеріально не допомагає їй є неправдивими. Він займається вихованням дитини, матеріально забезпечує, піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання. Крім того, вітає свою дочку зі святами та з днями народженнями, дарую подарунки. На прохання доньки про те, що їй необхідно купити будь-які речі, одяг та взуття, він ніколи не відмовляє та купує все. Колишня дружина часто перешкоджає виконанню батьківських обовязків щодо дочки, відмовляючи у побаченні без нагляду матері. До органу опіки та піклування він з цього приводу не звертався аби не завдати психологічної травми дитині від конфлікту батьків. Враховуючи те, що він на даний час не має постійної роботи, отримує мінливий дохід, вважає вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, у розмірі 3310,00 грн. щомісячно безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству України. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі за минулий час, а саме: за останні три роки у розмірі 29126,50 грн. то згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивач ОСОБА_4 з дня припинення між ними шлюбних відносин позову про стягнення аліментів протягом останніх трьох років до нього не подавала та жодних претензій не мала. Позивачу відомо його місце офіційного проживання. Таким чином, він підтримує позовні вимоги щодо стягнення аліментів щомісячно у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не у розмірі 3310,00 грн., щомісячно, як просить у своїй позовній заяві ОСОБА_4.

18.10.2018р. ОСОБА_4 подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути на її користь на утримання неповнолітньої дитини 20229грн. додаткових витрат на дитину, додавши товарні чеки на придбання одягу.

Відповідачем ОСОБА_2 22.10.2018р. подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що позивачем не зазначено в чому саме полягають додаткові витрати на дитину, вважає такі вимоги відповідача безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у позовній заяві та у заяві про збільшення позовних вимог мотивів.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1300грн., щомісячно.

Відповідач заперечив позовні вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів за минулий час, оскільки після розірвання шлюбу жодного разу позивач до нього не зверталася з вимогою сплачувати аліменти, він в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу дитині. Крім того, вважає, що позивачем не доведено необхідності стягнення додаткових витрат на дитину.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень , установив таке.

З матеріалів справи випливає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 13 вересня 2007 року.

10 серпня 2002 року від шлюбу народилась донька ОСОБА_5, яка проживає з матірю, позивачем у справі.

Судом також встановлено, що неповнолітня дитина сторін перебуває на утриманні позивача. Відповідач у добровільному порядку не надає в повній мірі матеріальної допомоги на утримання доньки.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище сторін, і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1300грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3310грн., оскільки відповідач не має постійного заробітку, доходи його є мінливими, проживає з матірю похилого віку, яка потребує догляду.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь 29126,5грн. аліментів за минулий рік.

Згідно з ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України , кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду доказів про те, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача за минулі роки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, позивач ОСОБА_4 стверджувала, що вона не зверталась до відповідача з вимогою сплачувати аліменти на утримання дочки, оскільки шкодувала його. Лише двічі просила його одноразово надати матеріальну допомогу дитині.

Відповідач в судовому засіданні заперечив показання позивача та пояснив, що він в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу дитині.

Таким чином, у звязку з недоведеністю, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за минулий час.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивач, заявляючи позовну вимогу до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, як доказ надала суду чеки, з яких вбачається понесені витрати на придбання різного одягу.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають до задоволення , оскільки такі витрати не обумовлені особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, оздоровленням) , як це передбачено вказаною нормою Сімейного Кодексу України.

Згідно з п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до обов'язкового негайного виконання .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст. 12, 259, 263- 265, 430 ЦПК України, ст.ст. 180- 182, 184, 185, 191 СК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, рік народження та ідентифікаційний код невідомі, який проживає за адресою: 43000, м. Луцьк, вул. Гулака Артемовського, 15/65 в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: 43000, Волинська область , м. Луцьк, вул.Чорновола, буд.2Б/31, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1300грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, рік народження та ідентифікаційний код невідомі, який проживає за адресою: 43000, м. Луцьк, вул. Гулака Артемовського, 15/65 в дохід держави 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов'язкового негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: 43000, Волинська область , м. Луцьк, вул.Чорновола, буд.2Б/31.

Відповідач: ОСОБА_2, рік народження та ідентифікаційний код невідомі, який проживає за адресою: 43000, м. Луцьк, вул. Гулака Артемовського, 15/65.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.