Постанова

Іменем України

08 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 463/3368/15-ц

провадження № 61-1187 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
відповідачі: концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Управління торгівлі західного оперативного командування», публічне акціонерне товариство з газопостачання та газифікації «Львівгаз», приватне акціонерне товариство «Львівобленерго»,
треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова військ Західного оперативного командування, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на рішення Личаківського районного суду м. Львова у складі судді Головатого Р. Я. від 06 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Павлишина О. Ф., Прколоти Т. І., від 22 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Управління торгівлі західного оперативного командування», публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Львівгаз», приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова військ Західного оперативного командування, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про зобов'язання вчинити дії.

Встановив:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовами до концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Управління торгівлі західного оперативного командування» (далі - концерн «Військторгсервіс»), публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Львівгаз» (далі - ПАТ «Львівгаз»), приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (далі - ПрАТ «Львівобленерго»), треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова військ Західного оперативного командування (далі - КЕВ м. Львова), обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП «БТІЕО»), департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про зобов'язання вчинити дії, які ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2016 року об'єднано в одне провадження.

Позовні заяви мотивовані тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 зареєстровані та проживають в кімнаті/квартирі НОМЕР_2 у АДРЕСА_1. Вказане приміщення площею 86 кв. м надане чоловікові позивача - ОСОБА_12 на підставі спільного рішення адміністрації ремонтної майстерні техагрегатів продовольчої служби ПрикВО та профкому РМТПС ПрикВО у 1987 році.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 січня 2013 року у справі № 2/463/23/13 визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8 право на користування кімнатою АДРЕСА_3 для проживання.

ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 зареєстровані та проживають в кімнаті/квартирі АДРЕСА_1. Вказане приміщення площею 35 кв. м надане позивачу на підставі спільного рішення адміністрації ремонтної майстерні техагрегатів продовольчої служби ПрикВО та профкому РМТПС ПрикВО у 1990 році.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2013 року у справі № 2/463/21/13 визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_13право на користування кімнатою АДРЕСА_1 для проживання.

ОСОБА_6 зареєстрований та проживає в кімнаті/квартирі АДРЕСА_2. Вказане приміщення площею 32 кв. м надане позивачу на підставі спільного рішення адміністрації ремонтної майстерні техагрегатів продовольчої служби ПрикВО та профкому РМТПС ПрикВО у 1990 році.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2013року у справі № 2/463/22/13 визнано за ОСОБА_6 право на користування кімнатою АДРЕСА_2 для проживання.

Будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі концерну «Військторгсервіс».

Працівниками ПАТ «Львівгаз» 30червня 2009 року припинено подачу газу на будинок по АДРЕСА_1 на підставі листа концерну «Військторгсервіс» про розірвання відповідних договорів на постачання природного газу до вказаної будівлі у зв'язку з реконструкцією.

Крім цього, припинені і договірні відносини щодо постачання електричної енергії гуртожитку по АДРЕСА_1 між ПрАТ «Львівобленерго» та концерном «Військторгсервіс» за заявою споживача. Тому, ПрАТ «Львівобленерго» припинило постачання електричної енергії за вищевказаною адресою на підставі п. 7.5 ПКЕЕ.

Після проведення реконструкції ні подачу газу, ні подачу електроенергії до будинку АДРЕСА_1 відновлено не було, оскільки для цього потрібні відповідні заяви на укладення договорів від власника балансоутримувача будинку.

Разом з тим, відповідачем концерном «Військторгсервіс» відповідна документація не подається, внаслідок чого позивачі змушені проживати в приміщенні без газо- та електропостачання, що порушує їхні права на нормальні умови проживання.

Оскільки Законом України «Про житлово-комунальні послуги» на балансоутримувача будинку, яким є відповідач концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Управління торгівлі західного оперативного командування» Міністерства оборони України, покладено обов'язок, зокрема, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі, а на виконавця послуг, якими є ПАТ «Львівгаз», ПрАТ «Львівобленерго», покладено обов'язки забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством, однак відповідачі своїх обов'язків не виконують, тому просили позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06 червня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково; зобов'язано концерн «Військторгсервіс» подати у ПАТ «Львівгаз», ПрАТ «Львівобленерго» письмові заяви з відповідними документами про підключення до систем газо-, електропостачання кімнати НОМЕР_2 на АДРЕСА_4; зобов'язати ПАТ «Львівгаз» поновити надання послуг газопостачання кімнати/квартири НОМЕР_2 на АДРЕСА_1; зобов'язати ПрАТ «Львівобленерго» поновити надання послуг постачання електричною енергією кімнати/квартири НОМЕР_2 на АДРЕСА_4.

Позов ОСОБА_5 задоволено частково; зобов'язано концерн «Військторгсервіс» подати у ПАТ «Львівгаз», ПрАТ «Львівобленерго» письмові заяви з відповідними документами про підключення до систем газо-, електропостачання кімнати АДРЕСА_1; зобов'язати ПАТ «Львівгаз» поновити надання послуг газопостачання кімнати/квартири АДРЕСА_1; зобов'язано ПрАТ «Львівобленерго» поновити надання послуг постачання електричною енергією кімнати/квартири АДРЕСА_1.

Позов ОСОБА_6 задоволено частково; зобов'язано концерн «Військторгсервіс» подати у ПАТ «Львівгаз», ПрАТ «Львівобленерго» письмові заяви з відповідними документами про підключення до систем газо-, електропостачання кімнати НОМЕР_3 на АДРЕСА_4; зобов'язати ПАТ «Львівгаз» поновити надання послуг газопостачання кімнати/квартири НОМЕР_3 на АДРЕСА_4; зобов'язати ПрАТ «Львівобленерго» поновити надання послуг постачання електричною енергією кімнати/квартири НОМЕР_3 на АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині покладення на ПАТ «Львівгаз» та ПрАТ «Львівобленерго» обов'язку укласти з позивачами договори про надання послуг із газопостачання та електропостачання - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачі довели належними та допустимими доказати обставини, наведені ними у позовних заявах, а тому порушене право підлягає захисту шляхом часткового задоволення позовів.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 листопада 2017 року рішення Личаківськогорайонного суду м. Львова від 06 червня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції на предмет доведеності та обґрунтованості позову є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «Львівобленерго» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині зобов'язання його поновити надання послуг з постачання електричною енергією та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи дійшли односторонніх та передчасних висновків про задоволення позову, оскільки ними порушено норми матеріального права та неправильно застосовано норми процесуального права.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 березня 2018 року вказану справу передано на розгляд Верховного Суду.

Сторони не скористалися правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно зі статтею 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний, зокрема забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Судами установлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 січня 2013 у справі №2/463/23/13 визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8право на користування кімнатою АДРЕСА_3 для проживання.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2013 року у справі № 2/463/21/13 визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_13право на користування кімнатою АДРЕСА_1 для проживання.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 29 січня 2013 року у справі №2/463/22/13 визнано за ОСОБА_6 право на користування кімнатою АДРЕСА_2 для проживання.

Установлено, що до будинку АДРЕСА_1 здійснювалася подача газу, однак 30 червня 2009 року на підставі листа концерну «Військторсервіс» про розірвання відповідних договорів подачу газу припинено у зв'язку з реконструкцією. Відновлення подачі газу можливе за умови подання власником будинку (балансоутримувачем) у ПАТ «Львівгаз» письмової заяви з відповідними документами про підключення газових приладів до новозбудованої газової мережі.

Із листа ПрАТ «Львівобленерго» від 30 серпня 2011 року № 145-345 убачається, що договірні відносини щодо постачання електричної енергії гуртожитку по АДРЕСА_1 між ПрАТ «Львівобленерго» та концерном «Військторгсервіс» розірвані за заявою споживача, тому на підставі п.7.5 ПКЕЕ припинено постачання електричної енергії.

Листом ВАТ «Львівгаз» від 27 листопада 2009 № 10/1-8535 підтверджується, що у жовтні 2009 року на підставі поданих відповідних документів концерну «Військторгсервіс» видано технічні умови на газифікацію двох житлових квартир, утворених при реконструкції адміністративної будівлі по АДРЕСА_1, для виготовлення проектної та технічної документації. Газомонтажні роботи виконані і отримана виконавча документація для приймання таких в експлуатацію, однак газ на приміщення зазначених квартир не включено.

Для підключення газу до квартир позивачів необхідне звернення організації-власника (балансоутримувача) будинку з відповідним листом та відповідними документами про підключення до новозмонтованої газової мережі газових приладів, що встановлені у приміщеннях, де проживають позивачі, і які до червня 2009 року користувалися газом. При цьому, для визначення порядку проведення оплати за використання газу в подальшому, власнику потрібно надати письмове підтвердження про подальший статус зазначеного будинку та приміщень, оформити акт границі балансового розмежування газопроводів, укласти договори на постачання газу та технічне обслуговування систем газопостачання, провести оплату за підключення та пуск газу.

ЛистомПрАТ «Львівобленерго» від 30 серпня 2011 року № 145-345 підтверджується, що для відновлення постачання балансоутримувач (власник) будівлі має укласти договір про постачання електричної енергії.

Будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі концерну «Військторгсервіс», однак останній не вчиняє жодних дій спрямованих на відновлення газо- та електропостачання у приміщень НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1, де проживають позивачі, внаслідок чого останні позбавлені належних умов проживання.

Як убачається з наданих експертом ОСОБА_14 на замовлення позивачів технічних висновків про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж будинку на АДРЕСА_1 обстежуваний будинок на АДРЕСА_1 - житлово-адміністративна будівля, в якій за рішенням Личаківського районного суду дозволено проживати мешканцям кімнат НОМЕР_1. При обстеженні будинку встановлено, що загальний технічний стан будівельних конструкцій - незадовільний. Інженерні мережі водопостачання та водовідведення в задовільному стані. При обстеженні мереж електропостачання встановлено, що в частині будинку надається електропостачання, а в приміщеннях житлових кімнат НОМЕР_1 та приміщень загального користування електропостачання відсутнє.

До моменту відключення в даних приміщеннях було електропостачання, про що свідчать електричні прилади обліку, які розміщені в коридорі загального користування. Мережа газопостачання в житлових приміщеннях НОМЕР_1 існувала, встановлені газові лічильники, але на даний час газова мережа відключена на вводі. Опалення приміщень пічне. Приміщення кімнат позивачів не опалюється, що не відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату приміщень і є порушенням вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Для забезпечення нормальних умов щодо проживання в житлових приміщеннях НОМЕР_1 на АДРЕСА_4 необхідно відновити мережі електропостачання та газопостачання та укласти договір про безперебійне надання споживачам житлово-комунальних послуг.

Як встановлено з висновку № 6231 судової оціночно-будівельної експертизи від 31 січня 2017 року здійснення газопостачання та електропостачання квартир НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 та підключення вказаних квартир до міських систем газо- та електропостачання технічно можливе, для чого нема необхідності у проведенні відновлювальних робіт.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та зобов'язання поновити надання послуг газопостачання та постачання електричною енергією відповідно, оскільки це забезпечить відновлення прав позивачів на належні умови проживання.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

У касаційній скарзі ПрАТ «Львівобленерго» посилається на те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позову, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначає, що судами не враховано того, що у підприємства відсутня можливість вибірково забезпечити електроенергією окремі кімнати, оскільки на гуртожитку установлено лише загальний лічильник електроенергії.

Слід зазначити, що суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку вказаним доводам та обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову, оскільки порушено право позивачів на належні умови проживання.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судових рішень відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на приватне акціонерне товариство «Львівобленерго».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська