Провадження № 2/161/4314/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

29.10.2018 позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що він разом із ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У даному житлі зареєстрована також відповідач у справі ОСОБА_3 внучка позивача. Зазначає, що відповідач за місцем реєстрації не проживає близько 18 років. Особисті речі відповідача відсутні, інтересу до житла не виявляє, витрат по його утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує. Вважає, що дана обставина не дозволяє йому розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються його права та інтереси, як власника майна. Окрім того, змушений нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

А тому, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 95 в будинку № 2, по вул. Ковельській в місті Луцьку.

Позивач ОСОБА_2 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавала.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9) судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та третя особа у справі ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_2.

Із з записів в будинковій книзі (а.с. 10-16) встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що відповідач зі згоди власників квартири була зареєстрована в ній, однак фактично більше 18 років там не проживає. В квартирі відсутні її речі, витрат по утриманню житла не несе, інтересу до квартири не виявляє.

Висновком Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 10.10.2018 за результатами розгляду звернення громадян (а.с. 19) підтверджено факт не проживання ОСОБА_3 в період часу з 2010 року за адресою: АДРЕСА_3, у звязку з виїздом в Італію.

Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується факт не проживання відповідача у квартирі позивача більше одного року.

Відповідач, будучи зареєстрованою у квартирі позивача по даний час, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 95 в будинку № 2, по вул. Ковельській в місті Луцьку.

Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 383, 405, 406 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП невідомий, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 95 в будинку № 2, по вул. Ковельській в місті Луцьку.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.12.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій