У х в а л а

09 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 757/39488/16-ц

провадження № 61-18813 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Науково-дослідного економічного інституту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексів інфляції, відшкодування моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

1. У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Науково-дослідного економічного інституту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому з урахуванням уточнень просила визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити її на роботі, стягнути з останнього на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексів інфляції та у відшкодування моральної шкоди стягнути 10 мінімальних заробітних плат встановлених на час прийняття судового рішення.

2. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року, позов задоволено частково. Скасовано наказ НДЕІ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07 липня 2016 року № 37-к про звільнення ОСОБА_2 з посади виконувача обов'язків старшого наукового співробітника відділу розвитку зовнішньоекономічної діяльності. Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді виконувача обов'язків старшого наукового співробітника відділу розвитку зовнішньоекономічної діяльності. Стягнуто з НДЕІ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 61 446 грн. Стягнуто з НДЕІ Міністерства економічного розвитку і торгівлі на користь ОСОБА_2 суму заборгованості по заробітній платі з урахуванням суми індексації у розмірі 15 228 грн 75 коп. Стягнуто з НДЕІ Міністерства економічного розвитку і торгівлі на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

3. 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 подала особисто до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року. Повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду складено 19 березня 2018 року.

4. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

5. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. від 15 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 16 липня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання оригіналу квитанції про сплату судового збору.

6. У липні 2018 року ОСОБА_2 надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду уточнення до касаційної скарги, в якому заявила клопотання про звільнення від сплати судового збору.

7. Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 Верховний Суддійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

10. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в позовах, що складаються з кількох самостійних вимог визначається загальною сумою всіх вимог.

11. В даній справі заявлено вимоги про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексів інфляції, відшкодування моральної шкоди.

12. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

13. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

14. Ціна позову в даній справі становить 164 831 грн 64 коп., що зазначено ОСОБА_2 в надісланому нею уточненні до касаційної скарги, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200 грн), а тому вказана справа є малозначною у силу вимог закону.

15. Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

16. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

17. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

18. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. Frаnce» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruаІla Gomez de la Torre v. Spain» (Брулья Гомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

19. З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

20. З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України та клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Науково-дослідного економічного інституту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексів інфляції, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк