Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року Хортицькийрайонний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - НещеретноїЛ.М.

за участю секретаря - Шварцер Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжіцивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягненнязаборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, який мотивує тим, що 28.09.2006р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір№0 (далі - кредитний договір №1), відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 25 тис. доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом та остаточним строком повернення кредитних коштів 27.09.2027р. Відповідач належним чином не виконував узятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків, у зв'язку з чим уторилась заборгованість за вказаним кредитним договором. З метою погашення такої заборгованості 23.09.2015р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00(далі - кредитний договір №2), відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит двома траншами грошові кошти в сумі відповідно транш 1 - 115 624,76грн., транш 2 - 166 465,97грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та остаточним строком повернення кредитних коштів 23.04.2034р.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань по вказаному кредитному договору між Банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кожним окремо укладено договори поруки відповідно №262661 та №262662, згідно з якими поручителі несуть солідарну з позичальником відповідальність за порушення останнім своїх зобов'язань по поверненню кредитних коштів.

Згідно з умовами кредитного договору №2 повернення кредиту та сплату відсотків відповідач повинен був здійснювати щомісячно у розмірах та строки, які визначені договором. Однак відповідач ОСОБА_1належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у зв'язку з чим станом на 19.09.2016р. за кредитним договором №2 утворилась заборгованість в загальній сумі310 580,83грн., яка складається з заборгованостіпо кредиту за траншем 1 - 115 566,81грн., заборгованість за процентами по траншу 1 - 23008,67грн., заборгованість по кредиту за траншем 2 - 166 465,97 грн., заборгованість за процентами по траншу 2 - 2239,31грн., пені на заборгованість про кредиту в сумі 272,52грн., пені на заборгованість за процентами - 3027,55грн.

У зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором Банк пред'явив до усіх відповідачів вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, яка відповідачами добровільно не виконана.

Просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором №2 в загальній сумі 310 580,83 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 4658,71грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити повністю.

Відповідачі та їх представник в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та їх представника за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, відповідно до ст.11,14 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

За змістом ст.3,6,627,629 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦКУкраїни якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1,2ст.554 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Суд встановив, що 23.09.2015р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит двома траншами грошові кошти в сумі відповідно транш 1 - 115 624,76грн., транш 2 - 166 465,97грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом по траншу 1 - 23,90%, по траншу 2 - 0,001% річних, з остаточним строком повернення кредиту 23.04.2034р.

Підписавши кредитний договір, позичальник погодився із його істотними умовами, які викладені в Правилах споживчого кредитування, оприлюднених у газеті «Голос України» №85 (5085) від 13.05.2011р., які є невід'ємною частиною кредитного договору.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань по вказаному кредитному договору між Банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кожним окремо укладено договори поруки відповідно №262661 та №262662, згідно з якими поручителі несуть солідарну з позичальником відповідальність за порушення останнім своїх зобов'язань по поверненню кредитних коштів.

Згідно з п.2.5,2.6,2.7 кредитного договору позичальник погашає кредитну заборгованість шляхом сплати ануїтетних платежів до 23 числа кожного місця відповідно до Графіку платежів (додатки №1/1 та №1/2), який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Згідно з п.3.1.2, 5.1.2 Правил споживчого кредитування у разі невиконання або прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагати від позичальника повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит.

Згідно з п.5.2 вказаних Правил у разі застосування п.5.1.2 ПравилБанк повідомляє позичальника про встановлення нового строку повернення всієї суми кредиту та сплати процентів шляхом направлення відповідної письмової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Термін повернення кредиту та сплати відсотків вважається таким, що настав, з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення банку про дострокове повернення кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості, що наданий позивачем, відповідач ОСОБА_1 вносив щомісячні обов'язкові платежі за кредитним договором з порушенням визначених договором строків та в меншому розміру, останній платіж на погашення кредиту про траншу 1 здійснив 17.12.2015р., відсотків по траншу 1 - 18.04.2016р., відсотків про траншу 2 - 17.12.2015р.

11.07.2016р. Банк направив на адресу позичальника ОСОБА_4 та поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3 вимогу про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, яка утворилась станом на 10.07.2016р., протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення, попередивши, що у випадку невиконання вказаної вимоги на 32 календарний день з дня отримання повідомлення, строк повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за користування ним вважається таким, що настав.

Вказане повідомлення позичальник ОСОБА_1 отримав 16.07.2016р., поручителі ОСОБА_2, ОСОБА_3 - 21.07.2017р.

Вимога про сплату заборгованості за кредитним договором відповідачами не виконана, станом на 19.09.2016р. заборгованість за кредитним договором становить в загальній сумі 310 580,83грн. та складається з заборгованості по кредиту за траншем 1 - 115 566,81грн., заборгованості за процентами по траншу 1 - 23008,67грн., заборгованості по кредиту за траншем 2 - 166 465,97грн., заборгованості за процентами по траншу 2 - 2239,31грн., пені на заборгованість про кредиту в сумі 272,52грн., пені на заборгованість за процентами - 3027,55грн.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв'язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. Правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов'язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов'язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, вносив платежі в меншому розмірі та несвоєчасно, у зв'язку з чим утворилась заборгованість і Банк, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України та п.5.1.2 Правил споживчого кредитування, які є невід'ємною частиною кредитного договору, звернувся до відповідачів з вимогою про дострокове повернення усіх кредитних коштів та нарахованих процентів за користування ними, направивши відповідну письмову вимогу, яка відповідачами отримана, але залишена без задоволення, у зв'язку з чим Банк звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, ухвалюючи рішення, суд враховує, що факт укладання кредитного договору, договорів поруки, факт отримання кредитних коштів, користування ними та порушення строків їх повернення відповідачами фактично не оспорені, жодних обґрунтованих заперечень, які б спростували позовні вимоги відповідачами суду не надано.

Ухвалюючи рішення, суд також вважає, що розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком, який наданий позивачем і який є повним, чітким, об'єктивним, узгоджується з умовами кредитного договору, тому суд вважає його належними та допустимим доказом і бере за основу при вирішенні спору.

Крім того, відповідачі наданого позивачем розрахунку заборгованості не оспорювали, доказів на його спростування не подали.

Разом з тим, в ході судового розгляду даної справи по суті відповідач ОСОБА_1 добровільно здійснив часткове погашення заборгованості, зокрема, оплатив 06.10.2017р. - 33 000,00грн. та 7 000,00грн., 17.07.2018р. - 1 405,00грн., 27.08.2018р. - 1500,00грн., усього 42 905,00грн., що підтверджується наданими суду представником позивача платіжними квитанціями.

Таким чином, на момент ухвалення цього рішення заборгованість за кредитним договором становить 310 580,83грн. - 42 905,00грн. = 267 675,83 грн.

Вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь Банку в солідарному порядку з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з кожним окремо, згідно з умовами договорів поруки.

При цьому, суд враховує, що вимоги позивача до поручителів заявлені з дотриманням строку дії поруки, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України. Підстав вважати поруку припиненою немає, оскільки за змістом п.3.1 договорів поруки вони діють протягом 29 років з дати укладання договору.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 4658,71 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України суд не знаходить, оскільки вказана сума добровільно сплачена відповідачем ОСОБА_1 06.10.2017р.

Керуючисьст.ст.3, 6, 11, 15, 16, 526, 530, 543, 553, 554, 559, 610, 627, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, та солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., РНОКПП НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_3,на користь ПАТ «УкрСиббанк», ЄРДПОУ09807750, місце знаходження: м.Київ, вул.Андріївська, б.2/12, заборгованість за кредитним договором №00 від 23.09.2015 р. в розмірі 267 675,83 грн. (двісті шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят п'ять гривень 83 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Нещеретна