Справа № 310/6072/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що він є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі зареєстрована, але не проживає з травня 2017 року його падчерка ОСОБА_2, яка виїхала на інше постійне місце проживання. Зазначене перешкоджає йому в користуванні власністю, оскільки він не може оформити субсидію із-за відсутності декларації про доходи відповідача. Також зазначив, що відповідач за власним бажанням не проживає у квартирі понад встановленого річного стоку, перешкоди в користуванні нею квартирою відсутні, участі в утриманні квартири не приймає. Просив на підставі ст.ст. 391,405 ЦК України усунути йому перешкоди у здійсненні права користуванні та володіння квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_6.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась без поважних причин.

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.04.2004 року власниками квартири АДРЕСА_2 по 1/3 частці є ОСОБА_3, ОСОБА_1 та, ОСОБА_4 (а.с.8).

Із надпису на свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 04.05.2007 року та копії договору купівлі-продажу від 04.05.2007 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 1/3 частину квартири АДРЕСА_2. Зазначене право зареєстровано за покупцем Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації 20.06.2007 року (а.с.9,10).

Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Із копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 вбачається, що вона складається з двох кімнат площею 12,0 кв.м. та 17,0 кв.м. (а.с.11).

Згідно свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб 21.11.2007 року (а.с.12).

Із довідки про склад сім'ї від 20.07.2018 року вбачається, що до складу сім'ї (зареєстрованих) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 входять: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1О, (а.с.7).

Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.20).

Із викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та наданих доказів, судом встановлено, що відповідач була членом сім'ї позивача, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України, яка передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При визнанні особи такою, що втратила право користування житлом на підставі ст. 405 ЦК України необхідно встановити факт відсутності члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один ріку спірному житловому приміщенні.

На підтвердження факту непроживання члена сім'ї позивача ОСОБА_2 в спірному житловому приміщенні суду надано довідку ОСББ «Каскад» в якій зазначено, що голова ОСББ ОСОБА_7 не бачив та не прописував (реєстрував) ОСОБА_2 На даний момент вона не проживає (а.с.13). Але зазначена довідка жодним чином не може підтверджувати факт непроживання без поважних причин ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні понад однин рік, оскільки довідка містить відомості про те, що станом на 03.07.2018 року відповідач не проживає, але не зазначено де саме. Крім того, довідка жодним чином не підтверджує непроживання відповідача в спірному житлі на протязі одного року.

Позивачем також надано заяви від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 03.07.2018 року, які зазначають, що вона є сусідами позивача і підтверджують, що ОСОБА_2 на протязі тривало часу АДРЕСА_5 не проживає. Ці докази також не можуть безперечно свідчити про непроживання відповідача в спірному житловому приміщенні понад один рік, оскільки в них не зазначено конкретний період непроживання ОСОБА_2 Крім того, заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підписані ними, але їх підписи жодним чином не посвідчені, копії документів, які підтверджують їх особи та місце проживання до заяви не долучені.

Надані позивачем докази також не містять відомості про причини непроживання відповідача.

За таких обставин позивачем не доведено, що ОСОБА_2 без поважних причин понад один рік не проживає у квартирі АДРЕСА_8.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

ОСОБА_1 посилався на порушення його права власності, оскільки відповідач не проживає в квартирі і не надає декларацію про доходи, що позбавляє його можливості отримати субсидію, але жодного доказу, який би підтверджував цю обставину суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що позивач є власником тільки частини квартири, яка в натурі не виділена. Також між співвласниками не визначено порядок користування спірною квартирою, що свідчить про існування ідеальних часток у справі спільної часткової власності на квартиру.

Позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування саме його майном, але в порушення зазначених вимог закону ОСОБА_1 просив визнати відповідача таким, що втратив право користування всією спірною квартирою, яка належить не тільки йому, але і ОСОБА_10, хоча остання повноважень на захист її прав власника ОСОБА_1 не надавала, аналогічних позовних вимог не заявляла.

Захистити право власності ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування 2/3 часткою квартири, яка належить позивачу також неможливо, оскільки квартира в натурі не поділена, частка позивача не виділена, порядок користування квартирою між співвласниками не визначено.

За таких обставин позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, 64,150,156 ЖК УРСР та ст. 15, 16, 386, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_11 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя