ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1847/18
Провадження №2/477/829/18
УХВАЛА

про відмову у звільненні від сплати судових витрат

29 серпня 2018 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченко С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з ОСОБА_2, зареєстрований 25 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 57.

Разом із позовною заявою, ОСОБА_1 подала заяву про звільнення її від сплати судового збору.

Розглянувши заяву про звільнення від сплати судового збору та дослідивши матеріали справи в межах вказаної заяви, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини 3 статті 136 ЦПК України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно вимог частини 1 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строку порядку, передбаченому законом, але небільше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до положень частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача -фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Як на підставу звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 посилається на відсутність в неї роботи та неодержання доходів, достатніх для можливості сплатити судовий збір за подання позову, також зазначає, що вона є малозабезпеченою особою.

Як вбачається з положень статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям», малозабезпечена сімя це сімя, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сімї. Прожитковий мінімум для сімї визначена для кожної сімї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення. Сімя це особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Права члена сімї має одинока особа.

Позивачем не надано документів, які у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» підтверджують її соціальний статус, як малозабезпеченої особи, які видаються місцевою державною адміністрацією.

Крім цього, не надано жодних доказів отримання позивачем будь-яких доходів.

Зазначена обставина унеможливлює визначитись з розміром річного доходу позивача та позбавляє можливості застосувати приписи пункту 1частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», згідно яких, суд може звільнити особу від сплати судового збору у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

Взагалі, свої доводи позивач ОСОБА_1 ніяким чином не підтверджує, будь-яких доказів щодо цього не надає, в той час як судове рішення не може будуватись на припущеннях.

Вказане не дає підстав для однозначного визначення норм матеріального та процесуального права щодо застосування положень по звільненню від сплати судових витрат.

З огляду на статтю 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Враховуючи, що вказаний платіж є обовязковим за розгляд справи судом, даних, які б свідчили про наявність виключних обставин, що дають підстави для звільнення від сплати судового збору, суду не надані, в звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору.

Наявність у позивача спеціального статусу внутрішньо переміщеної особи само по собі, без сукупності інших обставин, не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Керуючись статтею 136 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня одержання позивачем її копії.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО