22-ц/775/509/2018(м)
Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 237/1232/18

Номер провадження 22-ц/775/509/2018(м)

17 липня 2018 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1»,

розглянув у спрощеному провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 травня 2018 року, у складі судді Ліпчанського С.М., повний текст рішення складений 18 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, працюючи на підземних роботах за професією «майстер гірничий ділянці шахтного транспорту колісного» на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» при виконанні трудових обов'язків в шахті 18 липня 2017 року отримав травму на виробництві. Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві № 6 від 18 липня 2017 року, шматком породи позивачу було завдано удар по голові та тілу, що спричинило закриту черепно - мозкову травму, струс головного мозку, забій та розтягнення шийного відділу хребта. Висновком МСЕК від 25 січня 2018 року позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок травми у розмірі 25%. Пошкодженням здоров'я внаслідок травми йому завдано моральну шкоду, яку відповідач відмовляється відшкодовувати. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача 50 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь ОСОБА_2 грошові кошти за завдану моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Стягнуто з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Не погодившись з вказаним рішення суду, ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" надав апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 травня 2018 року змінити та зменшити стягнутий розмір моральної шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на положення ст. 614, 1167 ЦК України та п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначає, що загальною умовою покладення обов'язку відшкодування моральної шкоди на особу яка її завдала є його вина. Судом під час ухвалення рішення, не враховано, що відповідачем ніяких противоправних дій не було спричинено. При цьому, суд не взяв до уваги, що відповідно п.2.1р. акту про нещасний випадок, одною з причин нещасного випадку стало невиконання посадових обов'язків майстром гірничим ОСОБА_2 щодо контролю за станом кріплення у виробництві. Крім того, вважає, що суд не врахував узагальнений аналіз судової практики Вищого спеціалізованого Суду України у справах про відшкодування моральної шкоди, згідно якої розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлення МСЕК, при 10% дорівнює 3000,00 грн., при 30% -9000,00 грн., при 80% - 24000,00грн. Також, просить суд звернути увагу на нестабільний, фінансово залежний від бюджетного фінансування фінансовий стан відповідача, що ускладнює виконання рішення в сумі 50000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

11 липня 2018 року представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", в якій зазначається, що довід апеляційної скарги про зменшення розміру моральної шкоди є необґрунтованим, та посилання на аналіз судової практики Вищого спеціалізованого Суду України у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв'язку з ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків був актуальним у 2011 році та не є обов'язковою для інших справ. Вважає, що всі обставини справи при визначенні судом першої інстанції розміру моральної шкоди завданої позивачу, враховані, та фактично відповідач намагається переоцінити досліджені судом докази. Просить апеляційну скаргу відхилити та судове рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок нещасного випадку на виробництві, пошкоджено здоров'я позивача, йому завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, та, враховуючи, що причиною нещасного випадку став незадовільний технічний стан виробничих об'єктів , будівель, споруд, інженерних комунікацій, а також, взявши до уваги тяжкість ушкодження здоров'я, визначив розмір моральної шкоди у сумі 50000 гривень.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, відповідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 21 жовтня 2002 року був прийняти на роботу до ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" та на час нещасного випадку працював за професією майстра гірничої дільниці шахтного транспорту колісного. (а.с.5)

Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 липня 2017 року о 16 годині 45 хвилин на ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" (34032208) від 20 липня 2017 року,вбачається, що 18.07.2017 року майстр гірничний ОСОБА_2,при виконанні своїх службових обов'язків знаходився в районі клітьового стволу, та в момент, коли він проходив на ПК-14-6, з незатягнутої ділянки в покрівлі виробки між рамами металевого аркового кріплення № 18-№19 ПК 14 відшарувалася і впала породна глиба розміром 0,3 х0,2 х0,3 метри, якою було нанесено удар ОСОБА_2 по голові, шиї та плечам.

Причинами нещасного випадку з ОСОБА_2, визнано:

- незадовільний технічний стан виробничих об'єктів,будівель, споруд, інженерних комунікацій, території, що відобразилося в наявності незакладених пустот за рамами металевого аркового кріплення між затяжкою та масивом порід покрівлі після ремонту виробки;

- невиконання посадових інструкцій майстром гірничим ОСОБА_2, що відобразилося у недостатньому контролі за станом кріплення у виробці, по якій він пересувався по маршруту, у не вжитті заходів для усунення кріплення виробки або відгородження небезпечної зони, та не вжиті належних заходів для забезпечення власної безпеки. (а.с.6-8)

Відповідно до акту № 16 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, ОСОБА_2 у результаті нещасного випадку на виробництві отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій, розтягнення зв'язок шийного відділу хребта (а.с.9-11)

Відповідно до довідки Медико-соціально експертної комісії від 25 січня 2018 року серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 було встановлено втрату професійної працездатності 25% з 26 грудня 2017 року по 01 лютого 2019 року, потреба у медичній допомозі та соціальній допомозі визначено як: медикаментозне лікування за наслідками трудового каліцтва. (а.с.12)

Частина четверта статті 43 Конституції зазначає, що кожен має право на належні, безпечні умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно частин першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) (далі - Постанова) роз'яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У пункті 13 Постанови роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відсутність причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди навіть за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що під час нещасного випадку з боку відповідача ніяких протиправних дій не було спричинено, отже, відсутня його провина, не можуть слугувати підставою для звільнення від відповідальності роботодавця за причинену моральну шкоду потерпілому, оскільки в цьому конкретному випадку моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала.

Крім того, дані твердження відповідача не відповідають обставинам справи, оскільки актом розслідування причин нещасного випадку від 20.07.2017 року встановлено, що нещасний випадок стався внаслідок того, що у підземній ділянці, з незатягнутої ділянки в покрівлі виробки між рамами металевого аркового кріплення № 18-№19 ПК 14 відшарувалася і впала породна глиба розміром 0,3 х0,2 х0,3 метри(!), якою було нанесено удар ОСОБА_2 по голові, шиї та плечам. Щодо заходів усунення причин нещасного випадку Комісія ухвалила: в.о. начальнику дільниці ремонтно-відновлювальних робіт ОСОБА_3 виконати роботи з ремонту виробки згідно з нормативними документів строком до 22.07.2017року. ( а.с. 8)

Отже, доводи апеляційної скарги, що потерпілий недостатньо контролював за станом кріплення у виробці , є сумнівними, та недоведеним фактом того, чи мав саме ОСОБА_2,як майстер гірничний слідкувати та контролювати безпечний стан кріплення покрівлі виробки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції ,встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що отримана позивачем травма призвела до моральних та фізичних страждань з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням тяжкості завданої позивачу моральної шкоди, глибини, тривалості та характеру моральних і фізичних страждань позивача, а також стану його здоров'я.

При цьому колегія судді зауважує, що відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14 лютого 2018 року, тобто після встановлення ступеню втрати професійної працездатності потерпілого від 25.01.2018 року, стан ОСОБА_2 після виробничої травми 18 липня 2017 року погіршився та йому призначене лікування у денному стаціонарі. (а.с.13)

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на аналіз судової практики Вищого спеціалізованого Суду України у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв'язку з ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків від 01 вересня 2011 року. Предметом даного узагальнення були судові рішення у цивільних справах за 2008-2009 рік, якими суди визначали певний розмір моральної шкоди залежно від ступеню втрати професійної працездатності, що не має наразі актуального значення для розгляду інших справ за участю інших осіб, та в іншому часі, саме у 2018 році.

Крім того, у даному узагальнені зауважено, що Законом № 1105-XIV не встановлено критерії визначення моральної шкоди в грошовому еквіваленті, не встановлено як мінімального, так і максимального розміру моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо незадовільного матеріального стану відповідача, як юридичної особи, також не можуть впливати на розмір моральної шкоди, завданої позивачу.

Отже, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо задоволення позову у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» відхилити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 17 липня 2018 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

ОСОБА_4