Справа № 155/731/17
Провадження № 2/161/3089/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов»язків

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що відповідач ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ОСОБА_4 «Агротехніка» з 09.02.2015 року працювала оператором елеватора смт. Мар»янівка. 17.03.2017 року в ході проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на еле6ваторі см. Мар»янівка було виявлено їх нестачу на суму 708803,03 грн. Оскільки перед виявленням факту нестачі товару мав місце випадок відвантаження з вказаного обєкта товару неналежної якості, який згодом було повернуто позивачу, позивачем було проведено перерахунок суми нестачі, в результаті чого її сума зменшилася та складає 255082,75 грн. Попередня інвентаризація була проведена 02.07.2018 року, з чого слідує що дана нестача ТМЦ виникла у період з 03.07.2016 року по 17.03.2017 року. Особами, що здійснювали приймання, зберігання, обробку та видачу матеріальних цінностей на елеваторі смт. Мар»янівка були: завідувач елеватором ОСОБА_5, комірник Баб»янчук Л.В., оператор елеватору ОСОБА_6 та оператор елеватору ОСОБА_2 Між позивачем та колективом вищевказаних працівників було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016 року. Вищевказані особи, в тому числі і відповідач, причини нестачі пояснити не змогли. Відповідно до п. 1.2 Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016 року укладеного між ОСОБА_4 «Агротехніка» та членами колективу (бригади) елеватора смт. Мар»янівка, в тому числі відповідачем, що підставою для притягнення члена колективу (бригади) до матеріальної відповідальності є матеріальна шкоди, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами. Відповідно до п. 16 Договору, заподіяна колективом (бригадою) шкода підприємству, яка підлягає відшкодуванню, розподіляється між членами цього колективу (бригади0 пропорційно місячній тарифній ставці (посадового окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди. Згідно проведеного розрахунку сума шкоди, що підлягає компенсації відповідачем, складає 61433,82 грн. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 61433,82 коп., а також судовий збір в сумі 1600 грн.

В судовому засіданні 16.08.2018 року представник позивача ОСОБА_7 заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення по суті аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, представник позивача суду пояснила, що за фактом виявленої на елеваторі смт. Мар»янівка недостачі було проведено службове розслідування за результатами якого складено акт від 05.04.2017 року, яким визначено особу винну у виникненні недостачі. Проте, надати вказаний акт службового розслідування вона не може, точний його зміст їй невідомий. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона не винна у виникненні недостачі зерна на елеваторі смт. Мар»янівка. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача позов не ви знав, суду пояснив, що позов ОСОБА_4 «Агротехніка» не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено розмір заподіяної шкоди, оскільки розмір нестачі у документах, наданих позивачем, значно різниться. Позивач не надав жодних первинних бухгалтерських документів, які б відображали рух товарно-матеріальних цінностей на елеваторі смт. Мар»янівка. Крім того, за фактом виявленої на елеваторі смт. Мар»янівка недостачі було проведено службове розслідування за результатами якого складено акт від 05.04.2017 року, яким визначено особу винну у виникненні недостачі. Так, вказаним актом встановлено, що недостача виникла в результаті дій лаборанта Москаленко, проте про дану обставину позивач не зазначає, копію акту службового розслідування суду не надає. Також, на даний час у провадженні Горохівського ВП ГУНП у Волинській області знаходиться кримінальне провадження № 0000476, яке відкрито за заявою оператор елеватору смт. Мар»янівка ОСОБА_6 з приводу підробки договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016 року. В рамках вказаного кримінального провадження було призначено та проведено судову почеркознавчу експертизу. Висновком вказаної експертизи встановлено, що підписи від імені завідувача елеватора ОСОБА_5, оператора елеватору ОСОБА_6 у договорі про колективну (бригадну) відповідальність від 11.01.2016 року вчинено не ними, а іншими особами. Отже, вказаний договір про повну матеріальну відповідальність не може бути прийнятий судом до уваги. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 «Агротехніка» та відповідач ОСОБА_2 перебували у трудових відносинах ОСОБА_2 працювала на посаді оператора смт. Мар»янівка в період з 09.02.2015 року (а.с. 30, 31).

17.03.2017 року в ході проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на елеваторі см. Мар»янівка було виявлено нестачу зерна різних сільськогосподарських культур (а.с. 7-20).

У наданому позивачем ОСОБА_4 «Агротехніка» зведеному розрахунку недостачі товарно-матеріальних цінностей по елеватору смт. Мар»янівка (а.с. 21) зазначено, що сума недостачі становить 255709,78 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно ст. 131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Як передбачено ч. 1 ст. 135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Клдексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Представник позивача стверджує, що відповідач була членом бригади матеріально-відповідальних осіб та підписала договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, а тому за результатами інвентаризацій винна у завданні матеріальної шкоди позиачу і зобов»язана її відшкодувати.

З такими доводами позивача суд не погоджується. оскільки представником позивача не надано доказів на підтвердження юридичних фактів, за яких може настати матеріальна відповідальність відповідача таких як: наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв'язок між порушенням трудових обов»язків і шкодою, виною відповідача, сукупність яких дає власникові право притягти працівника до матеріальної відповідальності.

Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду, власник або уповноважений ним орган, повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 КЗпП України, а саме те, що матеріальна шкода заподіяна підприємству внаслідок порушення покладених на відповідача трудових обов'язків, а також винними протиправними його діями (бездіяльністю).

Жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин представник позивача суду на надав.

Одночасно з цим, представником позивача не було надано жодних доказів на підтвердження того, що власником було проведено службове розслідування яки м встановлено вину відповідача ОСОБА_2, для належного встановлення конкретних винуватців заподіяння шкоди, хоча п. 13 договору про колективну (бригадну) відповідальність передбачено, що притягнення колективу (бригади) до матеріальної відповідальності проводиться власником після ретельної перевірки причин утворення шкоди, з урахуванням письмових пояснень, поданих членами колективу (бригади), а , у разі необхідності, також висновків спеціалістів.

У зв'язку з наведеним, обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов'язків за наявності порушення працівником трудових обов'язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв'язку між порушенням і шкодою та вини працівника.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачкою ОСОБА_2 завдано ОСОБА_4 «Агротехніка» матеріальну шкоду у зв'язку з порушенням покладених на неї трудових обов'язків, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 130, 134, 135-1, 136 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи.. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 01 жовтня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_8