УХВАЛА

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 375/11232/14

провадження № 61-29853ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у майні, яке є спільною частковою власністю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі нежитлового приміщення, яке є спільною частковою власністю,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, в якій заявник просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року і залишити в силі рішення апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року, помилково скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року.

Статтею 405 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України передбачено, що у разі надходження касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд касаційної інстанції розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд касаційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою іншої особи.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення які були предметом касаційного перегляду, залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків касаційної скарги. ОСОБА_1 необхідно було уточнити вимоги і обґрунтування поданої нею касаційної скарги із урахуванням положень статей 405, 409 ЦПК України, оскільки доводи її касаційної скарги зводилися до заперечень щодо висновків, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року.

У жовтні 2018 року від заявника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, в якій ОСОБА_1 уточнила обґрунтування і вимоги

своєї касаційної скарги та просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Також у поданій заяві ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду 16 червня 2018 року, тобто з пропущенням установленого законом строку.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку касаційного оскарження заявник посилається на погіршення стану здоров'я у зв'язку з переживанням через судовий процес, на підтвердження чого надає виписки з історії хвороби щодо стаціонарного лікування у періоди з 12 по 23 серпня 2017 року та з 10 по 24 листопада 2017 року.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об'єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду після закінчення строків, установлених законодавцем, і підстави, наведені заявником у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об'єктивних перешкод у поданні касаційної скарги й не виправдовують значний пропуск процесуального строку на її подання.

Подані ОСОБА_1 виписки з історії хвороби стосуються періодів стаціонарного лікування у 2017 році, тому не підтверджують неможливість подання заявником касаційної скарги у 2015 році.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу (статтею 325 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення), і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху з наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку касаційного оскарження, зазначивши інші поважні причини його пропуску та надавши докази на їх підтвердження. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до пунктів 2, 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема: реєстраційний номер облікової картки платника податків особи, яка подає скаргу, за його наявності або номер і серія паспорта, а також адреса її електронної пошти, за наявності; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Заявник у касаційній скарзі реєстраційний номер своєї облікової картки платника податків або номер і серію паспорта, а також адресу електронної пошти не зазначила, про їх відсутність не вказала.

Також у касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначила дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, зазначивши у ній реєстраційний номер своєї облікової картки платника податків або номер і серію паспорта, адресу електронної пошти, за наявності, а також дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, надавши копії виправленої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте заявником документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, до касаційної скарги не додано.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Якщо у касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийняте за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, і якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір сплачується з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, позов ОСОБА_2 щодо припинення права власності відповідача на частку в майні вартістю 1 088 428 грн із виплатою відповідної грошової компенсації і визнання за нею права власності на це майно поданий у серпні 2014 року. Зустрічний позов ОСОБА_1 про поділ нежитлового приміщення в натурі поданий у вересні 2014 року.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання первісного і зустрічного позовів, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином за подання касаційної скарги у даній справі судовий збір підлягає сплаті у сумі 7 795,20 грн (1 218*3)+(1 218*0,2)*200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - 6007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин заявник має сплатити судовий збір і подати документ, що підтверджує його сплату, або додати документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, і до неї не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк щодо наведення інших належних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження і надання відповідних доказів, які б їх підтверджували, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко