Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

18 грудня 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Осінцевій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину та коштів на утримання,

В С Т А Н О В И В :

17 жовтня 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину та коштів на утримання. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 19 березня 2016 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , відповідачем по справі. Від спільного подружнього життя вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, та крім допомоги на дитину, доходів вона не має. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. На теперішній час батько дитини ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на її утримання та на утримання малолітньої дитини. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь та на її утримання аліменти, щомісячно у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, та до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років; стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Василівського районного суду запорізької області від 01 листопада 2018 року відкрито провадження, та визначено проводити про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача, що підтверджується поштовим конвертом, з відміткою причин повернення «інші причини» (а.с.13), Актом виконавчого апарату Василівської міської ради Запорізької області від 17.12.2018 року щодо неможливості вручення судової повістки адресату ОСОБА_2 у зв?язку з його відсутністю за місцем проживання (а.с.24-25), також належне сповіщення відповідача здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду (а.с.21-22), відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України. Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до суду відповідачкою на адресу суду не подано, відзив, заперечення на позов не надано.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3).

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження якого батьком записаний ОСОБА_2 , відповідач у справі (а.с.4).

На теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання малолітньої дитини не досягнуто, тому позивачка ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ч.ч.2,4 ст.84 Сімейного кодексу України (далі-СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тож, право на утримання дружина має незалежно від того, чи проживає вона разом з чоловіком і чи погоджується він на добровільне надання матеріальної допомоги.

Відповідно до положень ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі

Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", пункт 15 передбачає, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками домовленості про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З урахуванням положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, та з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні малолітнього сина, яка на теперішній час не працює, постійного та регулярний заробітку не має та у неї відсутнє самостійне джерело існування, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг трирічного віку. Крім того, враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів відповідач не перебуває, на утриманні відповідача немає непрацездатних батьків, які є інвалідами та потребують постійної сторонньої допомоги, за рішенням суду на теперішній час з відповідача ОСОБА_2 на користь будь-яких осіб відрахувань із його заробітної плати не здійснюється, оскільки вищевикладені обставини відповідачем не спростовані, та в судовому засіданні протилежне відповідачем не доведено. Тому, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 у визначеній нею частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, а саме: аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, а також аліменти на користь та на утримання позивачки ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно та до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 з тих підстав, що відповідач є фізично здоровою особою, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, інших утриманців, окрім малолітнього сина ОСОБА_4 , відповідач немає, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дружини відповідач не надає, домовленості щодо порядку утримання малолітньої дитини сторони не дійшли, угоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітнього сина та забезпечувати йому належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту пред?явлення позову до суду, відповідно до положень с.191 СК України, тобто з 17 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 17 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати між сторонами.

При вирішенні у даній цивільній справі питання про стягнення судового збору, суд вважає необхідним судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави, оскільки, як вбачається з матеріалів цивільної справи (а.с.5), відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 12 квітня 2017 року Управлінням персонального штабу військової частини НОМЕР_2 , а тому відповідно до положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору відповідач ОСОБА_2 звільнений. Крім того, позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів також звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", у зв?язку з чим, судовий збір відноситься судом за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 274, 280-282, 430 ЦПК України, ст.ст.84,180-183,191 Сімейного кодексу України, суд
У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину та коштів на утримання задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (громадянин України, уродженець м.Василівка Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (громадянин України, уродженець м.Василівка Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 17 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено і підписано 26 грудня 2018 року.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО