Провадження № 2/641/988/2018 Справа № 641/7363/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Колодяжної І.М.

при секретарі - Ягодіній М.С.

справа №641/7363/17

за участю:

представника позивача- Железнякової І.М.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором -,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 48546,38 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.09.2011 року Відповідач отримав кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом .Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами , правилами користування платіжною карткою , тарифами складають між ним та банком кредитний договір , підтверджується підписом у заяві. Взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши Відповідачу кредит у розмірі , встановленому кредитним договором . Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов,язання, в зв,язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2017 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито.

18 грудня 2017 року по справі ухвалено заочне рішення.

Ухвалою суду від 09 січня 2018 року виправлено описку у заочному рішенні від 18 грудня 2017 року .

15 лютого від представника відповідача до суду надійшла заява про скасування заочного рішення .

01 березня 2018 року ухвалою суду заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова скасовано та справу призначено в загальному позовному провадженні до підготовчого судового розгляду.

04 квітня 2018 року ухвалою суду по справі витребувані документи.

Ухвалою суду від 14.05.2018 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

03 травня 2018 року представником відповідача до суду подано заяву про застосування строків позовної давності та відзив на позовну заяву. В обгрунтування відзиву зазначила , що відповідач вважає позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не обґрунтованими, частково заперечує проти позовних вимог та їх стягнення саме в такому розмірі .В позовній заяві Позивач ґрунтує свої позовні вимоги на укладеному 01.09.2011 між позивачем та Відповідачем договором, на підставі якого Відповідач отримала кредитний ліміт в розмірі 4600,00 гривень у вигляді кредитного ліміту на пластикову картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.Дійсно, згідно копії Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (міститься в матеріалах справи), Відповідач погоджується з тим, що вказана вище заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, а також Тарифами являється договором про надання банківських послуг, що в свою чергу підтверджується підписом Відповідача у відповідній графі. Однак, жодних доказів, які б належним чином підтверджували, що на момент укладання договору між Позивачем і Відповідачем, а саме станом на 01.09.2011, банк нараховував відсотки за користування кредитом в розмірі саме 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, Позивачем не надано, а також в справі відсутні докази, які б вказували на ознайомлення Відповідача з розміром процентної ставки за користування наданим йому кредитом (копії Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та «Справки об условиях кредитования с использованиям кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода» по договору БАЛЛ) № 2557, ИНН НОМЕР_1, ОСОБА_3»). Крім того, у позовній заяві договором, на підставі якого грунтуються позовні вимоги, є договір без номера (б/н) від 01.09.2011, а згідно копії «Справки об условиях кредитования с использованиям кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода» по договору БАІУГО № 2557, ИНН НОМЕР_1, ОСОБА_3» (міститься в матеріалах справи), укладеної 01.09.2011 цей договір має відповідний номер - № 2557. Зазначена розбіжність даних ставить під сумнів допустимість та достовірність доказів, наданих Позивачем (ст.ст. 78, 79 ЦПК України).Згідно п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі Сторін не проінформує іншу Сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.Разом з тим, пролонгація Договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Згідно доказів, наданих Позивачем (виписки за період з 01.01.1999 по 11.04.2018) Відповідач не виконувала умови договору з вересня 2014 року в частині погашення кредитних зобов'язань.При цьому, згідно п. 1.1.3.2. Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку у разі виникнення простроченої заборгованості працівник кредитного підрозділу зобов'язаний здійснити всі законні способи впливу на клієнта для того, щоб забезпечити погашення кредиту. Однак, в справі відсутні докази, які б підтвердили вжиття необхідних заходів впливу на Відповідача для того, щоб забезпечити погашення нею кредиту. Згідно п. 1.1.3.2.1. Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку банк має право призупинити або припинити права Клієнта використовувати платіжну картку в разі порушення Клієнтом умов використання платіжної картки, що не припиняє зобов'язань Клієнта і Банку, що виникли до або під час призупинення або припинення зазначеного права. При цьому, в справі відсутні будь які докази, що свідчили б про виконання банком вимог п. 1.1.3.2Л. зазначених вище Умов та Правил, однак в супереч вимогам даного пункту, Відповідачеві надана нова карта з відповідним кредитним лімітом, на що вказують копії інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.03.2018 № 30.1.0.0/2-20171030/869 та виписки за період з 01.01.1999 по 11.04.2018, які містяться в матеріалах справи .Таким чином, Позивач допустив невиконання умов договору від 01.09.2011 в частині ігнорування вимог п. 1.1.3.2. та п. І.І.З.2.І. Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які згідно Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (міститься в матеріалах справи) є невід'ємною складовою договору. Крім того, згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_2 (картрахунок № НОМЕР_3), з 31.12.2014 кредитний ліміт на вищевказаній картці було змінено з 4600 гривень до 4300 гривень, а також на зміну умов кредитування вказує зміст позовної вимоги, згідно з яким заборгованість Відповідача за кредитом становить 4300,00 грн. Вищезазначене вказує на зміну умов кредитування та суперечить умовам лонгування договору. Беручи до уваги невиконання вимог договору як Позивачем так Відповідачем та зміну умов кредитування, лонгування договору, укладеного 01.09.2011 між Позивачем та Відповідачем з 01.09.2015 є недопустимим. Однак, даний факт не звільняє Відповідача від обов'язку щодо сплати заборгованості, що виникла у період з 01.09.2011 до 01.09.2015. Згідно доказів, наданих Позивачем (виписки за період з 01.01.1999 по 11.04.2018 ), Відповідач була власником карти № НОМЕР_2, на яку отримувала соціальні виплати на дитину з інвалідністю. Однак, 11.09.2014 Відповідач виявила несанкціоноване списання коштів з цієї карти у сумі 2450 гривень, з приводу чого остання звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про встановлення причин такого списання та компенсації втрачених Відповідачем значних для неї коштів. Згідно відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.10.2014 № 20.1.0.0/7-20140912/736 (додається до відзиву) спеціалісти Служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» ніби то встановили, що саме Відповідачем були порушені умови і правила надання банківських послуг, хоча остання, як вона наполягала в своїх поясненнях, банківську картку нікому не передавала та нікому не надавала інформації про пін-код цієї карти, а доказів зворотного працівниками банку встановлено не було. При цьому, як стверджує Відповідач, під час спілкування з нею особисто працівники ПАТ КБ «ПриватБанк» показували їй фотографії осіб, які на думку спеціалістів банку, здійснювали побідні шахрайські дії відносно клієнтів ПАТ КБ «ПриватБанк», що вказує на наявність обґрунтованих підстав у працівників банку вважати, що відносно Відповідача були вчинені шахрайські дії. Однак, зазначена інформація не знайшла свого відображення у відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» Відповідачеві. Крім того, згідно Виписки за період з 01.01.1999 по 11.04.2018 рух коштів по карті НОМЕР_6, власником якої була Відповідач, обмежується трьома операціями зі зняття коштів - 15.08.2014 (9,95 грн.),27.08.2014(5,22 грн.) та 15.09.2014 (8,56 грн.). Однак, зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки згідно даних Відповідача, вказаних у її зверненні до ПАТ КБ «ПриватБанк»11.09.2014 мало місце несанкціоноване зняття коштів з карти № НОМЕР_2, факт того не заперечувався співробітниками банку у відповіді Відповідачеві, а операція по зняттю коштів не відображена в доказах, наданих Позивачем (виписки за період з 01.01.1999 по 11.04.2018 ). Також, про факт несанкціонованого списання коштів з карти Відповідача НОМЕР_2 вказує й Висновок про наслідки розгляду матеріалу за фактом заяви ОСОБА_2, який надійшов до Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області від 05.10.2014 . Вказана розбіжність даних, що міститься в доказах, наданих Позивачем і доказах, даних Відповідачем, ставить під обґрунтованій сумнів допустимість та достовірність доказів, наданих Позивачем (ст.ст. 78, 79 ЦПК України), а також може вказувати на свідоме приховування Позивачем доказів невиконання своїх обов'язків за договором перед Відповідачем. У відповідності до інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.03.2018 № 30.1.0.0/2- 20171030/869 (міститься в матеріалах справи), Відповідач, згідно договору б/н від 01.09.2011 отримала картки № НОМЕР_3 та№ НОМЕР_4, остання з яких має термін дії до 04.2018 року.Разом з тим, в цій довідці не вказано до якого терміну діє (або діяла) карта № НОМЕР_3, а також не зазначено з якої дати діє карта № НОМЕР_4.Згідно виписки за період з 01.01.1999 по 11.04.2018 - міститься в матеріалах справи, по карті № НОМЕР_4 було здійснено всього одну операцію, а саме з поповнення цієї карти, яке мало місце 20.09.2014 на суму 300 гривень. Залишок коштів, який залишився на карті після проведення зазначеної операції становив - 4300 гривень. Однак, згідно тієї ж Виписки за період з 01.01.1999 по 11.04.2018, операції по карті НОМЕР_5 здійснюються з 02.09.2011 по теперішній час. Тобто уже у період чинності карти № НОМЕР_4, термін дії якої згідно інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.03.2018 № 30.1.0.0/2-20171030/869 (міститься в матеріалах справи) тривав до 04.2018 року та відповідно після закінчення терміну дії карти № НОМЕР_3, що також ставить під сумнів достовірність даних, зазначених в доказах, наданих Позивачем, а саме у виписці за період з 01.01.1999 по 11.04.2018, декілька копій якої містяться в матеріалах справи, та надає, в сукупності з іншими недостовірними даними, що містяться в доказах Позивача та наведені вище по тексту відзиву, обґрунтовані підстави визнати докази, надані Позивачем недопустимим та недостовірним (ст.ст. 78,79 ЦПК України).Згідно Виписки за період з 01.01.1999 по 11.04.2018 проценти за використання кредитного ліміту змінювалися банком в односторонньому порядку та становили наступне: ставка 2.5 проценти в місяць по кредитним операціям до 01.09.2014; ставка 2.9 проценти в місяць по кредитним операціям з 01.09.2014 до 31.03.2015; ставка 3,6 проценти в місяць по кредитним операціям з 01.04.2015.Таким чином, у разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Однак матеріали справи не містять доказів які б вказували на належне інформування Відповідача про збільшення процентної ставки, а такому застосування збільшеного в односторонньому порядку розміру процентної ставки під час проведення Позивачем розрахунків заборгованості Відповідача за кредитним договором є неправомірним. Позовна давність за вимогами Позивача про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору зазначено періодичними щомісячними платежами , беручи до уваги дату звернення Позивача суду за захистом своїх порушених прав (29.10.2017 - згідно реєстру № 8862165 ), повинна бути застосована до всіх невиконаних Відповідачем зобов,язань щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, які виникли до 29 жовтня 2014 року. Включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Щодо пені та штрафу застосовується спеціальний строк позовної давності в один рік який Позивач пропустив, оскільки прострочення платежів почалося ще 20.09.2014 року, звернувся банк до суду тільки 29.10.2017. Таким чином, заборгованість Відповідача, що виникла за несплату пені та штрафу може бути стягнута лише за період, до якого не застосовується позовна давність, а саме з 29.10.2016 до 29.10.2017 і лише за умови, якщо позивач надасть суду докази, які вкажуть на правомірне одночасне застосування до відповідача, за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, неустойки у вигляді як пені так і штрафу, а також обгрунтовує допущене порушення положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином ,Відповідач вважає, що Позивач правомірно стягує з неї заборгованість, що виникла за непогашенням кредиту в сумі 4300 гривень, та заборгованість по процентам за користування кредитом у період з 29.10.2014 до 01.09.2015 із розрахунку 30 % на рік ,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, що становить 1108,69 гривень . Таким чином позивач просить позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з Відповідача за кредитним договором від 01.09.2011 в розмірі 48546,38 гривень задовольнити частково в сумі 5408,69 гривень. Стягнути з Позивача витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката Відповідачеві, в розмірі 10180 гривень, з яких: складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру - 6500 грн., проведення юридичних консультацій - 1300 грн, представництво інтересів Відповідача в суді та інших установах та організаціях - 2100 грн, інші витрати - 280 грн.

10 травня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив ПАТ КБ «ПриватБанк» , в якій представник банку зазначив, що Відповідно до укладеного договору № б/н від 01.09.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 01.09.2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_2 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила (в), що " Я згодна (ен) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", підписану Відповідачем власноруч, з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. До суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті. В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. УіП встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Додатково повідомляємо, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження.Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенні в повному обсязі .Відносно номеру SAMDN2557 представник зазначив, , що SAMDN2557 не є номером договору, а відноситься до технічної нумерації активу, використовується тільки у внутрішніх сервісах Банку з метою ідентифікації зобов'язання. Зміна номеру SAMDN2557 та рахунку може здійснюватися у зв'язку з перевипуском карт, відкриття додаткових рахунків, зміни тарифного плану, підвищення класу карт і т.д., що передбачено умовами договору. Пунктом 2.1.1.4.8. Договору передбачено, що з урахуванням особливостей програмного забезпечення БАНКУ, при продовженні терміну договору або зміни тарифного плану за договором, БАНК має право змінити номера рахунку і договору без укладання додаткових угод до даного договору. Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення Відповідача нічим не обгрунтовані.Процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 в місяць або 30 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (додаються). Необхідно зазначити, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься: п. 1.1.2.3 ,п. 1.1.2.4 . Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 01.09.2014 року, 01.04.2015 року, та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки Відповідач активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості останнє з яких 20.09.2014 року, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Також, у зв'язку з відсутністю доказів звернення Відповідача в Банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи , а також будь-яких звернень Відповідача про втрату карти, заперечення Відповідача не можуть прийматися судом до уваги оскільки являються необґрунтованими.Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.Отже, строк випущеної картки до останнього дня 04.2018 року. (довідка про видачу кредитних карт додається) Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 29.10.2017 року - до спливу строку позовної давності. У зв,язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Також представник зазначив , що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов,язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов,язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов"язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене представник просить задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

08 червня 2018 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на відзив ,в яких остання зазначила, що в відзиві Відповідач не заперечує самого факту укладання кредитного договору на підставі якого Відповідач отримала кредитний ліміт в розмірі 4600,00 гривень на пластикову картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Також , Відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині сплати заборгованості за кредитним договором в сумі 5408,69 гривень, яка була ним обгрунтована у відзиві. Разом з тим, Відповідач повністю усвідомлюючи особливості та відмінності такого кредитного продукту, як кредитний ліміт, наданий на пластикову карту, від інших кредитних договорів, обґрунтовував свої заперечення у відзиві на позовну заяву висновками Верховного Суду України. Позивач не надав доказів, які б спростували наведені Відповідачем заперечення у відзиві на позовну заяву, Відповідач повністю підтримує свою правову позицію та визнає позовні вимогу частково, а саме в частині погашення заборгованості за кредитом в розмірі 4300 гривень та за користування кредитом в розмірі 1108,69 гривень, що становить загальну суму заборгованості за договором від 01.09.2011 5408,69 гривень.

05 липня 2018 року до суду надійшов відзив на заперечення ПАТ КБ «ПриватБанк» в яких представник банку зазначив, що обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» з,явилася, надала заяву про проведення судового засідання без застосування технічних засобів.

Відповідач в судове засідання не з,явилася.

В судове засідання представник відповідача з,явилася, надала заяву про проведення судового засідання без застосування технічних засобів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.05.2011 року Відповідач отримав кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом .

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами , правилами користування платіжною карткою , тарифами складають між ним та банком кредитний договір , підтверджується підписом у заяві.

Матеріалами справи встановлено, що взяті на себе зобов'язання за зазначеним Договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти.

Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідачем зобов'язання за кредитним договором належним чином та своєчасно не виконувалися й не виконуються до теперішнього часу.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення Позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідача станом на 31.07.2017 року має заборгованість - 48546,38 грн. , яка складається з наступного:

- 4300,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 38158,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3300 грн.- заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом;

- 500,00 грн. - штрафи (фіксована частина)

- 2287,92 грн. - штрафи (процентна складова ).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч.1 ст.634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування). Наданою до суду випискою з карткового рахунку, встановлено , що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 в місяць або 30 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку . Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься:

п. 1.1.2.3 отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам;

п. 1.1.2.4 у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам.

Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 01.09.2014 року, 01.04.2015 року, та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки Відповідач активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості останнє з яких 20.09.2014 року, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору.

Щодо посилання представника відповідача на одночасне застосування за одне й те саме порушення цивільно- правової відповідальності у вигляді штрафу і пені , суд зазначає наступне.

Штраф і пеня є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штраф і пеня не є взаємовиключними видами неустойки.

Банк встановлює в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором неустойку , як самостійний вид юридичної відповідальності, тобто загальний розмір фінансової санкції за невиконання умов договору.

Представник відповідача подала заяву про застосування строків позовної давності .

Відповідно достатті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі за № 6-14цс14.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі укладеного між сторонами договору від 01.09.2011 року відповідачу було видано дві кредитні картки: №537137, №515953, остання з яких має термін дії 04.2018року.

Враховуючи те, що термін дії картки встановлено до квітня 2016 року, а позивач звернувся в суд з позовом 01 листопада 2017 року, тому суд вважає,що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

За таких обставин, враховуючи вишевизначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" підлягає стягненню судовий збір .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 546 (сорок вісім тисяч п,ятсот сорок шість) грн.. 38 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн., всього на суму 50 146 (п,ятдесят тисяч сто сорок шість) грн.. 38 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» , , місце знаходження : м. Київ, вул.. Грушевського, 1Д .

Відповідач: ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Повний текст судового рішення складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя: І. М. Колодяжна