22-ц/775/539/2018(м)
265/8514/17

Головуючий у 1 інстанції Щербина А.В.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2018 року місто Маріуполь
Апеляційний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Принцевської В.П.,
суддів Лопатіної М.Ю., Мироненко І.П.
секретар Сидельнікова А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 травня 2018 року,-
ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заявниця ОСОБА_1 зазначила, що з червня 1976 року по 20.07.2017 року (42 роки) знаходилась з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних стосунках і проживала з ним однією сімєю. Вони були пов'язані спільним побутом, мали спільні права й обов'язки, піклувались один про одного. Свою зарплату і пенсію чоловік віддавав їй, тому що вона вела сімейний бюджет. 20.07.2017 року ОСОБА_4 помер. Спільних дітей не мали. З 1976 року в іншому зареєстрованому шлюбі не знаходились. Після смерті ОСОБА_4 вона організовувала та оплачувала його похорон і поминки, але деякі особи її ображали, принижували, зводили на неї наклеп, що вона його співмешканка, не годувала, не доглядала за ним, не вела спільне господарство, з ним разом не проживала, не прала речі, не прибирала в приміщенні та інше. Таке ставлення до неї з боку ОСОБА_5, ОСОБА_6 (дівоче прізвище) та інших. Вказувала, що ці особи принижують її честь і гідність, наносять їй моральні страждання. Це пов'язано з тим, що у неї відсутнє свідоцтво про шлюб, яке б підтверджувало б факт, що вона була дружиною ОСОБА_4 з червня 1976 року до дня смерті чоловіка, і вони були сім'єю без оформлення документів в органах РАЦС. Таким чином у заявниці виникла необхідність установлення факту проживання однією сім'єю, щоб припинити принизливі дії стосовно неї, які здійснюються більше 4 місяців і попередити приниження її честі й гідності. Зазначала, що факт їхнього спільного проживання однією сім'єю, як чоловіка і жінки, без офіційного оформлення в органах РАЦС підтверджується доданими до заяви документами, а також показаннями свідків. Посилаючись на викладене, просила суд встановити факт того, що заявник ОСОБА_1, була дружиною ОСОБА_4 і проживала однією сім'єю разом з ним у період з червня 1976 року по 20 липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 травня 2018 року частково задоволено вимоги ОСОБА_1, встановлено факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з червня 1976 року по 20 липня 2017 року проживали однією сім'єю без шлюбу. В задоволенні заявлених вимог в іншій частині відмовлено.

З даним рішенням не погодилася заявник ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилалася на те, що суд не повно зясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визнати її дружиною ОСОБА_4 та встановити факт проживання з ним однією сімєю без реєстрації шлюбу.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заінтересовані особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 до суду не зявилися, повідомлені про час і місце судового засідання судовими повістками.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення вказану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Статтею 315 ч. 1 п.5 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Частина 1 ст.12 Кодексу про шлюб та сімю України (який діяв до з 01.01.1970 року 26.07.2010 року) передбачала, що шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. А ст.13 Кодексу про шлюб та сімю України (який діяв до 26.07.2010 року) встановлювала, що права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Вказані положення узгоджуються з ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, як з положень Кодексу про шлюб та сімю України, так і з положень Сімейного кодексу України вбачається, що дружиною стає лише жінка, яка зареєструвала шлюб з чоловіком в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Крім того, ч.2 ст.21 Сімейного кодексу України встановлює, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду повідомила, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вона знайома біля 50 років. Проживали вони весь час по вул.Володимирській у кв.1. Вели спільне господарство та мали спільний бюджет, ніколи не сварилися. Разом прожили більше 40 років. Вони часто зустрічалися разом, вона ходила до них у гості. Похорон та лікування оплачувала ОСОБА_1 Також їй відомо, що у ОСОБА_4 є дві сестри та брат. Хто така ОСОБА_5 їй невідомо, а ОСОБА_6 ймовірно співмешканка брата померлого.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 суду повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знає приблизно з 1980 1981 року, коли познайомилися з ними у громадських справах. Проживали вони по вул.Володимирській у кв.1. Вона часто приходила до них у гості та вони до неї, були на днях народженнях.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомила, що з ОСОБА_4 вона працювала десь 8 років з 1983 року, а з ОСОБА_1 були в одній компанії. Їй відомо, що вони вели спільне господарство, а про те, що вони не перебували у шлюбі й невідомо. Проживали вони спільно по вул.Володимирській, 46. Разом приходили до неї на свята. Про те, що хтось ображає ОСОБА_1 їй нічого невідомо. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не знає.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомила, що з ОСОБА_4 вона працювала десь 8 років з 1983 року, а з ОСОБА_1 були в одній компанії. Їй відомо, що вони вели спільне господарство, а про те, що вони не перебували у шлюбі й невідомо. Проживали вони спільно по вул.Володимирській, 46. Разом приходили до неї на свята. Про те, що хтось ображає ОСОБА_1 їй нічого невідомо. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не знає.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 суду повідомила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_4 більше 30 років. Була у них вдома та на дачі, разом відзначали свята. Зазначила, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 все було спільне. Проживали вони ІНФОРМАЦІЯ_3, вона була у них у гостях, у квартирі бачила речі обох. ОСОБА_5 вона не знає, була очевидцем, як ОСОБА_6 ображала ОСОБА_1. Їй відомо, що у померлого ОСОБА_11 є рідні: брата ОСОБА_2, сестра Люба, яка мешкає десь у Росії та сестра ОСОБА_3, яка живе у Маріуполі.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Згідно з вимогами ст. 81 ч. 1, ч. 5, ч. 6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом правильно встановлено, що доказів того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, заявником не надано.

Суд оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності. При цьому суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без шлюбу з червня 1976 року по 20 липня 2017 року.

Також суд дійшов правильного висновку, що заява ОСОБА_1 в частині встановлення факту того, що вона була дружиною ОСОБА_4, виходячи з положень Кодексу про шлюб та сімю України та положень Сімейного кодексу України, задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, апеляційний вважає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому необхідно залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

Повний текст виготовлено 19 липня 2018 року.

Суддя