328/1687/18
08.10.2018
08 жовтня 2018 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., за участі секретаря судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Токмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання батьківства,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, якою просить:
1. Визнати ОСОБА_4, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 - Балка, Токмацького району, Запорізької області, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком дитини ОСОБА_2, яка народилася 16 серпня 1964 року в с. Солодка Балка, Токмацького району, Запорізької області та внести зміни до актового запису № 33 від 28.08.1964 року про реєстрацію народження ОСОБА_2, яка народилася 16 серпня 1964 року, в с. Солодка Балка, Токмацького району, Запорізької області, а саме внести запис про батька дитини ОСОБА_4, громадянина України.
2. Визнати ОСОБА_4, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком дитини ОСОБА_3, який народився 12 вересня 1967 року, в с. Новопрокопівка, Токмацького району, Запорізької області та внести зміни до актового запису № 34 від 20.09.1967 року про реєстрацію народження ОСОБА_3, який народився 12 вересня 1967 року, в с. Новопрокопівка, Токмацького району, Запорізької області, а саме внести запис про батька дитини ОСОБА_4, громадянина України.
Позов обґрунтовує наступним.
Позивач з ОСОБА_5 почали проживати однією сім'єю, як чоловік та жінка в цивільному шлюбі з 1963 року, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6. У свідоцтвах про їхнє народження запис про батька відсутній. Це відбулося внаслідок того, щопозивач не перебував з їхньою матір'ю ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. Однак позивач їх весь час визнавав своїми дітьми, виховував їх, у позивача з ними доброзичливі відносини і позивач з ними постійно зустрічається та спілкується, а вони в свою чергу визнають позивача своїм батьком. Також зі своїми дітьми: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вони проживали однією сім'єю, до їх повноліття за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Новопрокопівка, вул. Нова, 6. Цивільна дружина позивача, матір їхніх спільних дітей - ОСОБА_5 померла 10.10.2016 року. З метою визнання батьківства, відносно своїх дітей, які є відповідачами по справі, позивач вернувся до Токмацького районного відділу ДРАЦС, але позивачу було відмовлено та надано письмове роз'яснення від 19.06.2018 року № 231/17.30-06-99. Визнання батьківства має для позивача важливе і принципове значення та необхідне з метою ідентифікації родинного походження дітей позивача.
Позивач в підготовче судове засідання не зявився, відповідно до наданої заяви позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов визнала, відзив на позов не надала.
Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав, відзив на позов не надав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Токмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в підготовче судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не має.
За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач почав проживати з ОСОБА_5 однією сім'єю, як чоловік та жінка в цивільному шлюбі з 1963 року, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.08.1964 року №33, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.09.1967 року №34 та копією довідки виданої Новопрокопівською сільською радою від 15.06.2018 року №543.
У свідоцтвах про народження відповідачів запис про батька відсутній, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей від 28.08.1964 року №33, 20.09.1967 року №34.Це відбулося внаслідок того, що позивач не перебував з їхньою матір'ю ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. Однак позивач їх весь час визнавав своїми дітьми, виховував їх, у позивача з ними доброзичливі відносини і позивач з ними постійно зустрічається та спілкується, а вони в свою чергу визнають позивача своїм батьком. Також зі своїми дітьми: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вони проживали однією сім'єю, до їх повноліття за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Новопрокопівка, вул. Нова, 6.
Цивільна дружина позивача, матір їхніх спільних дітей - ОСОБА_5 померла 10.10.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ЖС №369824 від 11.10.2016 року.
За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, передбаченим у ч.1 ст. 58 Конституції України, правовідносини регулюються нормами права, які діяли на час їх виникнення.
З 1 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України. Оскільки він не має зворотної сили до правовідносин, що виникли, судом застосовуються положення діючого на той час законодавства.
Згідно з положеннямпостанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.
Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами.
Станом на 1961 рік порядок реєстрації народження регулювався Кодексом законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 30 травня 1926 року, в редакції Указу Президії ВР УРСР від 15 вересня 1945 року.
Відповідно до ст. 3 Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, у тому разі коли дитина народилась до 1 жовтня 1968 року, її ймовірний батько помер і батьківство не було оформлене у добровільному порядку, факт визнання батьківства може бути встановлений у судовому порядку.
Виходячи з роз'яснень, що містяться у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України, суд може встановити факт визнання батьківства за наявності таких підстав як: дитина була народжена, а не зачата до 1 жовтня 1968 року; припускаємий батько дитини помер; дитина знаходилась на утриманні померлого; померлий визнавав себе батьком дитини.
Згідно зі ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.
Адже відповідно до ст. 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29 грудня 1969 року Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР судове встановлення батьківства могло мати місце лише відносно дітей, що народилися після 1 жовтня 1968 року.
До цього часу, інститутом права взагалі не було передбачене судове встановлення батьківства. Так, у ст. 32-1 Кодексу законів про сім'ю, опіку та актів цивільного стану Української РСР (у редакції Указу Президії Верховної Ради УРСР від 15 червня 1945 року) було визначено, що мати дитини, яка народилися від особи, з якою вона не перебувала у шлюбі, не має права звертатися до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів з вказаної особи на утримання дитини.
Разом з тим не заборонялось добровільне встановлення батьківства, як відносно дітей народжених до 1 жовтня 1968 року, так і після.
Названим Указом зворотна дія закону була передбачена лише в одному випадку, жінка мала право звернутись до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства, якщо це визнання мало місце саме до 1 жовтня 1968 року.
Крім того, в подальшому і в даний час позивач також визнає своє батьківство щодо відповідачів, що підтверджено його особистою заявою.
Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При встановленні батьківства суд приймає до уваги наступні обставини (умови): спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини та відповідачем до народження дитини; спільне виховання та утримання ними дитини; докази, що з достовірністю підтвердження визнанняпозивачем батьківства.
Наявність спільного проживання та ведення спільного господарства дає право суду вважати, що позивач є батьком дітей.
Спільне виховання батьками дитини може виявитися у спільній турботі про дитину, про її стан здоров'я та навчання. При цьому необов'язково, щоб батьки проживали разом та вели спільне господарство.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
За відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Так, в судовому засіданні встановлено, що батьком відповідачів є позивач, що підтверджується дослідженими матеріалами справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання батьківства обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.263, 265, 268 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Токмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання батьківства задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: