АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3771/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Ластовка Н.Д.
Справа № 2-341/11 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 р. Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2013 р.

в справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2,

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2013 р. задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №23-237/07-А від 17.04.2007 р. у розмірі 1 061 713,91 грн.; стягнуто з кожного відповідача судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2013 р., та постановити нове, яким відмовити ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з'ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 17 квітня 2007 р. між Банком &q?м ;Фінанси та Кредит&q?ит;, ТОВ в особі відділення № 23 Філії &q?ї ;Київське регіональне управління&q?ня; Банку &q?у ;Фінанси та Кредит&q?ит;, та відповідачем був укладений Кредитний договір №23-237/07-А.

Предметом даного договору є надання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитних ресурсів в сумі 31 386 дол.США для придбання автомобіля, з терміном погашення кредитних ресурсів до 16 квітня 2014 р. та оплатою по процентній ставці 10 (десять) процентів річних (а.с. 7-10).

Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за виданими кредитними ресурсами у складі щомісячного ануітетного платежу, розмір якого за кредитним договором становить 522 дол. США відповідно до графіку зниження розміру заборгованості.

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору банк має право призупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику в продовженні строку дії кредитного договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, оплати нарахованих процентів по ним, неустойки відповідно до кредитного договору, у разі порушення позичальником будь-яких умов кредитного договору, у тому числі за несвоєчасне або не в повному обсязі зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентах, відповідно до п.п.3.2, 4.3, 4.4, 4.7, 4.8 кредитного договору.

Пунктом 6.1. Кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % (один процент) від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів.

Судом встановлено, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, відповідно до умов кредитного договору на підставі письмової заяви відповідача, за погодженням із банком, здійснив видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в сумі 31 386 дол.США (а.с. 14-15).

Проте, відповідач скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, систематично порушує виконання умов кредитного договору, про що попереджався кредитором, однак, до теперішнього часу борг не погашено (а.с. 16-22).

З матеріалів справи вбачається, що за період дії кредитного договору відповідач ОСОБА_2 здійснив наступні платежі: 5 719,12 дол. США - основної суми боргу; 5 053,00 дол. США - відсотків; 8 560,80 грн. - щомісячної комісії; - 2 749,09 грн. - пені.

Станом на 18 жовтня 2010 р. загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором №23-237/07-А від 17.04.2007р. згідно розрахунку позивача складає 453 861,00 грн. (а.с.23-33).

Згідно розрахунку позивача з урахуванням збільшених позовних вимог станом на 08.10.2013 р. сума заборгованості за кредитним договором № 23-237/07-А від 17 квітня 2007 р. становить 1061713,91 грн., що складається з : суми строкової заборгованості по кредиту у розмірі 8 901,17 дол.США, що за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США еквівалентно 71 147,05 грн.; суми простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 16 765,71 дол.США, що еквівалентно 134 008,32 грн.; суми строкової заборгованості по процентам у розмірі 142,59 дол.США, що еквівалентно 1 139,72 грн.; суму простроченої заборгованості по процентам у розмірі 11 369,59 дол.США, що еквівалентно 90 877,13 грн.; суми простроченої заборгованості по комісії у розмірі 10 205,60 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісії в сумі 754 336,09 грн. (а.с.120-124).

В забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_2 по кредитному договору №23- 237/07-А між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір поруки №23-237/07-А-П від 17 квітня 2007 р. (а.с.11-12).

Відповідно до умов вказаного договору поруки (п.1.1.) поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань по кредитному договору. Пункт 2.5. Договору поруки, зазначає обов'язок поручителя безумовного виконання зобов'язань перед Кредитором.

У випадку невиконання позичальником зобов'язань, згідно п. 2.1. Договору поруки, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Докази про повідомлення ОСОБА_1 позивачем про наявність у відповідача ОСОБА_2 кредитної заборгованості перед банком з вимогою її сплати на розрахунковий рахунок позивача, і що до теперішнього часу борг так і не погашено, в матеріалах справи відсутні.

В судовому засіданні встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 по кредитному договору був укладений договір застави автомобіля, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстровано в реєстрі за №1348 (а.с.13).

Відповідно до умов договору застави автомобіля, позичальником, який є заставодавцем, було передано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який є заставодержателем, в заставу майно.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Обгрунтовуючи апеляцію представник відповідача ОСОБА_1 посилалася на те, що в даному випадку відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України порука є припиненою, що кредитор не пред»явив вимог до поручителя протягом встановленого законом шестимісячного строку, що сплив цього строку є підставою для припинення поруки, що у разі пропуску кредитором цього строку цей строк поновленню не підлягає. Суд зобов"язаний самостійно застосовувати положення закону про цей строк.

Такі доводи апеляції є слушними.

В судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що останній черговий платіж боржником сплачено 24.12.2008 р., що підтверджується і розрахунком позивача, тому, шестимісячний строк сплинув 24.06.2008 р., а з позовом до суду позивач звернувся 1.11.2010 р. Тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що з висновками суду першої інстанції щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителя погодитися не можна, що рішення суду в цій частині не відповідає вимогам закону та є необгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню в з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в позові до поручителя.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2013 р. - в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором № 23-257/07-А від17.04.2007 р. - скасувати і постановити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. В решті рішення залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 27.07.2018 р.

Головуючий :

Судді :