Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/5830/17 Головуючий у 1 інстанції: Герасименко С.Г.
Провадження № 22-ц/778/2066/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» липня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31 січня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, фактично шлюбні відносини між сторонами припинились з 2010 року.

На підставі зазначеного просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 31 січня 2009 року у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №30, залишити їй прізвище ОСОБА_3.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року позов задоволено. Шлюб, зареєстрований 31 січня 2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №30, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано. ОСОБА_5 залишено прізвище «Медяник».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невжиття судом заходів щодо примирення подружжя, неврахування інтересів спільної дитини, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що шлюбні відносини припинені, із заявою про зупинення провадження для надання часу для примирення ОСОБА_3 не звертався, судом першої інстанції встановлені всі обставини справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 січня 2009 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, свідоцтво про шлюб серія 1-ЖС №076536, актовий запис № 30. Сторони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружжя тривалий час спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягала на розірванні шлюбу та вважає подальше подружнє життя з відповідачем не можливим, оскільки це протирічить її інтересам.

За приписами ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу у тому числі і на припинення шлюбу.

Статтями 105, 110 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам дитини.

Оскільки сторони однією сім`єю тривалий час не проживають, будь-яких відносин не підтримують, у них різний бюджет, не має спільного господарства, таким чином сім`я розпалась та зберегти її на даний момент неможливо, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Довід апеляційної скарги щодо ненадання строку на примирення є безпідставним, оскільки судом першої інстанції надавався цей строк шляхом відкладення 12 грудня 2017 року розгляду справи до 07 лютого 2018 року, про що свідчить журнал та фонограма судового засідання від 12 грудня 2017 року (а.с.21,22), і з часу ухвалення рішення судом першої інстанції пройшло також достатньо часу для можливого примирення, однак такого не відбулось.

Посилання ОСОБА_3 на не зясування судом першої інстанції питання щодо місця проживання спільної дитини сторін ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не дає підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 не заперечував проти проживання доньки разом з матерю.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що у справі ухвалено законне і обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 липня 2018 року.

Головуючий

Судді: