Номер провадження: 22-ц/785/5062/18
Номер справи місцевого суду: 500/4717/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСББ «Вереск» про порушення ОСББ «Вереск» Закону України «Про захист прав споживачів» та Конституційних прав громадянина України ОСОБА_3,

встановив:

29 серпня 2017 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати діяльність об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі ОСББ) «Вереск» в період 2012-2017 років неправмірною та відшкодувати йому завдану моральну шкоду в розмірі 6359, 41 грн.

24 листопада 2017 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати ОСББ «Вереск» - як неналежну організацію діяльності обєднання, а рішення прийняті на їх підставі, неправомірними та стягнути на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 9 542, 60 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2018 року в задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_3 було відмовлено (т.2, а.с.80-81).

17 квітня 2018 року від ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга на вищевказане рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2018 року, в якій він просить суд рішення суду першої інстанції скасувати, а його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (т.2, а.с.84-90).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_3 не є членом ОСББ «Вереск», на надав суду доказів порушення його прав діяльністю вказаного ОСББ, однак, в свою чергу користується послугами ОСББ «Вереск», у звязку з чим має сплачувати витрати на ці витрати.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, встановлення прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначений Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон).

Рішенням Ізмаїльського міськвиконкому №905 від 03.10.1997 року проведена реєстрація ОСББ «Вереск», було розроблено і затверджено Статут ОСББ «Вереск», на підставі якого вказане ОСББ здійснювало свою діяльність.

14.02.2017 року було зареєстровано Статут ОСББ «Вереск» в новій редакції, про що свідчить реєстраційна дія №2000608 від 14.02.2017р.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що відповідно до ч.4 ст. 4 вказаного Закону основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Згідно ст. 10 Закону вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів до виключної компетенції яких, між іншим, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржене в судовому порядку.

Разом з тим, у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку.

Тобто, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, однак не є членом цього об'єднання, зобов'язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об'єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується скаржником ОСОБА_3, він не є членом ОСББ «Вереск».

З цих підстав, він наділений правом звернення до суду з позовом про визнання неправомірними дій або бездіяльності ОСББ щодо нарахування розміру витрат, повязаних з наданням йому комунальних послуг, однак не може оскаржувати правомірність чи неправомірність діяльності ОСББ Вереск», давати оцінку його Статуту, оскаржувати рішення його загальних зборів, оскільки не є членом ОСББ «Вереск».

При цьому, суд обгрунтовано і правильно виходив із того, що у відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Однак, із письмових доказів, які маються в матеріалах справи, особистих пояснень, не вбачається, яким чином відповідач ОСББ «Вереск» порушив особисті немайнові або майнові права та інтереси позивача ОСОБА_3 і не встановлено, чому позивач вважає діяльність ОСББ «Вереск» неправомірною, та в чому полягає завдання йому моральної шкоди відповідачем.

Разом з тим, суд першої інстанції правомірно вказав, що позивач ОСОБА_3І є користувачем послуг ОСББ «Вереск» та має заборгованість по їх сплаті, що не оспорюється позивачем.

Безспірним доказом вищевикладеного є рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від.10.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Вереск» суми за не сплату на користь останнього комунальних послуг позивачем ОСОБА_3 (т.1, а.с.139-140).

Зазначене рішення набрало законної сили, а тому за змістомст. 129-1 Конституції України та ч.1 ст.18 ЦПК України є обовязковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, посадових і службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено, яким чином відповідач ОСББ «Вереск» порушив його особисті немайнові або майнові права та інтереси, в чому полягає неправомірність діяльності ОСББ «Вереск», то суд дійшов правильного висновку відсутність підстав для задоволення позову. Також суд виходив із того, що позивачем не надано суду доказів завдання йому моральної шкоди діями або бездіяльністю ОСББ «Вереск».

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він з листопада 2014 року не користується послугами ОСББ «Вереск» і воно їх не надає, в даному випадку не можуть братись судом до уваги, оскільки предметом даного спору є не питання щодо сплати ОСОБА_3 витрат за надані або не надані комунальні послуги, а незаконність дій ОСББ «Вереск», які на думку позивача, порушують Закон України «Про захист прав споживачів» та Конституційні права позивача і апелянта ОСОБА_3

Так, як було зазначено вище, в уточнених позовних вимогах, які викладені шляхом надання додатків до позовної заяви, ОСОБА_3 просив визнати ОСББ «Вереск» - як неналежну організацію діяльності обєднання, а рішення прийняті на їх підставі, неправомірними та стягнути на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 9 542, 60 грн. та судові витрати (т.1, а.с.47-48, 73).

Проте, його апеляційна скарга виходить за межі вищезазначених предявлених позовних вимог і доводів учасників справи, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.07.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_4

ОСОБА_2