Справа № 199/7391/18
(2/199/2911/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі відповідача ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 38463,17 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.12.2005 року відповідач по справі отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав у звязку з чим станом на 03.06.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 44069,53грн., яку позивач, а також судові витрати просить стягнути з відповідача.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав суду заяву в якій просив застосувати позовну давність і відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухав пояснення відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.12.2005 року відповідач по справі отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Також суд встановив, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2010 року з відповідача по справі стягнуто на користь Акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.12.2005 року станом на 02.12.2010 року, яка вкючала тіло кредиту, проценти,комісію та штраф.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Таким чином, банк має право нараховувати відсотки за кредитним договором лише у межах строку на який відповідний кредит було надано. Після настанням терміну повернення кредиту в повному обсязі кредитор втрачає право нараховувати відсотки, та набуває право здійснювати нарахування згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України (інфляційні нарахування та 3% річних).

За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду,зокрема судом враховані висновки, викладені в постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12.

Таким чином, підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається з процентів, пені та штрафу не вбачається.

Керуючись ст.ст.12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У позові Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя