Справа № 180/1699/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Хомченко С.І.

за участю: секретаря - Назаренко А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Марганецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном,-

В С Т А Н О В И В :

17 серпня 2018 року позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: Марганецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до купівлі- продажу будинку від 20.12.2011 року він, являється власником будинку АДРЕСА_1. Крім нього власниками вказаного будинку також являлися: його колишня дружина - ОСОБА_5, її син - ОСОБА_4 та їх восьмирічна донька - ОСОБА_6. Всі вони проживали та були прописаними у вищевказаному будинку.

Крім того, на момент укладання договору купівлі -продажу, у будинку АДРЕСА_1 значився зареєстрованим і колишній власник будинку - ОСОБА_2, який згідно п. 13 договору купівлі-продажу від 20.12.2011 року повинен був знятися з реєстрації в строк до 20.12.2011 року. Однак після укладення угоди Відповідач добровільно з реєстрації не знявся, впродовж зв'язок з ним було втрачено.

Син дружини - ОСОБА_4, прожив у будинку всього пів року, після чого у травні 2012 року забрав свої речі та перейшов проживати до свого батька за адресою: АДРЕСА_5, а потім виїхав на заробітки, де він перебуває на даний час нікому не відомо.

Згодом вони з дружиною розлучилися і остання після розлучення стала проживати за адресою: АДРЕСА_4, а з ним залишилася проживати їх донька.

На даний час в його будинку значаться зареєстрованими: колишній власник будинку - ОСОБА_2 та син його колишньої дружини - ОСОБА_3, які з 2012 року і до моменту звернення до суду за місцем своєї реєстрації не проживають, комунальні послуги не сплачують. У зв'язку з реєстрацією в його будинку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, він позбавлений можливості розпоряджатися на власний розсуд житлом, зокрема він не може отримати субсидіюю, тому за захистом своїх прав та інтересів вимушений звернутись до суду. Просить суд визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1, також усунути йому перешкоду у користуванні будинком АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку у зазначеному будинку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді Марганецького місського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Окрім того відповідачам було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Відповідачі, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надали, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.

Третя особа: Марганецька міська рада пояснення щодо позову не надала.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поши-рюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 грудня 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, є власниками АДРЕСА_1, в рівних частках, кожному по ј частині, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурною Л.М. ( а.с.5) та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів ( а.с. 6). Право власності зареєстровано в Дніпропетровському обласному комунальному підприємстві «Марганецьке бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 14494611 (а.с.8).

Як вказує позивач, ОСОБА_5 - це його колишня дружина, з якою шлюб офіційно розірвано, ОСОБА_4 - це син останньої, ОСОБА_6 - це їх спільна донька. Після купівлі вищезазначеного будинку усі вони в ньому проживали та були зареєстрованими. Крім того, на момент укладання договору купівлі -продажу, у будинку АДРЕСА_1 значився зареєстрованим і колишній власник будинку - ОСОБА_2, який згідно п. 13 договору купівлі-продажу від 20.12.2011 року повинен був знятися з реєстрації в строк до 20.12.2011 року. Однак після укладення угоди добровільно з реєстрації не знявся, впродовж зв'язок з ним було втрачено. Син колишньої дружини - ОСОБА_4, прожив у будинку всього пів року, після чого у травні 2012 року забрав свої речі та перейшов проживати до свого батька за адресою: АДРЕСА_5, а згодом виїхав на заробітки, де він перебуває на даний час нікому не відомо. Його колишня дружина після розлучення стала проживати за адресою: АДРЕСА_4, а з ним залишилася проживати їх донька. На даний час в його будинку значаться зареєстрованими: колишній власник будинку - ОСОБА_2 та син його колишньої дружини - ОСОБА_3, які з 2012 року і до моменту звернення до суду за місцем своєї реєстрації не проживають, комунальні послуги не сплачують. У зв'язку з реєстрацією в будинку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, він позбавлений можливості розпоряджатися на власний розсуд житлом, зокрема - не може отримати субсидію.

Згідно копії домової книги для прописки громадян, які проживають у АДРЕСА_1 та довідкою про склад сім'ї від 13.08.2018 року, наданою головою квартального комітету, у АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими і відповідачі по справі. ( а.с.8-9,12).

Актом від 13 серпня 2018 року, затвердженого головою квартального комітету та підписами сусідів підтверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 значаться зареєстрованими у АДРЕСА_1, однак за вказаною адресою не проживають з 2012 року ( а.с.10-11).

Отже судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад шести років.

Факт реєстрації відповідачів за даною адресою підтверджується також і довідками адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 30.08.2018 року ( а.с.16-17).

На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нормами статті 405 ЦК України передбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Таким чином вказані вище підстави стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Марганецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном,слід задовольнити у повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідачів підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с.1), а саме: у розмірі по 705,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 391,405 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 4, 6, 9, 10, 12, 13, 19, 28, 76, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274-277, 279, 354, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, (паспорт НОМЕР_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4, ( паспорт НОМЕР_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_4), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, (паспорт НОМЕР_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_6), ІНФОРМАЦІЯ_9, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір в розмірі по 705 ( сімсот п'ять) гривень 00 копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя