Справа № 168/412/18
Провадження № 2/168/179/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Седлищанської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Седлищанської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 лютого 2009 року померла його баба ОСОБА_6. За життя вона склала заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачу. Заповіт був посвідчений виконавчим комітетом Седлищенської сільської ради Старовижівського району. Позивач вказує, що йому було відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк для подачі заяви в нотаріальну контору пропущений з поважних причин, оскільки він з 2002 року постійного місця роботи немає, хворіє, впродовж 2007-2017 років звертався до лікарів за медичною допомогою, що потребувало чималих коштів, яких не вистачало. Зазначає, що здійснив поховання спадкодавця та в подальшому здійснював догляд за будинком, сплачував комунальні платежі, тобто такими діями фактично прийняв спадщину. Відповідачі, діти спадкодавця, які є спадкоємцями І черги за законом, спадщини не приймали, визнають позовні вимоги, не заперечують проти спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 Просить визнати підстави пропуску звернення до нотаріальної контори поважними та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Седлищанської сільської ради Старовижівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в судове засідання не зявилися, подали суду заяви, кожен зокрема, про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 померла 18 лютого 2009 року (аркуш справи 15).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Довідкою Седлищенської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 02 серпня 2017 року № 397 стверджено, що до складу спадщини ОСОБА_6 увійшли: житловий будинок та присадибна земельна ділянка, які знаходяться в с.Борзова по вул.Гагаріна, 24, Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 7). З цієї ж копії довідки встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 на день смерті проживала одна.

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, який був посвідчений виконавчим комітетом Седлищенської сільської ради Старовижівського району 27 травня 2008 року, та яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 (аркуш справи 8).

Отже, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6

Інші спадкоємці за законом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, як слідує із матеріалів справи спадщину не приймали і не претендують на спадкове майно, про що подали відповідні заяви (аркуш справи 58-60).

Отже, жоден зі спадкоємців спадщину після смерті ОСОБА_6 у порядку, передбаченому частини 3 статті 1268, статтями 1269, 1270 ЦК України, не прийняв.

Спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, однак пропустив визначений для цього строк, є позивач ОСОБА_2

Частиною першою статті 1270 ЦПК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1272 ЦПК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, позивач вказує, що він з 2002 року постійного місця роботи немає, хворіє, впродовж 2007-2017 років звертався до лікарів за медичною допомогою, здійснив поховання спадкодавця та в подальшому здійснював догляд за будинком, сплачував комунальні платежі, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, на ствердження чого подав копії квитанцій, трудової книжки, довідки Седлищенської сільської ради та довідку з Старовижівської ЦРЛ.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З поданих відповідачами заяв встановлено, що проти задоволення позову не заперечують (аркуш справи 25, 58-60). Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені письмові докази, а також враховуючи те, що позивач хворіє, після смерті ОСОБА_6, продовжував користуватись спадковим майном, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, є єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак позбавлений можливості в досудовому порядку захистити своє право, з врахуванням мети забезпечення виконання волі спадкодавця, а також відповідачі не заперечують проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, що в своїй сукупності дає підстави суду вважати причини пропуску позивачем шестимісячного строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини поважними.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про необхідність визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, яка померла 18 лютого 2009 року, в межах строку, встановленого частиною 1 статті 1270 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 82, 200, 206, 229, 247, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Седлищанської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, яка померла 18 лютого 2009 року - 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_7