Справа № 539/697/18
Провадження № 2/539/567/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Даценка В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ануфрієвої Н.М.,

позивача - ОСОБА_1;

відповідача - ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

розглянувши у загальному позовному провадженні в судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лубенської міської ради, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвентземсервіс" про визнання недійсним державного акта на право власності на землю, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Лубенської міської ради Полтавської області, ОСОБА_1, треті особи - Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвентземсервіс" про визнання недійсним рішення міської ради і державних актів про право приватної власності на земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Лубенської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право власності на землю.

В позові вказав, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 0,1550 га, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджуються Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_3, виданого 04 серпня 1998 року Лубенською міською радою на підставі рішення Лубенської міської ради. Власником сусідньої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_2.

Між ним тривалий час існує спір щодо визначення меж вказаних земельних ділянок.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2007 року у справі №2-25/2007 скасовано рішення виконкому Лубенської міської ради від 28.01.1998 року в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, оскільки в ньому допущено технічну описку, внаслідок чого розмір земельної ділянки ОСОБА_2 було збільшено з 0,781 га до 0,872 га.

В наступному, на підставі цього рішення суду відповідачу було видано новий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку с.НОМЕР_4від 22.02.2008 року, а розмір земельної ділянки визначено - 0,828 га. При цьому технічна документація на земельну ділянку не складалася, внаслідок чого знову відбулося накладання їх земельних ділянок.

Просить суд визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.0828 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 виданий 22 лютого 2008 року ОСОБА_2, на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду від 15.06.2007 року, а також визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити строк позовної давності.

У відзиві на позов відповідач - Виконавчий комітет Лубенської міської ради позовні вимоги не визнав і пояснив, що комісія по вирішенню земельних спорів виконавчого комітету Лубенської міської ради не уповноважена розглядати спір між власниками земельних ділянок, тому рекомендувала ОСОБА_1 звернутись до суду. Крім того Виконавчий комітет при видачі Державного акту на право приватної власності на землю від 22 лютого 2008 року та виготовленні землевпорядної документації будь-яких рішень не приймав, та не може нести відповідальність за дії інших осіб. Оскільки позивач не висуває жодних позовних вимог до Виконавчого комітету Лубенської міської ради, вважає, що його залучення до участі у справі у якості відповідача є безпідставним.

У поясненнях на позовну заяву третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради повідомила, що при підготовці матеріалів щодо вирішення спору з приводу меж сусідніх земельних ділянок, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на засіданні комісії по вирішенню земельних спорів виконавчого комітету Лубенської міської ради Управлінням було з'ясовано, що площа земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_1, її конфігурація та розміри, є тотожними до площі, зафіксованої в землевпорядній документації, що розроблялася у 2008 та 2017 роках. Порушення меж з боку ОСОБА_2 не встановлено.

У відповіді на відзив виконавчого комітету Лубенської міської ради позивач вказав, що вирішити спір щодо спірної межі можливо лише шляхом скасування Державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_2 у 2008 році. Крім того позивач вважає, що оскільки Державний акт виданий Лубенським міським головою Коряком В.В., який є посадовою особою виконавчого комітету Лубенської міської ради, виконавчий комітет є належним відповідачем у справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ "Інвентземсервіс" у письмових поясненнях стверджує, що технічну документацію ОСОБА_2 не виготовляло, тому не є учасником спірних правовідносин. Просить суд при вирішенні справи не брати до уваги твердження відповідача стосовно незаконних дій ТОВ "Інвентземсервіс", а щодо задоволення позову покладається на розсуд суду.

10.05.2018 року ОСОБА_2 подано зустрічний позов до Лубенської міської ради Полтавської області та ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення міської ради і державних актів про право приватної, виданих на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1

У позові вказав, що у 1981 році проведена інвентаризація земель кварталу № 235 в результаті якої за будинком АДРЕСА_2 зареєстрована земельна ділянка площею 781 кв.м. Вказана площа затверджена рішенням виконкому Лубенської міської ради № 112 від 25.03.1981 року.

14.11.1997 року ним подано заяву до виконкому Лубенської міської ради про передачу земельної ділянки у вказаному розмірі. Госпрозрахунковим виробничим бюро при Лубенському міському відділі земельних ресурсів виготовлено технічний звіт встановлення в натурі меж земельної ділянки. Згідно плану земельної ділянки її розмір становив 872 кв.м.

ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на землю площею 1550 м.кв. видано на підставі рішення виконкому Лубенської міської ради від 24.07.1998 року.

15.06.2007 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області скасовано рішення виконкому Лубенської міської ради про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки та державний акт на право приватної власності.

У 2007 році позивач звернувся до ТОВ "Інвентземсервіс" для виготовлення технічної документації. У технічному завданні, затвердженому начальником відділу земельних ресурсів в м. Лубни Полтавської області та в державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому за підписами міського голови Коряка В.В. та начальника відділу Держкомзему у м. Лубни Левченка С.В. вказано розмір земельної ділянки 0,0828 га, а підставою для виконання робіт та передачі земельної ділянки у власність зазначено рішення міської ради від 03.10.1997 року та рішення суду від 15.07.2007 року. Відповідач вважає, що виконавчий комітет та Лубенська міська рада порушила законодавство та його права, передавши йому земельну ділянку у більшому розмірі, ніж передбачено рішенням суду від 15.06.2007 року та рішенням міськвиконкому від 12.12.1990 року.

Відповідач також вважає, що рішення про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки в розмірі 1550 м. кв. суперечить вимогам ст. 6, та ст. 67 Земельного кодексу України, оскільки вказаними нормами передбачено, що розмір земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в містах повинен бути не більше 0,1 га. Крім того, у зв'язку із тим, що рішення про закріплення за будинковолодінням АДРЕСА_1 площею 0,1550 га не приймалось, межі земельної ділянки не встановлювались і не узгоджувались, відповідач вважає, що передача у власність ОСОБА_1 земельної ділянка без підтвердження її розміру, порушує його права.

ОСОБА_2 стверджує, що спір між ним та ОСОБА_1 виник у грудні 2017 року - коли він відмовився погодити межі та конфігурацію сусідньої земельної ділянки, тому вважає, що звернувся до суду за захистом свого порушеного права у межах строку позовної давності.

Враховуючи викладене, відповідач просить:

- визнати недійсним і скасувати рішення Лубенської міської міської ради від 24.07.1998 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,1550 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_1;

- визнати недійсним та скасувати державний акт, виданий ОСОБА_1 на підставі рішення Лубенської міської ради від 24.07.1998 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0.155 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним та скасувати державний акт, виданий ОСОБА_2, 22.02.2008 року на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду від 15.06.2007 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,828 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- зобов'язати відповідача Лубенську міську раду вирішити питання щодо приватизації земельної ділянки площею 0.781 га, що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 відповідно до вимог діючого законодавства.

Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 позов не визнав, вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк позовної давності.

Крім того, законність рішення Лубенської міської ради в частині передачі ОСОБА_1 земельної ділянки та дійсність державного акту на право приватної власності на землю вже була предметом дослідження Лубенським міськрайонним судом у справі № 2-25/2007. Відповідач брав участь у справі як сторона, був ознайомлений із вказаним рішенням та державним актом, але із позовними вимогами про їх скасування до суду не звертався.

Відповідач за зустрічним позовом ставить під сумнів достовірність доданих до позовної заяви доказів, зокрема: акта приймання-передачі межових знаків на зберігання від 15 січня 2007 року, у зв'язку із тим, що на вказану дату рішення у справі Лубенським міськрайонним судом винесене ще не було і будь-які дії із землеустрою проводитись не могли; технічного завдання від 08.01.2008 року, оскільки на ньому відсутній підпис замовника ОСОБА_2.

Просить суд позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Відповідач за зустірчним позовом - Лубенська міська рада Полтавської області у відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Вказала, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду. Крім того, межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 узгоджені всіма суміжними землекористувачами; ОСОБА_2 після 2007 року до Лубенської міської ради з приводу приватизації земельної ділянки площею 0.0781 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 не звертався; державний акт від 22.02.2008 року, виданий на ім'я ОСОБА_2 незаконний та підлягає скасуванню.

20 березня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лубенської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

22 травня 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_2, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду.

10 травня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Лубенської міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень міської ради і державних актів про право приватної власності на земельні ділянки та їх скасування залишено без руху, надано термін для усунення недоліків. 22 травня 2018 року відкрито провадження у справі вказаним позовом.

25 вересня зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лубенської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позовні вимоги пред'явлені до нього за зустрічним позовом ОСОБА_2 не визнав і надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, відзиві на зустрічну позовну заяву та відповіді на відзив виконавчого комітету Лубенської міської ради.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги пред'явлені до нього за первісним позовом ОСОБА_1 не визнав, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і надав пояснення аналогічні, викладеним у зустрічній позовній заяві.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 - виконавчий комітет Лубенської міської ради позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 - Лубенська міська рада позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала, надала пояснення, аналогічні у відповіді на відзив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову за первісним позовом ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_2 - Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, надала пояснення аналогічні письмовим поясненням в матеріалах справи .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову за первісним позовом ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_2 - ТОВ "Інвентземсервіс" позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, надала пояснення аналогічні письмовим поясненням в матеріалах справи.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розміром 1550 м. кв., розміщеної за адресою АДРЕСА_1, переданої йому на підставі рішення Лубенської міської ради від 21.07.1998 року для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом серія НОМЕР_3.

Власником сусідньої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_2.

Між ним тривалий час існує спір щодо визначення меж вказаних земельних ділянок.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2007 року у справі №2-25/2007 скасовано рішення виконкому Лубенської міської ради від 28.01.1998 року в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що згідно договорів купівлі продажу від 16.02.1983р. та від 18.06.1986р. ОСОБА_1 став власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 та розташований на земельній ділянці площею 600 м. кв.

У 1981 році при інвентаризації земель всього кварталу обміром площ за будинковолодінням АДРЕСА_2 була зареєстрована земельна ділянка площею 781 кв.м. Рішенням Лубенського міськвиконкому №112 від 25.03.1981 року площа розміром 781 кв.м. за будинковолодінням АДРЕСА_2 була затверджена. Цим же рішенням за будинковолодінням АДРЕСА_1 затверджена земельна ділянка розміром 1649 кв.м. Затвердження земельних ділянок площею 781 кв.м. АДРЕСА_3 та 1649 кв.м. АДРЕСА_1 було повторено рішенням Лубенського міськвиконкому №281 від 12.12.1990 року.

Рішенням Лубенського міськвиконкому №9 від 28.01.1998р. ОСОБА_2 передана у приватну власність земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_2, площею 872 кв.м. для обслуговування жилого будинку і виданий державний акт на право приватної власності на землю, а не площею 781 кв., якою він користувався з 1986 року.

Будинок АДРЕСА_1 успадкував 21 травня 1998 року ОСОБА_1 По будинковолодінню АДРЕСА_1 встановленого в 1989 році відбулося вилучення земельної ділянки площею 99 кв.м на користь садиби АДРЕСА_4, Рішенням виконкому Лубенської міської ради депутатів №251 від 14.12.1989 року виділено під забудову власнику домоволодіння АДРЕСА_4 земельну ділянку площею 22,5 кв.м. На а.с.54 зазначено вилучення земельної ділянки площею 99 кв.м. Відповідне рішення виконавчої влади на передачу такої площі земельної ділянки відсутнє. На підставі рішення виконкому Лубенської міської ради народних депутатів від 24.07.1998 року ОСОБА_1 видано державний акт про право приватної власності на землю площею 1550 кв.м.

Встановленого, що акт про право приватної власності на землю ОСОБА_2 від 28.01.1998 року виданий з помилками, що підтверджується актом комісії міськвиконкому від 25.08.2007 року, так як в користуванні в ОСОБА_2 було 781 кв.м. землі, а в Акті закріплено 872 кв.м., тобто він порушує права власника земельної ділянки ОСОБА_1

Виходячи з вищевикладеного суд вважав таким, що підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 про скасування рішення виконкому Лубенської міської ради від 28.01.1998 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та про скасування Державного акту, виданого ОСОБА_2 за цим рішенням.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В наступному, на підставі цього рішення суду відповідачу було видано новий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку с.НОМЕР_4від 22.02.2008 року, а розмір земельної ділянки визначено - 0,828 га.

Як вбачається з висновку відділу земельних ресурсів у м.Лубни Державного агенства земельних ресурсів України ГУЗР у Полтавській області № 1 від 18.01.2008 року, який є додатком до технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 на території АДРЕСА_2, ОСОБА_2 користується земельною ділянкою відповідно до ст.131 ЗК України (набуття права власності на земельні ділянки на підставі цивільно-правових угод) - рішення суду № 2/25/2007 року.

Аналогічний припис щодо підстави права власності вказано і в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку с.НОМЕР_4 від 22.02.2008 року.

Разом із тим, у вказаному судовому рішенні відсутні висновки суду щодо визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 Рішення суду стосується виключно скасування рішення виконкому ЛМР щодо передачі йому земельної ділянки площею 872 кв.м. та відповідного Державного акту.

Відповідно до ст.118 ЗК України (в редакції на час прийняття спірного рішення) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Судом встановлено, що після набрання законної сили рішенням суду від 15.06.2007 року у справі № 2-25/2007 ОСОБА_2 втратив право власності на свою земельну ділянку, а тому для повторно оформлення своїх прав йому слід було виконати вимоги ст.118 ЗК України, однак такі дії ним не виконані.

Фактично новий державний акт було видано на підставі рішенням суду від 15.06.2007 року у справі № 2-25/2007, яке жодним чином не вирішувало питання набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку в новому розмірі і не є правовстановлюючим документом.

Таким чином, Державний акт с.НОМЕР_4 було видано без достатньої правової підстави.

При цьому судом встановлено, що вказана помилка призвела до накладання земельних ділянок сторін, що порушує права ОСОБА_1

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

При цьому суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до виконкому ЛМР, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що порушення прав позивача сталося внаслідок протиправних дій цього відповідача.

При цьому суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач стверджує, і це не спростовано відповідачем, що про порушення свого права, довідався ознайомившись із державним актом на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 лише на засіданні комісії по вирішенню спорів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян - 28.02.2018 року. У суду немає жодних підстав ставити під сумнів надані відповідачем докази, а тому враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає, що строк позовної давності позивачем пропущено не було.

При цьому суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову.

Відповідно до статті 6 Земельного кодексу України 1992 року у редакції від 22.06.1993 року Громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства а також будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Вказані земельні ділянки передаються у власність громадін безоплатно.

Нормами статті 67 цього ж Кодексу визначено, що розмір ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівельі споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше у мстах - 0.1 га.

Частиною 1 статті 56 Земельного кодексу України передбачено, що за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів для ведення особистого підсобного господарства громадянам передаються безоплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безоплатно у власність у розмірі 0,6 гектара.

Таким чином, доводи позивача щодо невідповідності площі земельної ділянки вимогам закону є безпідставними.

Також не відповідають дійсності доводи позивача відносно того, що земельна ділянка ОСОБА_1 була отримана без достатньої правової підстави.

Під час розгляду справи № 2-25/2007 судом встановлено, що вказана земельна ділянка отримана з дотриманням вимог законодавства, що і стало підставою для задоволення позову її власника.

Таким чином суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову про визнання недійсним і скасування рішення Лубенської міської ради від 24.07.1998 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,1550 га, та відповідного державного акту.

Також суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування державного акт, виданого ОСОБА_2 22.02.2008 року, оскільки вважає неможливою наведену конструкцію позову.

Вимога про зобов'язання Лубенської міської ради вирішити питання щодо приватизації є похідною, а тому також не підлягає задоволенню.

Крім того, рішення про приватизацію земельної ділянки орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає на підставі поданої заяви.

Таким чином, нормами законодавства не передбачено право органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування самим вчиняти дії щодо приватизації земельних ділянок, оскільки вирішення вказаних питань є виключно правом громадян.

Суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності до зустрічних позовних вимог, оскільки відмовляє в задоволенні позову по суті пред'явлених вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Вимога про відшкодування 600 грн витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню, оскільки до матеріалів справи не додані докази того, що особа, яка надавала таку допомогу є адвокатом.

Керуючись ст.ст. 4-13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до виконавчого комітету Лубенської міської ради (адреса: м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, 33, ЕДРПО 04057439), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), про визнання недійсним державного акту на право власності на землю задовольнити частково.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2, на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду від 15.06.2007 року №2-25/2007, площею 0,0828 га від 22 лютого 2008 року, серія НОМЕР_5.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на землю відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Лубенської міської ради про визнання недійсним рішення міської ради і державних актів про право приватної власності на земельні ділянки відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко