Провадження № 2/161/4072/18
У Х В А Л А

10 жовтня 2018 року місто ОСОБА_1

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присюжнюк Л.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

08.10.2018р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя. Просить визнати будинок, що знаходиться за адресою Луцький район, с. Боратин, вул. Набережна, 28 спільною сумісною власністю, та провести поділ спільного майна подружжя, виділивши йому ? вказаного будинку.

Однак, вище вказана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 1, 2 п.1 ч.2 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2018 року з 01 січня встановлений у розмірі 1 762,00 гривні.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 704,80грн., позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 704,80 грн. та не більше 8810,00 грн.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судом встановлено, що позивачем заявлено у позові дві вимоги: одна майнового характеру, інша немайнового характеру. Доказів сплати судового збору не надано, але подано заяву про відстрочку сплати судового збору, у звязку з відсутністю доступу до будинку та можливістю провести експертне дослідження вартості майна.

Суд зауважує, що вимога позивача про визнання обєкта спільною сумісною власністю є немайновою, яку слід оплатити судовим збором в розмірі 704,80грн.

Інша вимога про виділення в особисту приватну власність ? частки будинку є майновою і ціна позову має визначатися дійсною вартість майна, відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Оскільки позивачем зазначено, що він не має можливості визначити ціну позову, з урахуванням заявлених позивачем вимог майнового характеру щодо нерухомого майна, суд вважає, що слід визначити позивачеві до сплати суму судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру в сумі 3 524,00 грн.

Таким чином, позивачу ОСОБА_2 слід сплатити судовий збір за кожну позовну вимогу окремо із врахуванням вищевказаних положень Закону України «Про судовий збір», тобто 704,80грн. (за немайнову вимогу) та 3 524,00 грн. (за майнову вимогу) за такими реквізитами: отримувач коштів УК у м.Луцьку /м.Луцьк/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009628, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) , код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету 22030101, та подати оригінал платіжного документу про сплату судового збору суду.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_2 залишити без руху, надавши йому строк для усунення недоліків, зазначених в даній ухвалі суду.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_1