Справа № 185/1663/17
Провадження № 2/185/1533/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 грудня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судці Гаврилова В.А.,

за участю секретаря Кириленко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 34317,64 гри. та судові витрати по справі.

Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору б/н від 28.05.2008 року відповідачу будо надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 16 грудня 2016 року заборгованість за кредитним договором склала 34317,64 грн., з якої 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 18287,28 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 10920,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1610,36 грн. штраф (процентна складова).

У звязку з тим, що заборгованість за кредитним договором не повертається, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати по справі.

18 квітня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості винесено заочне рішення - зазначений позов задоволено.

14 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернуся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

У судове засідання представник відповідача та відповідач не зявились, надавши на адресу суду заяву про застосування строку позовної давності.

У судове засідання представник позивача не зявився, був повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно кредитного договору б/н від 28.05.2008 року відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 16 грудня 2016 року заборгованість за кредитним договором склала 34317,64 грн., з якої 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 18287,28 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 10920,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1610,36 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.

Відповідно до п. 9.4 кредитного договору б/н від 28.05.2008 укладеного між Публічним акціонерним товариством Банк «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_1 , заначено що: «в случае перерасхода платежного лимита по карта и непогашения ег клиєнтом в течении 6 месяцев, карта закриваеться, последующее возобновление действия карти только после полного погашения задолженности Клиентом «

Станом на 27.10.2008 рік відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором не виконав, про що позивачеві було відомо, при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права та наступає дія трирічного строку права звернення до суду.

Перебіг позовної давності починається з 28.10.2008 року.

Позивач звернувся до суду лише 27.02. 2017року, що підтверджено штампом канцелярії суду.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, на час звернення позивача до суду сплив строк позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки(ст.257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) п.1ч.2ст.258 ЦК України.

Частиною З статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

В письмовій заяві відповідач ОСОБА_1 просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові .

Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і у звязку з цим, відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 12,13,76-82,133,141,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.526, 611,651,1050,1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце реєстрації: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Відповідач: ОСОБА_1, місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП.

Суддя: ОСОБА_2