Справа № 464/719/18
пр.№ 2/464/737/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2018 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 464/719/18,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 не зявилась,

відповідач ОСОБА_2 зявився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат,

за участю представників учасників справи: представник позивача адвокат ОСОБА_3, представник відповідача адвокат ОСОБА_4 зявились,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2, у якому з відповідно до письмових уточнень від 12.03.2018, просить: збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10.11.2015, та стягувати із відповідача на користь позивачки на утримання дитини ОСОБА_5, аліменти у розмірі 1000,00 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закон; стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 у розмірі 811,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народилась дочка, яка після припинення шлюбу залишилась проживати із матірю. У 2015 році за рішенням суду було присуджено кошти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Враховуючи що з часу ухвалення рішення, минуло більше двох років, відбулась зміна розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, значне підвищення цін, що зумовила збільшення щомісячних витрат на утримання дитини для забезпечення її гармонійного розвитку. Разом із тим, при збільшення розміру аліментів просить врахувати особу відповідача, який інших осіб на утриманні немає, аліменти нікому не платить, окрім спільної дитини, належить на праві власності частки у двох квартирах, що знаходяться у місті Львові, немає непрацездатних батьків. Всі ці обставини є підставою для застосування положень ст. 192 СК України щодо збільшення розміру аліментів. Попри те, позивачкою у 2017 році понесено також додаткові витрати у звязку із хворобою дитини, у звязку із чим у відповідності до ст. 185 СК України просить стягнути половину понесених витрат. У вступному слові сторона позивача надала пояснення, які аналогічні змісту письмових, що викладені у позовній заяві, заяві про збільшення розміру позовних вимог, запереченнях на відзив.

23 березня 2018 року на адресу суду відповідач направив відзив на позов, який містить наступні заперечення на позов. Позов визнає частково , заперечив щодо розміру збільшення аліментів та згідний сплачувати аліменти у сумі 800 грн, виходячи із прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Разом із тим, наводить інші обставини для збільшення аліментів до 800 грн., адже працевлаштований та отримує заробітну плату у розмірі 3220 грн, без врахування усіх необхідних відрахувань, проживає із матірю, яка є пенсійного віку, постійно хворіє та потребує матеріальної допомоги, до смерті батька, несли витрати на його лікування, до частки у нерухомому майні в одній із квартир не має жодного відношення. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат заперечує повністю, адже, сплачує аліменти щомісячно з яких можна здійснити додаткові витрати, у звязку із хворобою дитини. У відповідності до ст. ст. 180, 182, 184, 185, 192 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити. У вступному слові сторона відповідача заперечення проти позову підтримали повністю та просять позов задовольнити частково, з урахування наданих пояснень.

21 травня 2018 року на адресу суду відповідачем подано письмові пояснення на відзив на позов, які за змістом аналогічні, що містяться у відзиві на позов.

У підготовчому засіданні 26 липня 2018 року стороною позивача подано заперечення на відзив на позов, у яких викладено пояснення щодо наведених відповідачем у запереченнях. Перебування матері на утриманні жодним чином не підтверджено доказами, смерть батька та витрати, які були понесені відповідачем на його лікування, не може враховуватись при визначення збільшення розміру аліментів, адже така зміна розміру відбувається із дня набранням рішення законної сили, сплата аліментів на утримання дитини повязана із забезпеченням гармонійного розвитку дитини, а відтак додаткові витрати не охоплюються цим поняттям.

05 березня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначеного підготовче засідання, яке неодноразово відкладалось з поважних причин.

26 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просить такий задовольнити.

У судовому засіданні сторона відповідача заперечили проти позову частково, а саме щодо розміру аліментів зменшити до 800 грн, у додаткових витратах відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, що у сторін за час шлюбу народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /арк. спр. 9/.

Син проживає разом із матірю. Дана обставина визнана сторонами у наданих суду поясненнях у судовому засіданні, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

За рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 листопада 2015 року присуджено кошти з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У звязку із виникненням підстав для зміни розміру аліментів, позивачка звернулась в суд із позовом за захистом права у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, з аналізу зазначеної норми права, суд приходить переконання, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Повертаючись до ст. 192 цього Кодексу, остання вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає спільну позицію сторін щодо необхідності збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Дана обставина не заперечувалась і стороною відповідача, адже заперечив вимогу про збільшення аліментів лише у частині її розміру.

Позивач стверджував, що розмір аліментів просить стягнути у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, виходячи із законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розміру заробітної плати відповідача.

Так, після винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився та складає, згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року 1559 грн, для дітей віком від 6 років до 14 років становить 1944 грн., з 01 грудня по 31 грудня 2018 року 2027 грн.

Згідно з довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 15.03.2018 № 01 ОСОБА_2 займає посаду столяра та отримує заробітну плату, без врахування обовязкових платежів, у сумі 3220 грн /арк. спр. 35/.

Разом із тим, у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала показання, що проживає із сином ОСОБА_2, є особою пенсійного віку, часто хворіє, а тому син надає кошти для придбання ліків, однак із суті відповідей свідка не можливо зясувати у яких розмірах. Вказанні показання свідка суд оцінив, як окремий доказ так і в сукупності із іншими доказами, які жодним чином не підтвердили наявності будь-якої підстави необхідної у відповідності до ст. 192 СК України.

Таким чином, при визначенні в новому розмірі аліментів, суд враховує законодавчо визначені положення закону, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, розмір заробітної плати відповідача, обовязок батьків рівною мірою утримувати дитину, а відтак суд прийшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти у новому розмірі у розмірі 900 грн, щомісячно, починаючи із дня набрання цього рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, що буде необхідним розміром для гармонійного розвитку дитини.

Аргументи сторони позивача щодо наявності у відповідача частки в квартирі: Львів, вул.Городоцька,293/5 суд оцінює критично, адже такі не підтверджено жодними належними доказами у відповідності до ст. ст. 78-81 ЦПК України. З тих же підстав, суд відхиляє аргументи відповідача щодо врахування при зміну розміру аліментів обставин витрачання коштів на його лікування батька, його смерті, наявності непрацездатної матері, яка є особою пенсійного віку, якій відповідач надає матеріальну допомогу у звязку із станом здоровя, суд.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що право позивачки щодо зміни розміру аліментів на утримання дитини підлягають захисту, шляхом задоволення позову частково.

Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування.

Суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 192 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка у поданому позові.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, суд прийшов наступного.

Суд установив, після присудження аліментів за рішенням суду, позивачем було понесено додаткові витрати, у звязку зі тим, що дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад, придбання лікарських препаратів через хворобу дитину, а всього у сумі 1623,20 грн, які просить рівномірно розподілити між батьками дитини. Розмір понесених додаткових витрат підтверджено квитанціями, що містяться у матеріалах справи ( арк. спр. 10, 41, 42).

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред'являвся. У такому випадку такий батько зобов'язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що у позивача наявні додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами, зокрема необхідністю розвитку в дитини та перенесеною хворобою дитиною; факт наявності таких витрат, позивачем доведено доказами, що містяться у матеріалах справи та такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які присуджені позивачу на утримання дитини у формі аліментів, а тому суд приходить висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 811,60 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру зпадоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про зміну розміру аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 1409,60 грн судового збору в доход держави.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 76-81, 259, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат - задовольнити частково.

Змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів за рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 листопада 2015 року у справі № 464/8419/15-ц на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 13.10.2015 до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 900 / девятсот/ гривень 00 копійок на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цього рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 у розмірі 811,60 грн.

В решті позову відмовити.

Виконавчий лист, виданий згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 листопада 2015 року, - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 1409,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання АДРЕСА_2, РНОКППФО НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2018 року.

Суддя І. П. Рудаков