Провадження № 2/638/1584/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шестака О.І.

при секретарі - Гармаш К.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше встановленого законом мінімуму в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 18.01.2016 і рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.04.2016 ОСОБА_2 був визнаний батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Мати дитини, рідна сестра позивача - ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Розпорядженням Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області №341 від 20.10.2014 ОСОБА_1 призначена опікуном над малолітнім ОСОБА_3 Після смерті матері дитина постійно проживає з позивачем і знаходиться на її повному утриманні.

Позивач вказує, що з дати встановлення батьківства відповідач всіляко ухиляється від виховання дитини; він не зустрічається з сином, не піклується про стан його здоров'я, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання, тобто безпричинно не виконує батьківських обов'язків.

ОСОБА_1 також вказує, що дитина має вроджене захворювання і перебуває під "Д" наглядом в Богодухівській ЦРЛ. Відповідач офіційно працює продавцем непродовольчих товарів в ФОП ОСОБА_5 в м. Харкові по вул. Руставелі, 6. Комісія з захисту прав дитини Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина.

ОСОБА_2 подав до суду заперечення, в якому просив відмовити ОСОБА_1 в частині вимог про позбавлення його батьківських прав.

В обгрунтування вказаної вимоги зазначив, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 18.01.2016 зі змінами, які внесені рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.04.2016 він визнаний батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але ці рішення до теперішнього часу не виконані, походження дитини від нього органом державної реєстрації актів цивільного стану не засвідчено.

Посилаючись на ст. 121 СК України, згідно якої права і обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану, відповідач вважає, що його неможливо позбавити того, чого він не має. Також неможливо вимагати від нього виконання обов'язків, які на нього не покладені до теперішнього часу.

Відповідач зазначає, що рішення суду про визнання його батьком не виконано до теперішнього часу не з його вини. Він звернувся до Харківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області з заявою про зміну актового запису про народження ОСОБА_3 ще 27.04.2016 і 06.05.2017, надавши всі необхідні документи. На цей час його прохання не задоволено, зміни до актового запису не внесені. При цьому, затримку в виконанні рішення суду вказаний орган пояснює скасуванням рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.04.2016 про встановлення батьківства рішення про встановлення батьківства Богодухівського районного суду Харківської області від 18.01.2016 в частині зобов'язання Харківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області внесення змін до актового запису про народження на ОСОБА_3

ОСОБА_2 зазначає, що таке рішення було прийнято апеляційним судом поза межами вимог його апеляційної скарги в зв'язку з відстороненням судом першої інстанції органу державної реєстрації актів цивільного стану від участі в розгляді справи, що надалі унеможливило виконання рішення суду.

Відповідач вказує, що інформація про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов'язків не відповідає дійсності. Так, 19.05.2016 він звернувся в Богодухівську районну державну адміністрацію щодо призначення його під час оформлення документів про батьківство другим опікуном ОСОБА_3 і надати право спілкування з ним, так як опікун ОСОБА_1 перешкоджала цьому. Після встановлення часу спілкування з сином він неодноразово зустрічався з ним, відвідував його в школі, спілкувався з його учителькою і опікунами, цікавлячись здоров'ям, успішністю і поведінкою дитини. Також на зустрічі з сином з ним часто їздила його мати. Крім того, зазначає відповідач, він намагався взяти участь і в лікуванні сина, запропонувавши звернутися до лікаря дерматолога з приводу почервоніння на обличчі сина, яке не проходить, однак опікун відмовляється від цього.

Відповідач зазначає, що відвідуючи сина, а також на Новий рік він дарував йому подарунки і привозив частування за його замовленнями. Ці відвідування могли б відбуватись частіше, однак вони з дитиною мешкають в різних містах.

ОСОБА_2 вказує, що опікун відмовилась від запропонованих ним грошей на утримання сина, мотивуючи тим, що вона забезпечена; рішення про стягнення з нього аліментів на дитину не надходили.

Посилаючись на те, що саме він звернувся до суду з позовом про встановлення батьківства і сплатив генетичну експертизу з метою забрати дитину на виховання, він просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_3 і просив відмовити в задоволенні позову в цій частині, посилаючись на подані до суду письмові заперечення.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні підтримав вимоги позивача, просив їх задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню в цілому, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблений відповідний актовий запис за №3319. Його батьками указані: ОСОБА_7 (батько) і ОСОБА_4 (мати).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що складений відповідний актовий запис №204.

Розпорядженням Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області №341 від 20.10.2014 про призначення опікуна над дитино-сиротою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, опікуном над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зобов'язано ОСОБА_1 виховувати ОСОБА_3, піклуватися про його здоров'я, психічний стан, фізичний та духовний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечувати його догляд і лікування, створити належні побутові умови і умови для здобуття дитиною повної загальної освіти, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного згідно з законодавством України; щорічно, в визначені терміни і за вимогою, надавати до служби у справах дітей районної державної адміністрації оновлені документи і інші відомості про підопічного.

Рішенням Богодухівського місцевого суду Харківської області від 31.03.2016 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Органу опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення батьківства, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Харків, визнаний біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харків. Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №3319 від 02.08.2008 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, зазначивши батьком дитини ОСОБА_2. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.04.2016 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 18.01.2016 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, про встановлення батьківства, внесення змін в актовий запис про народження, передання дитини на виховання батьку, - апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково. Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 18.01.2016 змінено. Виключено з другого абзацу резолютивної частини рішення слово «біологічним». Рішення в частині зобов'язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №3319 від 02.08.2008 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 - скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Отже, чинним рішенням суду ОСОБА_2 визнаний батьком ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №123 від 28.03.2017, виданої КП «Богодухівжитло», ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до листа головного лікаря КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Богодухівського району» від 26.01.2017 №02-17/49, ОСОБА_3 знаходиться на обслуговуванні в КЗОЗ «ЦПМСД Богодухівського району» з серпня 2014 і обслуговується сімейним лікарем Козюрою І.О. Має вроджене захворювання і перебуває під «Д» наглядом у лікаря дерматолога і невропатолога КУОЗ Богодухівська ЦРЛ. За час обслуговування сімейний лікар Козюра І.О. (з її слів) жодного разу не зустрічала ОСОБА_2, тому його не знає. За медичною допомогою, консультаціями ОСОБА_3 звертається у супроводі опікуна ОСОБА_1, яка постійно піклується про його здоров'я.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України, опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає разом з позивачем і повністю перебуває на її утриманні. Посилання відповідача на те, що він робить дитині подарунки, частує її, а також відвідує з нею різноманітні заклади громадського харчування не можна вважати повноцінною участю відповідача у витратах на утримування дитини.

Хоча у дитини і є рідний батько, однак піклування про її здоров'я, розвиток і добробут цілком лежить на опікуні ОСОБА_1, що випливає зі змісту обов'язків, покладених на неї розпорядженням Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області №341 від 20.10.2014 про призначення ОСОБА_1 опікуном над дитино-сиротою, малолітнім ОСОБА_3, а також Сімейним і Цивільним кодексами України. На підставі чого суд приходить до висновку, що правові норми, якими визначається порядок утримання дитини батьками, можуть бути застосовані і в даному випадку, для врегулювання питання утримання і піклування про дитину між її батьком і опікуном, призначеним органом опіки та піклування.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої ВР України 27.02.1991 p., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток.

Відповідно до п.п. 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений в ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи викладене, а також те, що утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних витрат, суд вважає достатніми в якості участі відповідача в витратах на утримання малолітньої дитини і такими, які відповідач має змогу сплачувати, аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 09.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування при Богодухівській районній державній адміністрації Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 13.03.2017 р. №01-31/212, на обліку служби у справах дітей Богодухівської райдержадміністрації перебуває дитина-сирота ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в даний час виховується в сім'ї тітки (опікуна) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

З посиланням на інформацію, надану Харківським міським управлінням юстиції від 19.01.2017 №476/15.10-04-06, зазначено, що ОСОБА_2 не звертався щодо внесення змін в актовий і видачі нового свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Також зазначено, що 21.06.2016 розпорядженням Богодухівської районної державної адміністрації №192 було встановлено батькові години спілкування дитини з батьком, оскільки ОСОБА_2 повідомив, що подав документи на заміну свідоцтва про народження і має бажання спілкуватися з сином. По теперішній час даних про видачу нового свідоцтва немає і батько не звернувся з заявою про передачу йому дитини на проживання і виховання.

Після прийняття судом рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_3, останній залишиться на проживанні і вихованні в сім'ї опікуна ОСОБА_1

Посилаючись на інформацію, надану Богодухівським колегіумом №2 від 26.01.2017 №01-25/16, зазначено, що батько дитини відвідував навчальний заклад двічі, участі у вихованні не приймає, батьківські збори ніколи не відвідував, успішністю і поведінкою не цікавився.

З посиланням на акт обстеження служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації вказано, що дитина проживає в добрих умовах; малолітній ОСОБА_3 під час співбесіди повідомив, що бажає в подальшому проживати з опікуном в м. Богодухові, оскільки має багато друзів за місцем навчання і проживання, любить відвідувати дідуся і бабусю, з опікуном ОСОБА_1 добрі, теплі і дружні відносини.

На підставі викладеного, враховуючи, що батько дитини фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не допомагає матеріально, не цікавиться життям і здоров'ям сина, не намагався повернути на виховання і проживання, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, його підготовкою до самостійного життя, Богодухівська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-III, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування при Богодухівській районній державній адміністрації, вказаний орган вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківстьких прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Суд враховує, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, виходячи з наступного.

Як вбачається з висновку, ОСОБА_2 не звертався до Харківського міського управління юстиції щодо внесення змін до актового запису і свідоцтва про народження ОСОБА_3 в частині внесення відомостей про батька.

Відповідач в свою чергу вказує, що 26.04.2016 він звертався до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову ХМУЮ з приводу внесення відповідних змін до свідоцтва про народження ОСОБА_3, а також 19.05.2016 до Богодухівської районної державної адміністрації з заявою про призначення його на час оформлення документів про його батьківство другим опікуном ОСОБА_3

Суд враховує, що такі звернення, якщо вони і мали місце, були зроблені відповідачем в квітні і травні 2016. На даний час минуло понад 2 роки, однак жодних змін в цих питаннях не відбулось, в свідоцтво про народження ОСОБА_3 зміни щодо батька - ОСОБА_2 внесені так і не були; будь-якої інформації про протиправну бездіяльність відповідного органу з внесення таких змін від відповідача до суду не надходило, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про недостатню зацікавленість відповідача в вирішенні цього питання.

Посилання відповідача на бажання виховувати дитину і забрати її на проживання до себе належними доказами не підтверджуються. Як вбачається з Висновку органу опіки та піклування при Богодухівській районній державній адміністрації, ОСОБА_2 не звертався з заявою про передачу йому дитини на виховання і проживання.

Відповідач також вказує, що він відвідує сина, робить йому подарунки, цікавиться його успіхами в навчанні у опікуна ОСОБА_1, а також розмовляв з цього приводу з його учителькою; пропонував звернутись до лікаря з приводу питання здоров'я сина, однак опікун від цього відмовилась, як і від отримання від нього матеріальної допомоги.

Однак викладене вказує лише на наміри відповідача і жодним чином не свідчить про вжиття ним фактичних заходів для повноцінного піклування про сина, зацікавленості в його житті, піклуванні про його здоров'я, матеріального забезпечення його гідного існування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з моменту набрання чинності рішенням Богодухівського районного суду Харківської області в частині визнання ОСОБА_2 батьком малолітнього ОСОБА_3 минуло достатньо часу, і при наявності у відповідача реального наміру оформити піклування над сином, взяти його на виховання і проживання до себе у нього була фактична можливість реалізувати своє право і зробити це, однак досі навіть не внесені відповідні зміни щодо батька в свідоцтво про народження ОСОБА_3

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться в достатній мірі життям і здоров'ям сина, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не допомагає матеріально, що свідчить про винну поведінку відповідача, про свідоме нехтування ним своїми обов'язками. В зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і задовольняє їх в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 141, 157, 180, 183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 247, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-III, постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4; паспорт серії НОМЕР_4, виданий Дзержинським РВ м. Харкова 06.01.2006 р.; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4; паспорт серії НОМЕР_4, виданий Дзержинським РВ м. Харкова 06.01.2006 р.; адреса: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4; паспорт серії НОМЕР_5, виданий Богодухівським РВУМВС України в Харківській області 28.02.2003 р.; ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше встановленого законом мінімуму в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.08.2017 р.

Повний текст рішення складено 02.07.2018 року.

Рішення може бути оскаржене в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Шестак О.І.