Справа №: 398/1062/18
провадження №: 2/398/1430/18
"26" липня 2018 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Коліуш Г.В., за участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на асоціацію фермерів «Інесса» в рівних частках в порядку спадкування за законом,
В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулись до суду з позовом до Ізмайлівської сільської ради про визнання в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 23 червня 2016 року, права власності на асоціацію фермерів «Інесса», що знаходиться за юридичною адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, село Ізмайлівка, вулиця Молодіжна, 20, в рівних частках.
Позов обґрунтовують тим, що що 23.06.2016 року помер їх батько ОСОБА_3, за життя батько був головою асоціації фермерів «Інесса» та відповідно до Статуту засновником господарства, відповідно до Статуту майно господарства належало батькові на праві власності, утворено за рахунок прибутку, засобів виробництва, а також іншого майна, одержаного в результаті в результаті виробництва. Вони прийняли спадщину після смерті батька, подавши відповідну заяву, проте їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 асоціація фермерів «Інесса» не перебуває в процесі припинення.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомили, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Представник Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне.
23.06.2016 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №226364.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ №110165. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ОЛ №487757 та свідоцтвом про одруження серії 1- КИ № 099779.
Згідно довідки, виданої виконкомом Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області №309 від 23.03.2018 року про те, що померлий ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: с. Ізмайлівка, вул. Молодіжна, 4, з жовтня 1992 року до дня своєї смерті з ним спільно проживали і були зареєстровані: дружина - ОСОБА_5 - з жовтня 1992 по теперішній час; дочка ОСОБА_2 - з жовтня 1992 року по 2010 рік; син ОСОБА_1 з дня народження по теперішній час.
Постановою нотаріуса від 21.03.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого 23.06.2016 року.
З листа завідуючої Олександрійської районної державної нотаріальної контори від 11.05.2018 року вбачається, що спадкова см пава після смерті ОСОБА_3 відсутня.
ОСОБА_3 помер 23 червня 2016 року і цей час є часом відкриття спадщини, а отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на момент виникнення права на успадкування.
Нормами ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Нормами зазначеного закону визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
За ст.5 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, має статус сімейного фермерського господарства, за умови що в його підприємницькій діяльності використовується праця членів такого господарства, якими є виключно члени однієї сімї відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України.
У відповідності до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.
Аналогічні норми містяться і в ст. 191 ЦК України, відповідно до якої, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю.
Пунктом 4 ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). За ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до ч.1 фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання.
Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.
На підставі аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що Асоціація фермерів «Інесса», яке до цього часу значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як цілісний майновий комплекс продовжує існувати та оскільки позивачі у встановленому порядку прийняли спадщину, вони мають право на успадкування асоціації фермерів як цілісного майнового комплексу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 264, 265, 280 -284, 352, 354 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Коліуш Г.В.