Справа № 676/190/18
Номер провадження 2/676/814/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Камянець-Подільський

Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянець-Подільському цивільну справу за позовною заявою Заступника керівника Камянець-Подільської місцевої прокуратури до Жванецької сільської ради, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій областіпро визнання незаконним та скасування рішення Гринчуцької сільської ради № 9 від 29.06.2016 р., зобовязання повернути земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави до Жванецької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Гринчуцької сільської ради № 9 від 29.06.2016 р., зобовязання повернути земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Гринчуцької сільської ради № 28 від 02.10.2015 р. «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва» надано дозвіл ОСОБА_2 замовити в проектній організації розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,12 га. для ведення садівництва, яка розташована в межах населеного пункту с. Малинівці, Кам'янець-Подільського району. Рішенням Гринчуцької сільської ради № 9 від 29.06.2016 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) с. Малинівці, ОСОБА_2В.» останньому передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,12 га. для ведення індивідуального садівництва, що розташована в межах населеного пункту м.Малинівці, Гринчуцької сільської ради, Кам'янець-Подільського району. Кадастровий номер земельної ділянки :05:007:0084. В подальшому державним реєстратором Кам'янець-Подільської РДА зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 30415807 від 12.07.2016 р. Вказані рішення прийняті Гринчуцькою сільською радою з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища та відноситься до категорії земель водного фонду, надання їх для ведення садівництва, без зміни у встановленому законом порядку її цільового призначення є порушенням вимог земельного законодавства; проект землеустрою не розроблявся та цільове призначення земельної ділянки не змінено, що є порушенням ст.ст. 20, 21 ЗК України та Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок; порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною. Протиправне надання у приватну власність земельної ділянки, яка відноситься до земель водного фонду та знаходиться в межах прибережної захисної смуги, для ведення садівництва грубо порушує інтереси держави у сфері використання земельних ресурсів, тому з даним позовом звертається прокуратура, яка набуває статусу позивача. Просить визнати незаконним та скасувати рішення Гринчуцької сільської ради № 9 від 29.06.2016 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) с. Малинівці ОСОБА_2В.», згідно якого останньому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,12 га. для ведення індивідуального садівництва, що розташована в межах населеного пункту с. Малинівці, Гринчуцької сільської ради, Кам'янець-Подільського району, кадастровий номер земельної ділянки :05:007:0084; зобовязати ОСОБА_2 повернути в комунальну власність земельну ділянку площею 0,12 га. для ведення індивідуального садівництва, що розташована в межах населеного пункту с. Малинівці, Гринчуцької сільської ради, Кам'янець-Подільського району кадастровий номер :05:007:0084.

В суді позивач позов підтримала, просить задовольнити.

Представник Жванецької сільської ради в судовому засіданні позов визнала, відзвив на позов не подала, не заперечила проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 в суді позов не визнав, подав відзив на позову, мотивує тим, що земельну ділянку, яке є предметом судового розгляду, отримав у власність в порядку, передбаченому чинним законодавством, як учасник бойових дій, прокурором не надано доказів віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду і розташування в межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища; вважає, що зміст позову суперечить принципу «належного урядування», просить відмовити в задоволенні позову.

Представник 3 особи ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, просить при вирішенні спору врахувати письмові пояснення, в яких зазначає, що передача земельної ділянки у власність проводиться органом влади або органом місцевого самоврядування у відповдіності до ст. 118 ЗК України, якою передбачений чіткий перелік документів, які подаються громадянином України до заяви про надання земельної ділянки. Цією ж статею визначені підстави для відмови у задоволенні заяви про надання землі. Згідно із п.4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою КМУ від 8 травня 1996 р. № 486, розміри і межі водоохоронних зон визначається проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками та землекористувачами землі і затверджується вдіповдіними місцевими органами виконавчої влади. У прибережних захисних смугах забороняється садівництво.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що рішенням 36-ої сесії УІ скликання Гринчуцької сільської ради № 28 від 02 жовтня 2015 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва» ОСОБА_2 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га. для ведення садівництва, яка розташована в межах с. Малинівці.

Рішенням Гринчуцької сільської ради, Кам'янець-Подільського району № 9 від 29 червня 2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) с. Малинівці гр. ОСОБА_2» затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,12 га. кадастровий номер :05:007:0084 ОСОБА_2 в с. Малинівці; передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,12 га. (кадастровий номер :05:007:0084) для ведення індивідуального садівництва на території Гринчуцької сільської ради в межах населеного пункту с. Малинівці.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 109077094 від 26.12.2017 р. спірна земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_2

Відповідно до п. "б" ч.1 ст.58 ЗК України та п.2 ст.4 ВК України до земель водного фонду відносяться, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

За змістом ч. 5 ст. 88 ВК України та ч. 2 ст. 60 ЗК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) та їх ширина, має становити: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення, засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони (ст.ст.1, 88, 90 ВК України, ст.ст.60, 62 ЗК України).

Частинами 1, 3 ст.60 ЗК України встановлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних обєктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, у тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50 54 Закону України «Про землеустрій».

Таким чином, при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них". Тобто, сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 22.04.2015 № 6-52цс15, від 01.07.2015 № 6-184цс15.

Згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Обєкти, що знаходяться в прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають установленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 486 від 08.05.1996 р.

Відповідно до п.5 зазначеного Порядку розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації; проекти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагентством та територіальними органами Держгеокадастру, а на території Автономної Республіки Крим - з органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, водного господарства та земельних ресурсів і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад.

За положеннями ч. 6, ч.7 ст. 88 ВК України у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ВК України в межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Згідно з п. 10 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №486 від 08.05.1996, на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЗК України прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою; межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Згідно інформації Новодністровського регіонального управління водних ресурсів та експлуатації Дністровських водосховищ № 92 від 05.05.2017 р. земельна ділянка з кадастровим номером :05:007:0084 знаходиться в межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища. Дана інформація отримана за результатами співвставлення наявної в управлінні проектної документації водоохоронної зони Дністровського водосховища з даними публічної кадастрової карти України.

З інформації, наданої Новодністровським регіональним управлінням водних ресурсів та експлуатації Дністровських водосховищ вбачається, що проектна документація водоохоронної зони лівого берега Дністровського водосховища на території Хмельницької області була затверджена протоколом виконкому Хмельницької обласної ради 1988 року. Робочі екземпляри документації були передані кожному господарству районів, території яких прилягають до Дністровських водосховищ. Дана проектна документація, яка розроблена інститутом «Укрдіпроводгосп» в 1986 році, вважається дійсною і ніяких змін або доповнень в неї не вносилось і на даний час працівниками НРУВР використовується в роботі, що підтверджується листом № 160 від 26.07.2016 р.

Актом від 21 серпня 1993 року підтверджується, що Дністровським БВО винесено в прибережній зоні водосховища на землях с. Гринчук, Бабшин, Малинівці, Слобідка-Малинівецька межі прибережної смуги та контуру водосховища (відмітка 123,0м.). Межі закріплені стовпчиками в кількості 50 шт.

Згідно робочого проекту водоохоронної зони лівого берега Дністровського водосховища на території Хмельницької області, розробленого інститутом «Укрдіпроводгосп», с. Малинівці, Кам'янець-Подільського району, розташовано в межах водоохоронної зони.

Наведені письмові докази узгоджуються між собою і свідчать про те, що спірна земельна ділянка перебуває у водоохоронній зоні.

22.07.2010 р. Гринчуцькою сільської радою було прийнято рішення № 1 «Про дотримання режиму господарювання в межах водоохоронних зон та прибережних захисних смуг Дністровського водосховища та малих рік» яким було прийнято до виконання проект природоохоронної смуги та прибережної захисної смуги Дністровського водосховища в межах населених пунктів с. Гринчук, с. Бабшин, с. Малинівці, виготовлений інститутом «УкрДІпроводгосп».

П.3 зазначеного рішення було заборонено проводити у прибережній захисній смузі Дністровського водосховища розорювання земель(крім підготовки грунту для залуження і заліснення), а також садівництво та городництво. Контроль за виконання рішення покладено на сільського голову Гринчуцької сільської ради.

Відповідно до ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту.

Статтею 85 ВК України визначено, що землі водного фонду надаються водогосподарським спеціалізованим організаціям, іншим підприємствам, установам і організаціям, в яких створено спеціалізовані служби по догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані.

У тимчасове користування за погодженням з постійними користувачами земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об'єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Згідно зі ст.ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі сільськогосподарського призначення, землі рекреаційного призначення, землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельної ділянки виключно відповідно до закону та у порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи, що оспорюваним рішенням Гринчуцької сільської ради відповідачу було надано у власність земельну ділянку, яка знаходиться в водоохоронній зоні (прибережної захисної смуги), в той час як викристання земельної ділянки для садівництва заборонено в межах прибережної захисної смуги суд приходить до висновку про те, що вказане рішення сілської ради підлягає скасуванню як таке, що суперечить законодавству.

В силу приписів п. 2 ст. 121 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 та у зв`язку з тим, що у даному спорі орган місцевого самоврядування, який має захищати інтереси членів громади, не здійснював належним чином своїх функцій та є відповідачем у справі зверення з таким позовом прокуратури є обґрунтованим.

В рішенні Європейського Суду у справі «Рисовський проти України» суд зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Згідно постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13 особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

Стаття 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Суд вважає, що в даному випадку посилання відповідача ОСОБА_2 на зазначене судове рішення для захисту свого порушеного права є необґрунтованим, оскільки орган місцевого самоврядування здійснив відчуження земельної ділянки всупереч встановленого законом порядку, а тому не може вважатись правомірним набуття відповідачем спірної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплати при подачі позову в суд по 1600 грн. судового збору з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 262-265 ЦПК України, ст.ст. 12, 19,20,21 59, 60 ЗК України, ст.88, 85 ВК України ,-

УХВАЛИВ:

Позов Заступника керівника Камянець-Подільської місцевої прокуратури до Жванецької сільської ради, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій областіпро визнання незаконним та скасування рішення Гринчуцької сільської ради № 9 від 29.06.2016 р., зобовязання повернути земельну ділянку - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Гринчуцької сільської ради №9 від 29.06.2016 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) с. Малинівці, гр. ОСОБА_2», згідно якого останньому передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,12 га., для ведення індивідуального садівництва, що розташована в межах населеного пункту с. Малинівці, Гринчуцької сільської ради, Камянець-Подільського району, кадастровий номер земельної ділянки :05:007:0084.

Зобовязати ОСОБА_2 повернути в комунальну власність земельну ділянку площею 0,12 га., для ведення індивідуального садівництва, що розташована в межах населеного пункту с. Малинівці, Гринчуцької сільської ради, Камянець-Подільського району, кадастровий номер земельної ділянки :05:007:0084.

Стягнути з ОСОБА_2 та Жванецької сільської ради на користь прокуратури Хмельницької області (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок 2814, код класифікації видатків бюджету 2800) в відшкодування витрат по оплаті судового збору по 1600 грн. з кожного.

Позивач: Кам'янець-Подільська місцева прокуратура, юридична адреса: вул. Драгоманова, 11, м. Кам'янець-Подільський.

Відповідач: Жванецька сільська рада, , юридична адреса вул. Центральна, 57, с. Жванець, Кам'янець-Подільського району, Хмельницької області.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.

Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, , вул. Інститутська, 4/1, м. Хмельницький.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 листопада 2018 року.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.