Справа № 318/2375/18
Номер провадження №2/318/904/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. м.Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді: Комишньої Н.І.

при секретарі: Борисенко П.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янка-Дніпровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування майнової та морально шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3607,55 грн. майнової шкоди, 50000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 3600,00 грн. понесених витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 02 липня 2016 року водій ОСОБА_2 здійснюючи дорожній рух зі швидкістю приблизно 10-20 км/год по автодорозі Т-0805 "Кам'янка-Дніпровська-Велика Білозерка-Веселе", на території Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, з боку села Водяне у бік села Дніпровка, керуючись технічно справним автомобілем марки "ГАЗ 31105 101", реєстраційний номер НОМЕР_1, завантаженим овочами легковим причепом "УВН" реєстраційний номер НОМЕР_2, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 6.13 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР), на відрізку дороги, яка представляє собою пряму, горизонтальну ділянку дороги з необмеженою видимістю з двосторонньою організацією руху, що має по одній смузі руху в кожному напрямку руху, став здійснювати маневр лівого повороту у бік виїзду з овочевого ринку "Водянська січ". В цей час в зустрічному напрямку з боку с. Дніпровка, керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ321093", реєстраційний номер "НОМЕР_5" зі швидкістю приблизно 70-80 км/год здійснював рух водій ОСОБА_3 Так водій ОСОБА_2 проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, маючи об'єктивну можливість уникнути зіткнення не надав перевагу в русі водію автомобіля марки "ВАЗ321093", реєстраційний номер "НОМЕР_5" ОСОБА_3, та здійснюючи маневр лівого повороту став пересікати зустрічну смугу де допустив зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого ОСОБА_1 (яка була пасажиром автомобіля марки "ВАЗ321093", реєстраційний номер "НОМЕР_5") отримала тілесні ушкодження які кваліфікуються як тяжкі. Вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження - у ОСОБА_1 були виявлені наступні тілесні ушкодження:

1.1. В центральній частині лобної ділянки голови на площі 9,5x4,5 см виявлено дев'ять рубців неправильно округлої, овальної, зигзагоподібної та дугоподібної форми розмірами від 0,3x0,2 см до 2,1x0,3 см. Поверхні їх вистоять над рівнем неушкодженої оточуючої шкіри, опуклі, рожевого кольору, щільні. Ці рубці є результатом загоєння ран, виявлених при описанні локального статусу у лікарні. Крім того, під час клінічного обстеження у потерпілої зафіксовані відхилення від нормального функціонування центральної нервової системи, оцінені спеціалістами як прояви струсу головного мозку. 1.2. На передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу ділянка шкіри неправильно-овальної форми розмірами до 4x2 см, поверхня її запала нижче рівня оточуючої шкіри, лілово-рожевого кольору. Під час обстеження потерпілої у лікувальному закладі в ділянці правого колінного та лівого ліктьового суглобу виявлені три садна від 1 до 3 см у діаметрі. Загальний механізм травми відповідає вказаним обставинам - травмі в середині салону транспортного засобу в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», прояви травми вказані у п.1.1. у сукупності (зважаючи на єдиний механізм травмування) кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я на строк понад 6 днів, але не більше ніж на три тижні. Садна, вказані в п.1.2., як кожне окремо, так і у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Шрами, що є наслідком загоєння ран в лобній ділянці голови локалізуються на обличчі потерпілої. Зважаючи на її характер (гіпертрофічні, щільні, рожеві) комісія вважає, що застосування консервативних методів та засобів, які використовуються у косметології та плин часу здатні зменшити їх загальну вираженість, висоту вистояння по відношенню до оточуючих тканин, зробити їх забарвлення менш помітним, проте повністю усунути рубці у потерпілої без застосування хірургічних (пластичних) методів видається неможливим і відповідно із судово-медичної точки зору вони є невиправними. Таким чином в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_1 були завдані тілесні ушкодження, що невиправно знівечило обличчя. Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи №667/16 від 06.10.2016 року, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.10.1, 16.13 ,ПДР що знаходиться у причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткненню шляхом виконання п.п.10.1, 16.13 ПДР.У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивачка вимушена була проходити лікування, на що позивачем були затрачені грошові кошти, в розмірі 3607,55 грн... Крім того, діями відповідача пзивачці завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 50000 грн. і яка полягає у тому, що після ДТП на обличчі в області лобу в ОСОБА_1 наявні дев'ять рубців, які зі плином часу не зникнуть та є незгладимими, це значно ускладнило її повсякденне життя, вона постійно відчуває, що оточуючи люди постійно звертають на них увагу, та як наслідок виникає негативне спілкування. Душевні хвилювання привели до того, що позивачка зверталася до лікар психотерапевта невропатолога і отримувала курс лікування. Крім того, в результаті ДТП позивачкою втрачено постійне місце роботи, в зв'язку із чим вона втратила душевний спокій. В наслідок протиправних дій відповідача (порушень правил дорожнього руху) потерпілій ОСОБА_1 була спричинена майнова шкода 3607,55 грн. витрат на лікування, та моральна шкода яку вона оцінює у 50000,00 грн., які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі (а.с.79).

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копія ухвали суду від 20.11.2018 року разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надсилалась на поштову адресу зареєстрованого місця проживання відповідача зазначену у позовній заяві, яка співпадає з адресою місця реєстрації наданою виконавчим комітетом Водянської сільської ради на запит суду, рекомендованою кореспонденцією через відділення «Укрпошта», конверт вручено відповідачу 01 грудня 2018 року (а.с. 81). У зв'язку з тим, що зареєстроване місце проживання відповідача відомо, відповідач не викликався до суду через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дані про електронну поштову скриньку відповідача у суду відсутні.

В порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідачем до суду не надано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, або заяв про відкладення розгляду, як і не надано відзиву на позовну заяву, судом здійснено усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, заяв або клопотань про скасування розгляду справи у спрощеному провадженні до суду не надходило, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження визначеного ухвалою суду від 20.11.2018 року на підставі наявних у справі матеріалів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи у порядку спрощеного провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами та підлягають задоволенню.

Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, Вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Вирок в частині кваліфікованого правопорушення, встановлених обставин та фактів, а також призначеного покарання не оскаржувався.

Вирок Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 червня 2017 року набрав законної сили 02 серпня 2018 року (а.с. 11,12).

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду від 19.06.2017 року та ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02.08.2018 року встановленні наступні факти та обставини: Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №258 від 10.10.2016 року ОСОБА_1 були завдані закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та ран в області лобу, садно правої нижньої кінцівки. Пошкодження у вигляді струсу головного мозку та ран в області лобу оцінюються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Садно правої нижньої кінцівки оцінюється як легке тілесне ушкодження. Дані ушкодження в умовах дорожньо-транспортної пригоди могли утворитися від дії тупих та гострих предметів, якими могли бути виступаючі деталі салону легкового автомобіля, розбите скло, тощо, чи при ударі о такі і по давності не суперечать строку вказаному оглянутою. При огляді ОСОБА_1 виявлені рубці в області лобу по центру на площі до 9,5x4,5 см, які є наслідком загоєння ран, які не піддавались хірургічній обробці (шви не накладались). Судячи по зовнішньому виду та характеру рубців, а також беручи до уваги їх морфологічні особливості, експерт вважає, що дані рубці незгладимі. Тілесні ушкодження на обличчі у ОСОБА_1 можуть бути кваліфіковані як тяжкі, якщо будуть признані такими, що знівечили обличчя. Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 185/к від 21.11.2016 року у ОСОБА_1 були виявлені наступні тілесні ушкодження: 1.1. В центральній частині лобної ділянки голови на площі 9,5x4,5 см виявлено дев'ять рубців неправильно округлої, овальної, зигзагоподібної та дугоподібної форми розмірами від 0,3x0,2 см до 2,1x0,3 см. Поверхні їх вистоять над рівнем неушкодженої оточуючої шкіри, опуклі, рожевого кольору, щільні. Ці рубці є результатом загоєння ран, виявлених при описанні локального статусу у лікарні. Крім того, під час клінічного обстеження у потерпілої зафіксовані відхилення від нормального функціонування центральної нервової системи, оцінені спеціалістами як прояви струсу головного мозку. 1.2. На передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу ділянка шкіри неправильно-овальної форми розмірами до 4x2 см, поверхня її запала нижче рівня оточуючої шкіри, лілово-рожевого кольору. Під час обстеження потерпілої у лікувальному закладі в ділянці правого колінного та лівого ліктьового суглобу виявлені три садна від 1 до 3 см у діаметрі. Загальний механізм травми відповідає вказаним обставинам - травмі в середині салону транспортного засобу в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», прояви травми вказані у п.1.1. у сукупності (зважаючи на єдиний механізм травмування) кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я на строк понад 6 днів, але не більше ніж на три тижні. Садна, вказані в п.1.2., як кожне окремо, так і у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Шрами, що є наслідком загоєння ран в лобній ділянці голови локалізуються на обличчі потерпілої. Зважаючи на її характер (гіпертрофічні, щільні, рожеві) комісія вважає, що застосування консервативних методів та засобів, які використовуються у косметології та плин часу здатні зменшити їх загальну вираженість, висоту вистояння по відношенню до оточуючих тканин, зробити їх забарвлення менш помітним, проте повністю усунути рубці у потерпілої без застосування хірургічних (пластичних) методів видається неможливим і відповідно із судово-медичної точки зору вони є невиправними. Таким чином в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_1 були завдані тілесні ушкодження, що невиправно знівечило обличчя.

Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що відповідно до частини першої статті 1187ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи в результаті ДТП ОСОБА_1 отримала черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, множинних ран в області лобу, а також садна правої нижньої кінцівки, у зв'язку з чим потребувала медичної допомоги, у зв'язку з чим неодноразово перебувала на лікуванні в Кам'янсько-Дніпровській ЦРЛ, що підтверджується медичними картками стаціонарного хворого №2492/477 (дата госпіталізації в хірургічне відділення 02.07.2016 р. - дата виписки 15.07.2016 р.) (а.с. 64-71), №2837/1018 (дата госпіталізації в терапевтичне відділення 29.07.2016 р. дата виписки 08.08.2016 р.) (а.с.53-63). Після лікування ОСОБА_1 надано Кам'янсько-Дніпровською ЦРЛ виписки з медичної карти стаціонарного хворого в хірургічному відділені, та медичної карти стаціонарного хворого в терапевтичному відділенні №477, №1018, що підтверджують її неодноразове лікування після травм отриманих в ДТП (а.с. 18, 19).

На зазначене лікування позивачкою понесені витрати на придбання ліків в хірургічному відділенні 1552 грн. 41 коп., на лікування в терапевтичному відділенні 1008 грн. 37 коп., на амбулаторне лікування у невролога та психолога витрачено 1046 грн. 77 коп., загальна сума витрачених коштів на лікування складає 3607 грн. 55 коп.. На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи приєднано копії товарних чеків та фіскальних чеків про придбання ліків, дати в яких співпадають з часом лікування, та відповідають призначенням лікарів зробленим у медичних картах (а.с.21-32).

Зважаючи на доведення позивачкою витрат на лікування, суд прийшов до висновку, що сумарно позивачці заподіяно матеріальну шкоду на суму 3607,55 грн..

Суд враховує, що всі оплати здійснювала позивачка ОСОБА_1, а тому саме їй заподіяно матеріальну шкоду.

Так як встановлено, що дані збитки заподіяні відповідачем, то вони підлягають відшкодуванню ним в повному обсязі позивачці.

Тобто, позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди в повній мірі обґрунтовані, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, ч. 2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.ч.3-5ст.23ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з у рахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, суд має з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов'язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також слід зазначити, що відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Суд враховує, що на час вирішення справи в суді, відповідач не відшкодував добровільно в жодному розмірі ні матеріальну, ні моральну шкоду позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження, що невиправно знівечило обличчя, перенесла значні фізичні та душевні страждання, потребує тривалого лікування, тому вказані обставини свідчать про заподіяння їй значної моральної шкоди. Як встановлено Вироком суду потерпіла внаслідок ДТП отримала травму обличчя - в центральній частині лобної ділянки голови на площі 9,5x4,5 см виявлено дев'ять рубців неправильно округлої, овальної, зигзагоподібної та дугоподібної форми розмірами від 0,3x0,2 см до 2,1x0,3 см. Поверхні їх вистоять над рівнем неушкодженої оточуючої шкіри, опуклі, рожевого кольору, щільні. Ці рубці є результатом загоєння ран, виявлених при описанні локального статусу у лікарні. Шрами, що є наслідком загоєння ран в лобній ділянці голови локалізуються на обличчі потерпілої. Зважаючи на її характер (гіпертрофічні, щільні, рожеві) комісія вважає, що застосування консервативних методів та засобів, які використовуються у косметології та плин часу здатні зменшити їх загальну вираженість, висоту вистояння по відношенню до оточуючих тканин, зробити їх забарвлення менш помітним, проте повністю усунути рубці у потерпілої без застосування хірургічних (пластичних) методів видається неможливим і відповідно із судово-медичної точки зору вони є невиправними.

В матеріалах справи міститься направлення №110 від18.07.2016 року ОСОБА_1 на ІІІ рівень надання стаціонарної медичної допомоги - консультацію щелепно-ліцевому відділенні Міської лікарні № 5 м. Запоріжжя. 20.08.2016 р. за результатом огляду щелепно-ліцевим хірургом зазначеної лікарні, поставлено діагноз множинні постраватичні рубці лобу, призначено курс лікування (а.с.25).

Згідно висновку хірурга медичного косметологічного центру «Шеррі», у зв'язку із незворотністю рубцевих процесів на обличчі Прзивачка потребує хірургічної пластичної операції, вартість якої на дату огляду складала 22000 грн., що підтверджуємо висновком хірурга (а.с.33).

Таким чином в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_1 були завдані тілесні ушкодження, що невиправно знівечило обличчя яка призвела до утворення незгладимих посттравматичних рубців, та яка потребує хірургічну пластичну операцію, вартість якої станом на 01.12.2016 року становить 22000 грн. (а.с. 33), та завдяки якій потерпіла змогла б хоча б частково відновити нормальні життєві зв'язки та душевну рівновагу. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивачка зазначила, що в наслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких вона протягом тривалого часу відчуває фізичну біль в голові. Як вбачається з копій медичних карт стаціонарного хворого (а.с. 53-63) 14.07.2016 р. ОСОБА_1 оглянута неврологом зі скаргами на постійне відчуття тривоги, поганий сон, кошмарні сни, в результаті огляду мені встановлений діагноз: посттравматична ВСД, астено-неврологічний синдром. 15.07.2016 року повторно оглянута лікарем неврологом зі скаргами на головну біль, дратівливість, загальну виражену слабкість, порушення сну, нічні кошмари, після огляду встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку. З аналогічними скаргами зверталася на прийом до невролога 18.07.2016 р., 19.07.2016 р., 25.07.2016 р.. 29.07.2016 р. позивачка повторно госпіталізована до терапевтичного відділення де лікувалася до 08.08.2016 року. 01.09.2016 р. позивачка повторно звернулася до лікаря невролога зі скаргами на постійну головну біль, в результаті лікарем неврологом повторно діагностовано: посттравматична ВСД легка внутрішньочерепна гіпертензія, астено-неврологічний синдром, призначене лікування. Не зважаючи на довготривале лікування Позивачка протягом тривалого часу відчуває фізичну біль в голові. Також суд приймає до уваги ту обставину, що з моменту ДТП та до теперішнього часу обвинувачений ОСОБА_2 жодного разу не поцікавився станом здоров'я, матеріальної допомоги надати не намагався. У зв'язки з вищезазначеним, суд оцінює моральну шкоду, що зазнала ОСОБА_1 у заявленому нею розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріалами справи встановлено, що 19 жовтня 2016 року між позивачкою ОСОБА_1 та Адвокатом Васильченко А.Є. укладено договір про надання правової допомоги, на підставі якого адвокатом видано ордер про надання правової допомоги ЗП №029091 від 26.10.2018 року. Разом з позовною заявою позивачкою надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат які позивач поніс і очікує понести у зв'язку з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачкою додано до матеріалів справи оригінал квитанції видану адвокатом Васильченко А.Є. на підтвердження оплати позивачкою 3600,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 19.10.2016 року.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статі 30 Закону України «Про адвокатуру» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Виходячи з наведеного, суд уважає, що позивач має право на компенсацію витрат, пов'язаних з правничою допомогою, наданою Адвокатом Васильченко А.Є., в розмірі 3600,00 грн.

Таким чином, обставини та обґрунтування вимог, покладені в основу позову, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і не спростовані відповідачем, що є підставою для задоволення позову.

Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 1409,60 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.. ст.23, 1166, 1167, 1187 ЦК України ст..ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, ч.2 ст.247 ст. ст..263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та морально шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н, уродженець с. Водяне Камянсько-Дніпровського району Запорізького області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 паспорт НОМЕР_6 виданий 14.09.2011 року Кам'янько-Дніпровським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Кам'янка-Дніпровська, Запорізької області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 паспорт НОМЕР_7 виданий 27.11.2014 року Кам'янько-Дніпровським РС УДМС України в Запорізькій області, проживає за адресою: АДРЕСА_2) 3607,55 грн. майнової шкоди, 50000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 3600,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н, уродженець с. Водяне Камянсько-Дніпровського району Запорізького області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 паспорт НОМЕР_6 виданий 14.09.2011 року Кам'янько-Дніпровським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави 1409,60 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя:Н. І. Комишня