Справа № 638/9749/18
Провадження № 2/638/4011/18
20 грудня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Семіряд І.В.
за участю секретаря Комлєва Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди, -
10.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01.06.2017 року о 11 годин 00 хвилин у м. Харкові на перехресті вул. Клочківська та вул. Піскуновська сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу BYD F3, днз. АХ 4644 ВВ, власником якого є ОСОБА_2, володільцем транспортного засобу є ОСОБА_3, та автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, днз. АХ 8447 ВМ, що належить ОСОБА_1.
Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_4, не зявився, звернувся до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та проси задовольнити.
Відповідач ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», в судове засідання не зявився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, відзив на позов не подав. Про поважні причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності в заочному судовому засіданні.
Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач не зявився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:
Приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
01.06.2017 року у м. Харкові на перехресті вул. Клочківська та вул. Піскуновська сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу BYD F3, днз. АХ 4644 ВВ, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, днз. АХ 8447 ВМ, що належить ОСОБА_1. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR, днз. АХ 8447 ВМ, зазнав ушкоджень.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.08.2017 року по справі №638/9874/17 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень (а.с.11).
Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_3 у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинили дорожньо-транспортну пригоду та завдали ушкоджень автомобілю позивача доведена належним чином та повторному доказуванню не підлягає.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 станом на 01.06.2017 року була застрахована ТДВ «СК «Домінанта».
06.06.2017 року позивач направив листа до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» із заявою-повідомленням про страхову подію та документи для виплати страхового відшкодування, які було отримано відповідачем 08.06.2017 року
Згідно ст.34.2 Закону №1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобовязаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до ст.34.3 Закону №1961-IV якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобовязаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення
експертизи (дослідження).
Судом встановлено, що ТДВ «Страхова компанія «Домінанта» не направила в 10-ти денний строк свого представника для огляду автомобіля позивача, в звязку із чим позивач замовив проведення експертизи для визначення розміру шкоди у Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз імені Засл. проф. ОСОБА_5.
Огляд автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, днз. АХ 8447 ВМ проведено судовим експертом ОСОБА_6 31.08.2017 року, одночасно із оглядом цього автомобіля, що здійснював страховий комісар ОСОБА_7 від ТДВ «Страхова компанія «Домінанта».
За результатами огляду експерта та страхового комісара, в обох випадках виявлені наступні пошкодження автомобіля: передній бампер зчіс, елементи розірвання, передня ліва фара зчіс, передня права фара зчіс, решітка радіатора розлом, заглушка під передню протитуманну фару відсутня, капот деформація, порушені зазори, молдинг переднього бамперу зчіс, емблема автомобіля зчіс.
Правильність висновку експертного товарознавчого дослідження №9434 від 15.12.2017р. відповідачем не спростована, а тому в силу ст.ст. 77-79, 89 ЦПК України суд визнає його належним, допустимим та достовірним доказом по справі.
Також суд враховує, що згідно ч.3 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи.
Згідно статті 36.2 Закону №1961-IV у разі визнання вимог заявника обґрунтованими Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.
Судом встановлено, що 25.10.2018 року ТДВ «Страхова компанія «Домінанта» отримала заяву ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування разом із постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.08.2017 року по справі №638/9874/17 про визнання ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Таким чином, 90-то денний строк для здійснення виплати страхового відшкодування спливав 23.01.2018р.
В звязку з невиплатою відповідачем страхового відшкодування, позивач у березні 2018 року подав скарги до Моторно (транспортне) страхове бюро України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг стосовно порушення ТВД «Страхове товариство «Домінанта» законодавства про страхову діяльність, які було отримано 12.03.2018 року та 19.03.2018 року відповідно. Копія скарги була одночасно направлена на адресу відповідача та отримана ним 07.03.2018 року. Скарги містили копію висновку експертного товарознавчого дослідження №9434 від 15.12.2017р., складеного Харківським НДІ судових експертиз імені Засл. проф. ОСОБА_5.
Листом від 20.04.2018р. №4206/13-12 Нацкомфінпослуг повідомила, що направлено вимогу щодо надання ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» інформації та документів, проте в зазначений термін Товариством не було подано запитувану інформацію.
Різниця між розміром матеріальної шкоди спричиненої автомобілю позивача та здійсненим страховим відшкодуванням становить 9598,56 грн.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність зобовязання у відповідача відшкодувати на користь позивача матеріальні збитки, спричинені його автомобілю внаслідок ДТП, та відповідного права вимоги у позивача до відповідача - суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень чч.1 та 2 ст.509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Зобовязання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.
За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди.
Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.
Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.
Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону №1961-IV).
Згідно зі ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону №1961-IV (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З огляду на вищенаведене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.
Згідно із чч.1 та 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному.
Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15.
Таким чином звернення позивача з даним позовом до ТДВ «Страхова компанія «Домінанта» відповідає змісту його прав та є належним способом захисту його порушеного права, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму 9598,56 грн, суд вважає доведеними та задовольняє їх у повному обсязі.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Статтею 37.2 Закону №1961-IV передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.
За підрахунками позивача, сума пені за період з 24.01.2018р. по 03.05.2018р. складає 1555,10 грн.; сума пені за період з 04.05.2018р. по 10.07.2018р. складає 608,00 грн. Загальний розмір пені 2163,10 грн.
Також відповідно до ст. 536 та 625 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.
За підрахунками позивача інфляційні втрати становлять 483,15 грн.
За підрахунками позивача розмір 3% річних за період з 24.01.2018р. по 03.05.2018р. становить 140,52 грн., розмір 3% річних за період з 04.05.2018р. по 10.07.2018р. становить 53,65 грн. Загальний розмір 3% річних складає 194,17 грн.
Суд погоджується з вищенаведеними розрахунками позивача у повному обсязі та вважає вказані суми належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.
Ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку з посяганням на її права та інтереси.
Відповідно до частини першої ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, на осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до статей 174, 451 ЦК України покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.
Європейський суд з прав людини вказує, що перше речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає від держав, серед іншого, запровадження законодавчих та адміністративних механізмів, спрямованих на забезпечення ефективного стримування загроз праву на життя у контексті як державної, так і приватної діяльності, під час здійснення якої право на життя може опинитися під загрозою (рішення у cправі «Енерюлдіз проти Туреччини»). Якщо порушення права на життя чи тілесну недоторканість не здійснюється навмисно, позитивне зобов'язання за статтею 2 Конвенції щодо створення ефективної судової системи не обов'язково вимагає надання кримінально-правового засобу правового захисту в кожному випадку (рішення у справі «Во проти Франції»).
Ґрунтуючись на природно-правових засадах розумності й добросовісності, суд бере до уваги вразливість становища позивачів, ступінь важливості для їх предмета спору та, відповідно, необхідність вияву суб'єктами правозастосування особливої сумлінності при розгляді справи цієї особи.
При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об'єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням на імя позивача серії ААЇ №119195, видане 31.08.2016 року Пенсійним фондом України. Розмір пенсії позивача становить 1601,79 грн. Пенсія є єдиним джерелом доходу позивача.
На підтвердження душевних страждань та обґрунтування розміру завданої відповідачем моральної шкоди, позивач посилається, що він перестав спокійно спати, почалися розлади зі сном та емоційним станом. Він почав постійно перебувати в розпачі та пригніченому стані, почалися сварки з рідними, через мій емоційно-дратівливий стан. Внаслідок затягування відповідачем виплати страхового відшкодування позивач вже понад рік не має змоги відремонтувати свій автомобіль, вартість відновлюваного ремонту становить приблизно річний розмір пенсійних виплат позивача. Вказані вимагає у позивача значних зусиль та забрало велику частину вільного часу, спричинило йому душевні хвилювання.
Судом встановлено, що позивач належним чином та у встановленому порядку повідомив ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про дорожньо-транспортну пригоду за участю застрахованого автомобіля BYD F3, днз. АХ 4644 ВВ, надав усі необхідні документи для прийняття відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування, вчинив інші необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати.
Натомість відповідач, не здійснив у встановлений ст.36.2 Закону №1961-IV 90-то денний строк виплати страхового відшкодування, причини поважності прострочення не повідомив.
Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статутний капітал ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» становить 145 000 000,00 грн. (сто сорок пять мільйонів гривень) та був сформований повністю 26.12.2014 року.
Своєчасна та у повному обсязі виплата страхового відшкодування з боку відповідача на думку суду не мала б значного впливу на його господарську діяльність.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність в діях відповідача вини, суд виходить з наявності у відповідача обовязку з виплати страхового відшкодування, а тому його вина в простроченні виконання зобовязання з виплати страхового відшкодування є очевидною.
Зважаючи на зазначене, суд вважає справедливим розміром моральної шкоди у розмірі 5000 грн., а тому вказані позовні вимоги задовольняє частково.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 398 грн. 00 коп.
Також суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати вартості висновку експертного товарознавчого дослідження №9434 від 15.12.2017р., складеного Харківським НДІ судових експертиз імені Засл. проф. ОСОБА_5 у розмірі 2019,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 11-13, 76-83, 141, 229, 259, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 23, 993, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.12.2018.

Суддя І.В. Семіряд