АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/6960/2018
У Х В А Л А

26 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Парк культури та відпочинку «Гідропарк», треті особи: Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити дії, стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсаційних виплат, середнього заробітку та вихідної допомоги,

встановив:

24 липня 2018р. до Апеляційного суду міста Києва надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року.

Згідно ст. 355 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Враховуючи, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система на момент подання даної апеляційної скарги до Апеляційного суду міста Києва не розпочала своє функціонування, відповідно до ч. 1 ст. 296 ЦПК України, в редакції 2004р., апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя,

керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Вважаю, що застосування підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, не обмежує право особи на апеляційне оскарження та не суперечить висновку Європейського суду з прав людини, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Підпункт 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України прийнятий Законом України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017р. разом із нормою ст. 355 ЦПК України, отже, кожна особа, більше того адвокат, мала можливість ознайомитися з вказаними положеннями, чим законодавцем дотриманий принцип правової визначеності.

Підпункт 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України викладений чітко та зрозуміло, що не дає можливості для різного його тлумачення і є обов'язковим для виконання не тільки судами, а і учасниками справи.

Крім того, приймаючи норми, зазначені у розділі XIII «Перехідні положення» ЦПК України, законодавець враховував, що без ознайомлення з матеріалами цивільної справи, суддя апеляційного суду позбавлений можливості у строки, встановлені нормами ЦПК України, зробити висновок про дотримання особою, яка подала апеляційну скаргу, строків звернення із апеляційною скаргою, та про відповідність апеляційної скарги вимогам ст. 356 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 357 ЦПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 359 ЦПК України передбачено, що питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357 цього Кодексу.

Подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду до початку роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а відтак, і відсутність можливості ознайомитися з матеріалами справи та судовим рішенням, позбавляє можливості апеляційному суду дотримуватися вищезазначених процесуальних строків.

При цьому, повернення апеляційної скарги без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з апеляційною скаргою до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, з подачею заяви про поновлення процесуального строку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає поверненню представнику позивача без розгляду у зв'язку із порушенням порядку її подання.

Керуючись підпунктом 15.5 пункту 15 розділу XIII перехідних положень ЦПК України, суддя

ухвалив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Парк культури та відпочинку «Гідропарк», треті особи: Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити дії, стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсаційних виплат, середнього заробітку та

вихідної допомоги, повернути представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 без розгляду.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя