Справа № 204/6160/18
Провадження № 2/204/1703/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 22 по вул. Зеленогірській у м. Дніпрі. В обґрунтування позову зазначила, що позивач є власником домоволодіння № 22 по вул. Зеленогірській у м. Дніпрі. Згідно довідки № 13412 від 16 серпня 2018 року, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 22. 12.2005 року; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 22.12.2005 року; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 10.09.2013 року; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 05.07.2007 року; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 24.07.2009 року. Донька позивача - ОСОБА_5 мала намір зареєструвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 З липня 2009 року позивач дозволила відповідачу проживати в їх житловому будинку і дала згоду на реєстрацію його місця проживання за вказаною адресою. Але спільне сімейне життя молодої пари не склалося і вони з січня 2010 року разом не проживають, так як відповідач забрав свої особисті речі і виїхав із житла позивача. Місце проживання відповідача позивачу на теперішній час не відоме. Отже, з січня 2010 року відповідач у вказаному житловому будинку не проживає без поважних причин, не користується ним, не приймає участі в оплаті комунальних послуг, не несе витрат по утриманню будинку. У звязку з цим вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Отже, вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою, оскільки понад 1 рік не проживає там і не користується ним без поважних причин. У звязку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30 червня 2005 року, укладеного між ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_7, та ОСОБА_1, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 5-1422 (а.с. 9), на праві приватної власності належить житловий будинок № 22 по вул. Зеленогірській у м. Дніпрі, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8073928 від 16 серпня 2005 року, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 11).

Згідно Довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 13412 від 16 серпня 2018 року, виданої Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, до складу сімї/зареєстрованих у ІНФОРМАЦІЯ_6 входять: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована з 22 грудня 2005 року; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований з 22.12.2005 року; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрований з 10 вересня 2013 року; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрована з 05 липня 2007 року; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, зареєстрований з 24.07.2009 року (а.с. 22).

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_9 за адресою: м. Дніпро, вул. Зеленогірська, буд. 22, підтверджується також: адресною карткою по буд. 22 по вул. Зеленогірській у м. Дніпрі, виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (а.с. 12), довідкою № 3041 від 01 грудня 2016 року, виданою головою квартального комітету ОСОБА_10 (а.с. 13) та домовою книгою на будинок № 22 по вул. Зеленогірській у м. Дніпрі (а.с. 19-21).

При цьому, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6 з січня 2010 року, ознак його проживання та особистих речей у будинку немає, адреса його проживання на теперішній час не відома, що підтверджується Актом від 14 серпня 2018 року, складеним ОСОБА_11 та ОСОБА_12, підписи завірено Головою квартального комітету ОСОБА_10 (а.с. 23).

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 22 по вул. Зеленогірській у м. Дніпрі, оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 22 по вул. Зеленогірській у м. Дніпрі, та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі ст.ст. ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 22 по вул. Зеленогірська у м. Дніпрі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12, РНОКПП - НОМЕР_1), судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні, 80 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез