Справа № 524/2645/17
Провадження №2/524/108/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2018 рокуАвтозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Коваль Т.М.,
з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом по ОСОБА_5 та, посилаючись на положення ч.3 ст. 1272 Цивільного Кодексу України просив визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька.
Позовні вимоги обґрунтував наступним: його батько ОСОБА_6 помер 29 серпня 2016 року, проте позивач дізнався про це тільки у квітні 2017 року і одразу подав заяву про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через пропуск строку на її прийняття. Хоча теплих стосунків між ними не було, він приблизно один раз на півроку відвідував батька. Позивач вважав, що ОСОБА_3, яка одна успадкувала майно померлого як його дружина, умисно не повідомила йому про смерть батька. Як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначав свою необізнаність про її відкриття, а також хворобу матері, яка потребує постійного догляду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 на його представники позов підтримали із зазначених підстав.
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала. Наполягала, що справжньою датою смерті ОСОБА_6 є 28 серпня 2016 року. Пояснила, що наступного дня до неї приходив позивач і просив надати йому свідоцтво про смерть її чоловіка. У шлюбі з ОСОБА_6 вона перебувала з 13 серпня 2010 року до цього, тривалий час опікувалася батьками чоловіка, яка проживали з ним в одній квартирі і через похилий вік та стан здоровя потребували стороннього догляду та допомоги. Зазначала, що позивач ніяких стосунків з батьком, а також дідом та бабою не підтримував, і поважних причин для поновлення строку для прийняття спадщини немає.
В судовому засіданні відповідач та її представник заперечували позов із зазначених підстав.
Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 18 травня 2017 року (а.с. 24). Судом були задоволені клопотання про допит в судовому засіданні свідків з обох сторін (а.с. 57-59, 62-64, 66-69), а також задоволено клопотання позивача про долученні до справи письмових доказів (а.с. 77-99). У звязку з тим, що суду були надані копії свідоцтв про смерть спадкодавця з різними датами настання смерті, ухвалою суду від 26.06.2018 року за клопотанням представника позивача були витребувані відомості про видачу лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 (а.с.119).
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, встановив такі фактичні обставини справи:
29 серпня 2016 року помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому за життя належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_6 не залишив. У встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_3, з якою ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2010 року, а також ОСОБА_7, яка не подала нотаріусу документів на підтвердження родинних стосунків.
Спадкоємцем першої черги за законом є також син ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1, який народився 12 червня 1983 року від шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_8. Нетривалий час подружжя з сином проживали у спірній квартирі разом з батьками ОСОБА_6 У 1986 році ОСОБА_6 (ОСОБА_8В.) з малолітнім сином пішла від чоловіка, і у подальші роки у спірній квартирі вони не проживали, хоча шлюб між подружжям було розірвано тільки 02 листопада 1999 року ( а.с.8). Як пояснив сам позивач, через неприязні стосунки він не мав тісних контактів з батьком, дідом та бабою, навіть не знав, коли дід та баба померли. Через образу на батька 21 січня 2000 року позивач змінив прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_8 (а.с. 7).
Про смерть батька ОСОБА_1 дізнався у квітні 2017 року від свідка ОСОБА_9, квартира якого розташована поряд з квартирою, де проживав спадкодавець. 12 квітня 2017 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори (а.с. 40), проте у цей же день постановою державного нотаріуса №932/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з пропуском строку (а.с.3). У постанові зазначено, що ОСОБА_7, яка також претендувала на спадщину, нотаріус пропонував підтвердити родинні стосунки з ОСОБА_6 У встановлений нотаріусом термін такі документи надані не були, тому 05 квітня 2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині померлого ОСОБА_3
За повідомленням Кременчуцького міського відділу ДРАЦСу ГТУЮ у Полтавській області в актовий запис №1008 від 30 серпня 2016 року про смерть ОСОБА_6 13 квітня 2016 року були внесені зміни у звязку з уточненням у лікарському свідоцтві дата смерті замість «28 серпня 2016 року» виправлена на «29 серпня 2018 року» (а.с. 125-126). З урахуванням цих даних, а також відомостей про те, що смерть ОСОБА_6 було констатовано 29.08.2018 року о 7 годині 10 хвилин бригадою екстреної медичної допомоги, суд вважає встановленим той факт, що спадкодавець ОСОБА_6 помер 29 серпня 2016 року.
Свідки з боку позивача ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 повідомили суду, що позивач періодично, приблизно раз на півроку приходив до батька. ОСОБА_6 останні роки співмешкав з ОСОБА_7, а його шлюб зі ОСОБА_3 був фіктивним. Про смерть батька позивачу не повідомили, тому він пропустив строк на прийняття спадщини.
Свідки з боку відповідача ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 пояснили, що ОСОБА_6 з сином ніколи не спілкувався; вважав, що сина в нього немає. ОСОБА_3 доглядала батьків ОСОБА_6, займалася їх похованням; заявили також, що у день смерті ОСОБА_6 у неділю 28 серпня 2018 року - ОСОБА_1 приходив до ОСОБА_3, вони бачили його у дворі будинку.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями глав 86 «Спадкування за законом» та 87 «Здійснення права на спадкування» Цивільного Кодексу України.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Таким чином, законом передбачено, що підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини є наявність поважної причини його пропуску.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.
Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Так, ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначав, що необхідність догляду за хворою мамою завадила йому відвідати батька восени 2016 року, тому він не дізнався про його смерть у строк, визначений для прийняття спадщини.
Пояснення ОСОБА_3 та свідків з її боку про те, що позивач 28 серпня 2018 дізнався про смерть батька і приходив за свідоцтвом про його смерть категорично заперечуються самим ОСОБА_1, не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_17, не відповідають встановленій даті смерті ОСОБА_6 Отже, обєктивних даних про те, що позивач одразу дізнався про смерть батька, немає.
Мати позивача ОСОБА_8 є інвалідом 3-ї групи, знаходиться на «Д» обліку у лікаря-невролога (а.с. 41). Медичних документів про те, що за станом свого здоровя у період з вересня 2016 року по лютий 2017 року включно вона потребувала постійної сторонньої допомоги суду не надано. Суд не має підстав дійти висновку, що хвороба матері завадила ОСОБА_1 спілкуватися з батьком. Позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що йому не було відомо про смерть спадкодавця. Але одна ця обставина не має характеру об'єктивної та не є підставою для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.ст. 263-265 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту судового рішення 08.10.2018 року.

Суддя