Справа № 315/1586/18
Номер провадження № 2/315/531/18
26 грудня 2018 рокуГуляйпільський районний суд Запорізької області
у складі головуючого: судді Яроша С.О.
при секретарі: Суховій С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
15.11.2018 року до суду звернувся представник Петрова ОСОБА_3 О.В. з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В позові позивач посилався на те, що 30.04.2014 року шлюб між сторонами був зареєстрований актовим записом №14, від якого вони мають дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2016 року сторони мешкають окремо, син мешкає з ним та знаходиться на його утриманні, він не працює, майнового, земельного паю, внесків в установах банків, стягнень з доходів не має, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, посилаючись на ст.ст. 141, 180-184 СК України прохав стягувати щомісячно з відповідача на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття.
28.11.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкрите судове засідання на 26.12.2018 року.
22.12.2018 року представник позивача ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
26.12.2018 року належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
У судовому засідання позивач позов підтримав, суду пояснивши, що 30.04.2014 року шлюб між сторонами був зареєстрований актовим записом №14, від якого вони мають дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2016 року сторони мешкають окремо, син мешкає з ним та знаходиться на його утриманні, він мешкає в будинку своєї матері, за проживання в якому не сплачує, з ним мешкає матір та син, розлучений, інвалідом не визнавався, не працює, на обліку в Центрі зайнятості як безробітній не перебуває, стан здоров`я його та сина задовільний, транспортних засобів, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, стягнень з доходів, кредитів не має, за відповідача йому відомо, що останній має у власності квартиру АДРЕСА_1, стан здоров`я останньої задовільний, розлучена, відомості щодо інших обставин майнового стану відповідача йому не відомі, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, посилаючись на ст.ст. 141, 180-184 СК України прохав стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4, 06.08.2014 року народження, в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом: викликом через Єдиний Контакт-центр судової влади України від 28.11.2018 року, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, відзиву на позов в установлений судом строк не надав.
Суд, керуючись ст.280 ЦПК України, розглядає справу заочним розглядом, так як належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав, відзиву на позов не надав, проти заочного розгляду справи не заперечує позивач та його представник, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини.
30.04.2014 року шлюб сторін був зареєстрований у Гуляйпільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області актовим записом №14, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.
06.08.2014 року народився ОСОБА_4, батьками якого є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про його народження.
З 2016 року сторони мешкають окремо.
Син мешкає з позивачем та знаходиться на його утриманні, що підтверджується поясненнями позивача та довідкою.
Відповідач мешкає окремо від позивача, що підтверджується поясненнями позивача.
Позивач мешкає в будинку своєї матері, за проживання в якому не сплачує, з ним мешкає матір та син, розлучений, інвалідом не визнавався, не працює, на обліку в Центрі зайнятості як безробітній не перебуває, стан здоров`я його та сина задовільний, транспортних засобів, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, стягнень з доходів, кредитів не має.
Відповідач має у власності квартиру АДРЕСА_1, стан здоров`я задовільний, розлучена, відомості щодо інших обставин майнового стану відповідача не відомі, що підтверджується поясненнями позивача.
Домовленості про спосіб утримання сина між сторонами не досягнуто.
Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ч.2 ст.51 Конституції України та главою 15 Сімейного Кодексу України.
Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Так, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, цивільний обов`язок батьків дітей на утримання своїх дітей до повноліття, якому кореспондує цивільне право дітей на утримання від батьків виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими є Конституція України та Сімейний Кодекс України.
Судом встановлено, що до суду звернувся батько дитини відповідно до ст.180 СК України з позовом до матері дитини про стягнення аліментів на утримання дитини, так як з відповідачем, яка є матір`ю дитини, не досягнуто домовленості про спосіб виконання обов'язку утримувати сина до досягнення ним повноліття, а матір дитини не виконує обов'язку, передбаченого ст.180 СК України.
Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Так, відповідно до ч.1 ст.181 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд доходить висновку, що відповідач, не виконуючи свого обов'язку, передбаченого ст.180 СК України, щодо утримання сина до досягнення ним повноліття, порушує право сина на своє утримання до досягнення ним повноліття, а тому порушене право підлягає судовому захисту способом, передбаченим ч.3 ст.181 СК України, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у частці від доходу матері.
Визначаючи частку від доходу матері, яка підлягає стягненню, суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний стан сторін, задовільний стан здоров`я сторін та їхнього сина, відсутність аліментних обов`язків у відповідача перед іншими особами, та вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Крім того, суд враховує ту обставину, що обов`язок щодо утримання неповнолітнього сина, передбачений ст.180 СК України, несуть батьки дитини, яким є позивач у справі.
А тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений обставинами, встановленими під час перевірки їх доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як позов задоволено в повному обсязі, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 704,80 грн. та стягує їх з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 3-5, 10-13, 89, 141, 263-266, 268, 280-283 ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, ч.2 ст.51 Конституції України, ст.ст. 84, 180-184, 191, 200 СК України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, народилася м. Гуляйполе Запорізької області, непрацюючої, зареєстрованої та мешкаючої: Запорізька область м. Гуляйполе вул. Пологівський шлях (Ворошилова) 44, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.11.2018 року до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, народилася м. Гуляйполе Запорізької області, непрацюючої, зареєстрованої та мешкаючої: Запорізька область м. Гуляйполе вул. Пологівський шлях (Ворошилова) 44, в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.
Повний текст рішення буде складений 27.12.2018 року.
На заочне рішення може бути подана заява про його перегляд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: Ярош С.О.