Єдиний унікальний номер: 448/1258/18
Провадження № 2/448/847/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26.11.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.

з участю позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 16.12.2011 року по справі №2-542 за 2011 рік ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 350 грн. щомісячно, починаючи з 23.11.2011р. і досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення погіршилося її майнове становище, збільшились витрати на утримання сина, зросли тарифи на оплату комунальних платежів, змінився прожитковий мінімум на дитину та покращилось майнове становище відповідача, який на даний час працює за кордоном та отримує доходи.

Вважає, що відповідач має можливість і зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, який би хоч частково покривав витрати на забезпечення її всім необхідним.

З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 16.02.2006р.н., на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16.12.2011 р. з 350 грн. на 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, що викладені нею в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково з тих підстав, що він (відповідач) на даний час не працює, а заробляє на життя тимчасовими заробітками. Зазначив, що спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини - у розмірі 500 (пятисот) гривень щомісячно.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2011р. по цивільній справі №2-484/2011 рік.

Від шлюбу в сторін народилася дитина: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає та зареєстрована з позивачкою ОСОБА_1 та перебуває на її повному матеріальному утриманні.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 16.12.2011 року по цивільній справі №2-542 за 2011 рік ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в сумі по 350 гривень щомісячно, починаючи з 23.11.2011р. і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно із розясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів збільшення розміру таких, позивач ОСОБА_1 як на підставу такого збільшення відповідно до ст.192 СК України, покликалась на покращення матеріального положення платника аліментів, зокрема на працевлаштованість останнього за кордоном і отримання таким доходу, погіршення майнового становища одержувача аліментів та збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

При цьому суд враховує те, що відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018р. по 30.06.2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., а з 01.07.2018р. 1944 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 350 грн., тобто у розмірі, меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання.

Таким чином, при вирішенні даного спору, суд виходить з наступних обставин, зокрема: що з моменту винесення судового рішення від 16.12.2011р. погіршилося матеріальне становище одержувача аліментів, так як в зв'язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на харчові та промислові продукти, ліки тощо; підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку; дитина підростає та потребує у зв'язку з цим значно більших витрат на своє утримання; відповідач є особою працездатного віку та такий частково визнав даний позов.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 16.12.2011 року із ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 350 грн. до 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

При подачі позову позивачкою ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Оскільки позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 задоволено частково (на 50%, 1000грн./2000 грн.), то на підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1, пропорційно задоволеним позовним вимогам, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн. (704,80грн.*50%).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16.12.2011р.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп. сплаченого нею судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженка, жителька та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, уродженець та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «____»____________ 20 ___ р.

Суддя Ю.В.Кічак