Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 401/3747/16-ц

провадження № 61-24581 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідачі: Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 - на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 3 травня 2017 року у складі судді Єгорової С. М.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі законного представника Кабінету Міністрів України, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державної казначейської служби України та просив суд усунути йому перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1, стягнути з Держави України на його користь за рахунок державного бюджету 75 371 грн на відшкодування майнової шкоди та 17 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017 року у складі судді Волошиної Н. Л. у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сестрами позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6 проведено переобладнання спірного житлового будинку, співвласниками якого вони є разом з ОСОБА_3, з метою виділення своїх часток в натурі згідно з рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 червня 2013 року. При цьому на підставі вказаного судового рішення позивач також мав провести відповідне переобладнання виділеної йому частини будинку. Отже, позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено завдання йому майнової та моральної шкоди.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4 - звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 3 травня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 - на рішення суду першої інстанції визнана неподаною та повернута заявнику.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що заявник у наданий йому строк не усунув недоліків апеляційної скарги, а саме не зазначив в апеляційній скарзі Державну казначейську службу України та її місцезнаходження.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4 -просять оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати й направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, порушив вимоги процесуального законодавства, оскільки недоліки скарги ними були усунуті.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, заявником у встановленому законом порядку недоліки апеляційної скарги усунуто не було, тому апеляційним судом вірно визнано її неподаною та повернуто заявнику.

У листопаді 2017 року Кабінет Міністрів Україниподав заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, недоліки апеляційної скарги заявником усунуто не було, а, отже, апеляційний суд вірно визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу заявнику.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам статті 295 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Апеляційний суд Кіровоградської області ухвалою від 13 квітня 2017 року, залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 - без руху, виходив із того, що за подачу апеляційної скарги у частині вимог про усунення перешкод у користуванні частиною будинку не сплачено судовий збір та слід уточнити її прохальну частину, зазначити Державну казначейську службу України та її місцезнаходження (а.с. 197-198).

У квітні 2017 року від заявника на адресу апеляційного суду надійшла заява про залишення без змін рішення суду першої інстанції у частині вирішення його позовних вимог про усунення перешкод у користуванні частиною будинку та уточнення прохальної частини апеляційної скарги щодо скасування рішення суду в частині відшкодування майнової та моральної шкоди (а.с. 201).

Апеляційний суд, визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її заявнику у зв'язку із незазначенням у ній Державної казначейської служби України, як сторони у справі, не звернув уваги на таке.

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до положень статті 1 ЦПК України 2004 року завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зі змісту позовної заяви (а.с. 1-3), пояснень позивача у справі (а.с. 157-158) вбачається, що вимог до Державної казначейської служби України позивач не заявляв, а позов пред'явлено, у тому числі, до держави України в особі Кабінету Міністрів України. Адреса же Державної казначейської служби України наявна на запереченнях на позовну заяву (а.с. 130-132).

Апеляційний суд на вищевказане увагу не звернув та на те, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у статті 17 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд з формальних процесуальних підстав дійшов висновку про визнання апеляційної скарги ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 неподаною.

Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 - підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 -задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 3 травня 2017 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк