Справа № 635/1382/18
Провадження № 2/635/1616/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року

смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

секретар судового засідання - Антонян М.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

представник відповідача: ОСОБА_3 вікторівна,

діє на підставі договору про надання

правової допомоги № 1412 від 14.12.2017,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з ОСОБА_2 на його користь 270000,00грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідач не виплачує йому аліменти, стягнуті за рішенням суду, в звязку з чим йому нанесена моральна шкода: душевні страждання, фізична біль, а також порушуються його права. Вказані дії відповідача він повязує з настанням у нього тяжких хвороб та пошкодження здоровя, а саме, цукрового діабету та сердечно-судиної хвороби.

Позовна заява ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди надійшла до Харківського районного суду Харківської області 05 березня 2018 року.

На виконання вимог діючого законодавства було направлено запит про отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 18, Харківського району Харківської області.

21 березня 2018 року Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області була надана інформація, яка надійшла до Харківського районного суду Харківської області 30 березня 2018 року, щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, згідно якої відповідач зареєстрований за адресою, вказаною у позовній заяві.

02 квітня 2018 року було відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та призначено по справі підготовче судове засідання на 24 травня 2018 року о 14год. 00хв.

Відповідачу направлено копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано надати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

12 липня 2018 року від представника відповідача до Харківського районного суду Харківської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю, вважаючи, що позивач безпідставно зловживає своїм правом та ініціює необґрунтовані вимоги. Посилання на несплату відповідачем аліментів за рішенням суду протирічить фактичним обставинам справи. Крім того, позивачем не надано доказів, які підтверджують причинно-наслідковий зв'язок між, як він вважає, незаконними діями відповідача та його захворюваннями, а також, не приведено з яких критеріїв визначено суму моральної шкоди в розмірі 270000,00грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся неодноразово, надавав до суду заяви про перенесення слухання справи, жодного разу не надав підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, перенесень судових засідань, в звязку з чим суд вважає неявку позивача та його представника в судове засідання без поважної причини, тобто, останні умисно зловживають своїми процесуальними правами.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, від представника відповідача надійшла заява в якій він просить розглядати справу в його відсутність на підставі наданих у відзиві пояснень та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Ухвалою від 19 грудня 2018 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 19 грудня 2018 року на 17 год.00хв.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що виконавчим листом № 2-872/10, виданим 17.05.2011 Апеляційним судом Харківської області з ОСОБА_2 на утримання батька ОСОБА_1 були стягнуті аліменти в розмірі 200,00грн. щомісячно. Станом на 05.05.2018 виконавче провадження завершено, заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджується довідкою Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину від 05.05.2018 № 19076.

Згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2013 року по справі 635/723/13-ц збільшено розмір аліментів на утримання непрацездатного батька, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 280,00грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками від 06.02.2018 № 2830 та від 07.06.2018 № 23131, виконаними державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину ОСОБА_4

Статтями 47 та 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в новій редакції) передбачено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 11 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню в разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), яким видано виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини девятої статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини девятої статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Постанова оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про дату предявлення виконавчого документа до примусового виконання та розмір суми заборгованості, яка утворилася після предявлення виконавчого документа до примусового виконання. Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання. Якщо сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання є меншим, ніж сума відповідних платежів за три місяці, орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляє стягувача про відмову у видачі довідки та надає йому розрахунок заборгованості.

В матеріалах справи наявні два розрахунки державного виконавця станом на 06.02.2018 № 2830 та 07.06.2018 № 23131, які відрізняються за сумами нарахувань, як розміру аліментів, так і загальної суми заборгованості. Враховуючи той факт, що розрахунок заборгованості аліментів проводиться державним виконавцем відповідно до наданих відповідачем та представником відповідача чеків про сплату аліментів, судом приймається останній розрахунок державного виконавця від 07.06.2018 № 23131. При цьому, суд зазначає, що відомостей, щодо спростування даного розрахунку та вмотивованої постанови державного виконавця про наявність заборгованості позивачем впродовж шести місяців не надано.

Отже, у відповідача відсутня заборгованість по аліментам щодо позивача, що підтверджується довідкою № 19076 від 05.05.2018 наданою Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, тобто, відсутнє порушення прав позивача в правовідносинах, які склалися між сторонами.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки, позивач пов'язує виникнення у нього моральної шкоди в зв'язку із невиконанням рішення судів про сплату аліментів, а за результатами судового розгляду судом встановлена відсутність порушеного суб'єктивного права позивача, це є визначеною процесуальним законом підставою для залишення позову без задоволення.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Водночас відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом першим частини третьою цієї статті до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Зазначена правова позиція викладено в рішенні ВСУ у справі за № 6-1544цс17.

Відповідно акту виконаних робіт, складеного представником відповідача адвокатом ОСОБА_3, витрати на правничу допомогу складають 1800,00грн. Враховуючи складність справи, ціну позову та майновий стан сторін, з урахуванням принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд вважає доведеними витрати в сумі 1300,00грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 1300,00грн. (одна тисяча триста гривень нуль копійок).

Судові витрати у вигляді судового збору залишити за рахунок Державного бюджету України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі знаходиться за посиланням: .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення відповідно до Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України 2147-VIII 03.10.2017, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 18, Харківського району Харківської області;

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_2, виданий Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області 09.09.2009, ідентифікаційний номерНОМЕР_3, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 18, Харківського району Харківської області;

Повний текст рішення складений 27 грудня 2018 року.

Суддя Н.М. Токарєва