Справа №345/3537/18
Провадження № 2/345/1533/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючої судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором кредиту посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.06.2014 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.

Позивачем свої зобов'язання за даним договором виконані в повному обсязі на відміну від відповідача, який порушив умови договору і станом на 20.06.2018 року має заборгованість по несплаченому кредиту у розмірі 14284,67 грн., яка складається із заборгованості по тіло кредиту у розмірі 1708,29 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6113,96 грн., заборгованості за пенею 5306,01 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 656,41 грн. штраф (процентної складової), які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Представник відповідача - опікун ОСОБА_2 надала в судове засідання копію рішення Калуського міськрайонного суду від 08.05.2018 року за №345/364/18, яке набуло законної сили 08.06.2018 року, про визнання ОСОБА_1 недієздатною та призначення її опікуном над ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки, ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку в психіатра з 2003 року, що підтверджується наявними в неї медичними документами, то просить відмовити в задоволенні позову, оскільки остання не розуміла значення своїх дій і уклала кредитний договір.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 23.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою №б/н, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою процентів за користування кредитними коштами (а.с.8,9).

Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, станом на 20.06.2018 року має заборгованість по несплаченому кредиту у розмірі 14284,67 грн., яка складається із заборгованості по тіло кредиту у розмірі 1708,29 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6113,96 грн., заборгованості за пенею 5306,01 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 656,41 грн. штраф (процентної складової) (а.с.6-7).

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг відповідач при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Всупереч вище перелічених умов договору, відповідач не виконав свої зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку і станом на 20.06.2018 року складає 14284,67грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 08.05.2018 року за № 345/364/18 за заявою ОСОБА_2 визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною та встановлено над нею опіку, призначивши ОСОБА_2 її опікуном (а.с. 45-47).

Відповідно до ст.30 ч.1 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Рішенням Калуського міськрайонного суду 08.05.2018 року ОСОБА_1 визнано недієздатною. Даним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 страждає на виражений шизофренічний симптомокомплекс з ознаками психічного дефекту, вона тривалий час страждає хронічним психічним захворюванням - параноїчною шизофренією з безперервно- прогредієнтним перебігом, про що свідчить психічний стан з ведучим галюцинаторно - параноїчним синдромом, вираженість розладів мислення та емоційно - вольової сфери, значне когнітивне зниження на фоні повної відсутності критики, що спричинило формування в неї вираженого процесуального дефекту особистості( змішаний тип) та призвело до повної десоціалізації і позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною.

Встановлено, що у Висновку судово-психіатричного експерта №90/2018 від 12.04.2018 року ОСОБА_1 психічно захворіла в 2002 році,а вперше лікувалась в ОПНЛ №1 в 2003 році і з того часу поставлена на «Д» облік психіатра, являється інвалідом 2-ї групи по психічному захворюванню (а.с.48-53).

Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Кредитний договір №б/н між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено 23.06.2014 року.

Відповідно до ст.203 ч.2 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно положень ст.215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ч.ч.1-5 та ч.6 ЦК України.

Відповідно до ст.215 ч.2 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

А у відповідності до ст. 225 ЦК України, правочин вчинений особою, яка не розуміла значення своїх дій є оспорюваним правочином.

А, тому, враховуючи те, що на момент вчинення правочину - укладення кредитного договору між сторонами 23.06.2014 року, відповідач ОСОБА_1 страждала психічними розладами, внаслідок чого не мігла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що встановлено судовим рішенням та медичними документами, суд вважає, що кредитний договір, що являється предметом даного спору є нікчемним правочином, оскільки його недійсність встановлена законом, тому він не може слугувати підставою для стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за ним.

Тому, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити повністю за їх безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 30,40, 203, 215, 225 ЦК України, ст.61 Конституції України, ст.ст. 81, 263, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ: