Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/482/18
Провадження № 2/321/283/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.07.2018 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Кравченко Н.О.,
за участю: секретаря судового засідання Цаплі Г.В.,
розглянувшив порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відзив в наданий строк не подано.За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.09.2010 року відповідач отримала строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, на строк 12 місяців з 03.09.2010 року по 03.09.2011 рік, що відповідає п.1.1.7.12 договору. У заяві зазначено, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, а також тарифами становлять між ним та банком договір.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Позивачем на підтвердження укладення договору та його умов, надано копію анкети-заяви, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Умов та правил надання банківських послуг», як складові кредитного договору (а.с.6-31).
На вимогу суду щодо надання розрахунку суми заборгованості за договором № б/н від 03.09.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, починаючи з 2010 року, представником позивача надано відповідь, згідно якої анкету-заяву відповідачем ОСОБА_1 підписано 03.09.2010 року та отримано кредитну карту, однак розрахунок заборгованості здійснений з 09.08.2013 року, а саме з моменту користування кредитною картою, як зазначено у відповіді банку 13.07.2018 року (а.с.51).
Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.
Відповідно до п.1.1.1.20 датою погашення вважається дата яка визначена статтею Договору.
Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, даний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про зупинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. (а.с.19). Тобто лонгування можливо одноразово і в даному випадку строк дії лонгованого договору до 03.09.2012 року. Інших умов договору сторони не підписували.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обовязки відповідно до договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, зокрема якщо ці обставини визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 218 ЦК України про наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину та ч. 2 ст. 78 ЦПК України про допустимість доказів позивач зобов'язаний доводити наявність у нього права вимоги саме письмовими доказами, які відповідають вимогам ст. 76-78, 95 ЦПК України.
Відповідно до ч.,ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Строк дії договору (кінцевий термін повернення кредитних коштів) 03.09.2012 року, що відповідає умовам надання банківських послуг згідно заяви позичальника, а порядок стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору за період з 04.09.2012 року до 31.03.2018 року, відповідно до розрахунку, умовами договору не передбачений.
На момент закінчення дії договору 03.09.2012 року, відповідно до наданого розрахунку відомості про існування заборгованості за даним кредитом відсутні.
Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Після закінчення дії договору станом нараховується розмір процентів, відповідно до облікової ставки НБУ.
Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.
Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висловив у постановах від 7 вересня 2016 року (№ 6-1412цс16), 09 серпня 2017 року (№ 6-2322цс16).
На підставі наданих документів на підтвердження існуючої заборгованості, що виникла та нарахована з 31.03.2013 року (а.с.5) суд позбавлений можливості визначити суму заборгованості на день звернення з позовом, оскільки відсутні жодні відомості про встановлений розмір процентів за користування кредитом після сплину дії договору, визначеного укладеним договором, а саме на дату 03.09.2012 року, розмір комісії за користування кредитом та розмір пені, оскільки позивачем не надано відповідних та допустимих доказів.
Також, відповідно до наданих суду доказів позивачем не обґрунтовано доказами відомості, зазначені в листі від 13.07.2018 року щодо правомірності дій банку по нарахуванню заборгованості за кредитним договором від 03.09.3010 року після спливу його дії 03.09.2012 року, визначеного укладеним договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Судом надано позивачу реальну процесуальну можливість надати всі необхідні докази на підтвердження заявленого позову.
Суд не вбачає передбачених у наведених нормах цивільного процесуального права законних підстав для того, щоб взяти до уваги текст умов на підтвердження доведеності позову.
В іншому випадку таке сприяння судом у здійсненні однієї із сторін своїх прав призведе до легітимізації зловживанням стороною правом на подання доказів, що є неприпустимим, оскільки за своїм змістом є порушенням передбаченого у ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" права на справедливий судовий розгляд в контексті такого його елемента, як правова визначеність, а також - до порушення конституційної засади судочинства: рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, ст. 129 Конституції України.
В даному випадку суд не може розцінювати надані документи як належні письмові докази заявлених позовних вимог.
Виходячи з того, що при зверненні до суду позивачем не надано належних та допустимих доказів про неналежне виконання відповідачем зобовязання по поверненню суми кредиту, суд не вважає можливим задовольнити позовні вимоги за їх недоведеністю.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_2