Провадження № 22-ц/772/1536/2018
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

З участю секретаря судового засідання: Торбасюк О.І.,

Учасники справи:

стягувач Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_3»,

боржники - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

особа, дії якої оскаржуються головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_3» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року, постановлену під головуванням судді Короля О.П. в м. Вінниці о 17 год. 20 хв., зі складенням її повного тексту 24 квітня 2018 року,

в цивільній справі № 127/17686/13-ц за скаргою Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_3» за участю боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_3» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області із скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7, в якій просить постановити ухвалу, відповідно до якої:

У разі встановлення судом пропуску строку для подачі даної скарги, поновити пропущений строк, враховуючи те, що стягувач дізнався про порушення свої прав тільки 23.02.2018.

Прийняти дану скаргу до розгляду, враховуючи те, що тільки 23.02.2018 стягувач дізнався про порушення своїх прав, отримавши інформацію з Автоматизованої системи виконавчих проваджень про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Визнати дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7 незаконними і неправомірними в частині винесення 14.12.2017 постанови про закінчення виконавчого провадження № 44420370, яке було відкрито на виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 127/17686/13-ц від 23.01.2014.

Скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7, яка винесена 14.12.2017 у виконавчому провадженні №44420370 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області №27/17686/13-ц від 23.01.2014 відносно боржника ОСОБА_4, яким стягується заборгованість на користь ПАТ « КРЕДІ ОСОБА_3».

Зобов'язати головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7 відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/17686/13-ц, виданого 23.01.2014, щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_4, яким стягується заборгованість на користь ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_3» у порядку ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх законних заходів для своєчасного і повного виконання виконавчого документу на суму 7414,70 доларів США.

Стягувач як на поважну причину пропуску строку звернення до суду зі скаргою посилається на те, що ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_3» постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.12.2017 року, винесеної головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7 станом на 23.02.2018 не отримував і дізнався лише 23.02.2018 року про її винесення з Автоматизованої системи виконавчих проваджень у мережі ІНТЕРНЕТ за ідентифікатором і номером виконавчого провадження (ВП №44420370, ідентифікатор доступу Д23А2Д49Е052).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року залишено без задоволення заяву Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» про поновлення строку звернення до суду із скаргою за участю боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у м. Київ ОСОБА_7

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» за участю боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у м. Київ ОСОБА_7 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_3» просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає прийняту ухвалу незаконною і повністю необґрунтованою, такою, що порушує право стягувача на захист і поновлення порушених прав під час примусового виконання рішення суду у ході виконавчого провадження.

Представник боржника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 та головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7 подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_3» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VШ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Суд апеляційної інстанції у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення боржника ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_8, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та пятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції таким вимогам закону не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду із скаргою.

При цьому суд помилково посилається на ст. 29, п.3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи те, що трактування змісту вказаних статей судом не відповідає їх змісту у діючому Законі України «Про виконавче провадження» (з змінами від 17.02.2017 року) на момент винесення оскаржуваної постанови державного виконавця станом на 14.12.2017 року.

Так, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону із змінами від 17.02.2017 року, у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

А тому трактування судом до п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції викладеній в ухвалі суду є повністю необґрунтованим.

Таким чином, суд фактично визначив, що стягувач вже дізнався про винесення постанови ДВС з моменту її внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, що є грубим порушенням прав стягувача, оскільки дата внесення такої інформації до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень не може збігатись із датою ознайомлення з такою постановою стягувача відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає направлення копії такої постанови стягувачу.

Разом з тим, доводи представника боржника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8 та головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7 про те, що державний виконавець направляв на адресу стягувача постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.12.2017 року простою кореспонденцією 21.12.2017 року, за вихідним номером №3174, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Адвокатом ОСОБА_8 до відзиву на апеляційну скаргу додано супровідний лист адресований Вінницькому міському суду, ОСОБА_4 та ПАТ «Креді ОСОБА_3» датований 14.12.2017 року, без вихідного номеру, про направлення для виконання та до відома постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.12.2017 року (а.с.215).

Проте, вказаний лист не є доказом, що підтверджує факт відправлення стягувачу головним державним виконавцем вказаної постанови та отримання його ПАТ «Креді ОСОБА_3» у спосіб, визначений законом.

Отже отримання стягувачем інформації про виконавче провадження у мережі Інтернет за відповідними доступами до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень є лише правом стягувача, а не його обовязком, тому твердження головного державного виконавця про ознайомлення стягувача із винесеною постановою про закінчення виконавчого провадження від 14.12.2017 року є лише припущенням та не може слугувати належним доказом, що підтверджує факт ознайомлення стягувача із вказаною постановою.

У відповідності до положень ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням наведеного оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_3» задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2

Судді: (підпис) ОСОБА_9

(підпис) ОСОБА_10

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.