ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Унікальний 756/5020/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Мозгового В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що у вказаній квартирі, власником якої вона є, зареєстрований її син, відповідач по справі. Проте, як зазначає позивач, відповідач з серпня 2004 року в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстрації.

В судове засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади. В матеріалах справи міститься його заява, у якій він позов визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності (а.с. 9-10).

Відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 05.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 (а.с. 13).

У серпні 2004 року відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою №1176 від 25.04.2018 року (а.с. 15).

Той факт, що відповідач ОСОБА_2, який зареєстрований на спірній житловій площі, не проживає в ній, підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 11.07.2018 року (а.с. 12).

Із позовних матеріалів убачається, що відповідач з 2004 року і по теперішній час у спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере, особисті речі в квартирі відсутні, іншим житлом забезпечений.

Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, а також визнання відповідачем позову, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню.

Разом з тим позовні вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку у квартирі задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням тощо є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання.

Таким чином, позовна вимога в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем реєстрації є передчасною.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково;

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1;

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1) на ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн.;

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба