Ухвала

Іменем України

24 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 359/4565/16-ц

провадження № 61-44131ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, посилаючись на те, що звільнення відбулося із порушенням вимог трудового законодавства, просила поновити її на посаді генерального директора Товариства з обмежено відповідальністю «Сервіс-Центр» (далі - ТОВ «Сервіс Центр»), стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з червня 2014 року по листопад 2014 року у загальному розмірі

2 949 грн 84 коп та середній заробіток за період з 05 червня 2014 року по

14 червня 2016 року у розмірі 13 250 грн 56 коп.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 31 травня 2017 року залишено без змін.

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року.

Заява мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції не взяли до уваги та не надали належної правової оцінки доводам ОСОБА_4 про те, що відмовляючи у задоволенні її позову до ТОВ «Сервіс Центр» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди зазначили, що ОСОБА_4 особисто підписала наказ ТОВ «Сервіс Центр» № 1-К від 30 травня 2014 року про звільнення її з посади генерального директора. Водночас, підпис, що міститься в зазначеному наказі їй не належить. Зазначена обставина, яку заявник вважає нововиявленою, їй стала відома 10 січня 2018 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Несправжність підпису підтверджується висновком почеркознавчої експертизи від 07 травня 2018 року № 2504 складеним Київською незалежною судово-експертною установою.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року, залишеною без мін постановою Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2018 року відмовлено.

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від

30 серпня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно надано оцінку фактам та обставинам на які посилалась заявник у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Крім того, вона не оскаржує сам наказ ТОВ «Сервіс Центр» № 1-К від 30 травня 2014 року, яким її було звільнено, а лише її підпис на ньому.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що наведені заявником підстави та обставини, не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй могло бути відомо та який підтверджує відповідні обставини не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Обставина, на яку посилається ОСОБА_4 у поданій нею заяві, не може розцінюватися як нововиявлена для перегляду рішення згідно статті 423 ЦПК України. Наказ ТОВ «Сервіс-Центр» від 30 травня 2014 року № 1-К було долучено до матеріалів справи у липні 2016 року. Зазначений наказ досліджувався судами, йому було надано відповідну правову оцінку, а відтак заявник мала об'єктивну можливість ознайомитися з ним до січня 2018 року.

Крім того, висновок почеркознавчої експертизи від 07 лютого 2018 року № 2504 складений Київською незалежною судово-експертною установою є новим доказом та не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, №69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а зводиться лише до переоцінки доказів, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року та постанова Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2018 року ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою

статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник