Справа №423/1703/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року

Попаснянський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Архипенко А.В.

за участю: секретаря судового засідання Іваненко С.П.

розглянувши у судовому засіданні в м.Попасна без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попаснянської територіальної громади в особи Попаснянської міської ради про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю , -

в с т а н о в и в :

В поданому позові позивачка ОСОБА_1 вказала, що 07 липня 1994 року нею та ОСОБА_2, з якою вони на той час проживали разом, була приватизована квартира за адресу: Луганська область, м.Попасна, вул.Миру(колишня Леніна) буд.151, кв.90. З того самого часу кожний з них став власником 1/2 частини цієї квартири.

Але, у 2000 році, ОСОБА_2 вирішила залишити належну їй 1/2 частину квартири позивачки та виїхала з цієї квартири. З того ж 2000 року ОСОБА_2 стала проживати по іншому адресу. При цьому починаючи з 2000 року вона ніякої участі в утриманні квартири за адресу: Луганська область, м.Попасна, вул.Миру(колишня Леніна) буд.151, кв.90 не приймала та не цікавилася станом квартири.

Позивачка розраховувала на те, що у подальшому вона збере кошти та звернеться до ОСОБА_2 з тем, щоб оформити на себе належним чином право власності на 1/2 частину квартири, яка була власністю ОСОБА_2

Однак, починаючи з 2000 року ОСОБА_2 не зявлялась, ніякі інші особи також не звертались до позивачки із питань володіння квартирою, не зважаючи на те, що вона постійно проживала і проживає в даній квартирі, утримує всю квартиру у належному стані, тобто відкрито їй володіє.

У 2005 році позивачці стало відомо, що ОСОБА_2 померла у вересня 2005 року, про що є підтверджуючи документи, а саме запис у будинковій книзі.

Позивачка проживає у квартири за адресою: Луганська область, м.Попасна, вул.Миру(колишня Леніна) буд.151, кв.90 по наступний час.

При цьому починаючи з 2000 року вона сама відкрито володіє та користується усією квартирою, у тому числі і 1/2 частки квартири, яка раніше належала ОСОБА_2 - тобто добросовісно, безперервно та відкрито володіє 1/2 частиною квартири, що належала на праві власності ОСОБА_2 більше 18 років. При цьому після смерті ОСОБА_2, будь-які особи не звертались до відповідних установ з приводу оформлення спадщини.

Також позивачка неодноразово поліпшувала умови життя в даній квартирі, здійснювала ремонти, оплату за комунальні послуги.

Враховуючи викладені обставини, позивачка, розуміючи, що іншим шляхом вона не може оформити право власності на 1/2 частину квартири за адресою:Луганська область, м.Попасна, вул.Миру(колишня Леніна) буд.151, кв.90, яка належить померлій ОСОБА_2 - звертається до суду із дійсною заявою та просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частку квартири за адресою:Луганська область, м.Попасна, вул.Миру (колишня Леніна) буд.151, кв.90, посилаючись на те, що вона більше 10 років проживає у вказаній квартирі, та разом зі своєю 1/2 часткою квартири більше 10 років відкрито володіє та користується іншою 1/2 часткою квартири.

Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, свої вимоги підтримала повністю.

Представник позивачки також надав заяву , в якій підтримав заявлені вимоги і просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Попаснянської територіальної громади в особі Попаснянської міської ради згідно наданої письмової заяви, просив справу розглянути без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає наступне.

Згідно ст..12 п.3 та ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом даного позову є набуття прав власності на майно, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Так, згідно положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до п. 13 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Враховуючи визначені правової положення, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.07.1994 року (а.с.6) квартира за адресою: Луганська область, м.Попасна, вул.Миру(колишня Леніна) буд.151, кв.90, загальною площею 37,2 кв.м., була приватизована ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та є їх власністю по 1/2 частки кожної.

Згідно запису у будинкової книзі за адресою: Луганська область, м.Попасна, вул.Миру(колишня Леніна) буд.166 ОСОБА_2 починаючи з 18 січня 2000 року проживала саме за цією адресою та 27.09.2005 року була знята з реєстрації у звязку зі смертю.(а.с.9-10)

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №52012948 від 22.05.2018 року (а.с.13) після смерті ОСОБА_2, відомості про спадкову справу відсутні.

При цьому з акту депутатського обстеження від 23.05.2018 року на (а.с.14) вбачається, що квартира за адресою: Луганська область, м.Попасна, вул.Миру(колишня Леніна) буд.151, кв.90, належала по 1/2 частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка померла у 2005 році і з 2005 року в квартирі проживає тільки ОСОБА_1, яка сама утримує всю квартиру, сплачує всі комунальні платежі і до теперішнього часу з 2005 року прав на частку квартири, яка належала ОСОБА_2 ніхто не заявляв.

Даній акт був складеній у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили інформацію, зазначену в вищевказаному акті депутатського обстеження, своїми підписами.

При цьому також суд переконався в тому, що позивачка не приховувала факт знаходження зазначеної 1/2 частки квартири, яка належала померлій ОСОБА_2, в її володінні, що виражається в обслуговуванні та належному утриманні зазначеної квартири і володіння цією часткою квартири з боку позивачки не переривалось протягом всього строку набувальної давності, з урахування визначених правових підстав, передбачених пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, а саме з 01 січня 2001 року по теперішній час, тобто більше 10 років.

Також суд зазначає, що за весь час відкритого володіння позивачкою зазначеною квартирою, ніякі інші особи не звертались до неї із питанням визнання права власності на 1/2 частку цієї квартири.

До цього ж , з урахування обставин данної справи, позивачка дійсно не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності і розраховувала на належне оформлення зазначеної частки квартири, але за незалежних від позивачки причин, в зв»язку зі смертю ОСОБА_2, у дійсний час, оформити право власності у будь-який інший спосіб, позивачка не має можливості.

Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності за набувальною давністю на 1/2 частки квартири за адресою: Луганська область, м.Попасна, вул.Миру(колишня Леніна) буд.151, кв.90, обґрунтовані, так як з боку позивачки належними доказами доведено, що вона дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме 1/2 часткою квартири за адресою: Луганська область, м.Попасна, вул.Миру(колишня Леніна) буд.151, кв.90, яка належала померлій ОСОБА_2, протягом більше 10 років і це є підставою для набуття позивачкою права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК України і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Також, суд зазначає, що відповідно до Рішення Попаснянської міської ради від 25 вересня 2015 року № 68/3 «Про перейменування вулиць у місті Попасна» - вулицю Леніна перейменовано на вулицю ОСОБА_4.

При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на 1/2 частку квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за позивачкою для подальшого користування і одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості.

На підставі викладеного, керуючись ст.344 ЦК України, положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 12, 81, 258-259,263-265, 352, 354-355 ЦПК, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Попаснянської територіальної громади в особі Попаснянської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю, на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2,загальною площею 37,2 кв.метрів, (у тому числі житловою площею 19,5 кв. метрів,) яка належала ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Луганського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Попаснянского районного суду А.В. Архипенко