Справа № 137/1080/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"08" жовтня 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участі секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 01.01.2018 р. відповідач ОСОБА_2 у відповідності до власноручно написаної письмові розписки, позичив у позивача 9300 (дев'ять тисяч триста) Євро. Вказану грошову суму відповідач позичив строком на 3 місяці з моменту отримання грошових коштів та написання письмової розписки.Та після спливу трьох місяців зобов'зався повернути кошти. Однак всупереч досягнутої домовленості про повернення позичених грошей, відповідача грошові кошти не повернув. Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до відповідач із проханням повернути позичені у неї гроші, втім її прохання залишені відповідачем без задоволення, відтак позивач змушена була звернутися до суду для захисту своїх інтересів.

Просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 9300 Євро, що еквівалентно станом на 21.06.2018 р. 285 080,34 грн., 2850,80 грн судового збору та 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась надавши до канцелярії суду заяву відповідно до якої не заперечує проти заочного розгляду цивільної справи (а.с. 49).

Відповідач будучи повідомлений про місце, дату та час судового засідання за місцем реєстрації (а.с. 14), до судового засідання повторно не з'явився, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином (а.с. 47). Таким чином суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, втім до суду не з'явився, відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань суду не надав.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно розписки від 01.01.2018 р. ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 9300 (дев'ять тисяч триста) Євро. Вказану грошову суму відповідач позичив у позивача строком на 3 місяці з моменту отримання грошових коштів та написання письмової розписки. Передача коштів проведена у присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 33).

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» за № 4SO0KJMJCCF8443S від 21.06.2018 р., офіційний курс НБУ валюти EUR станом на 21.06.2018 р. становить 30,6538 грн. (а.с. 6).

У відповідності ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Така позиція висвітлена в постанові ВСУ від 01.03.2017р. у справі № 6-284цс17.

Таким чином відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання та не повернув позивачеві ОСОБА_1 зазначені кошти, в зв'язку з чим сума боргу становить: 9 300 EUR, що на день ухвалення рішення за курсом НБУ станом на 08.10.2018 р. (а.с. 50), складає 300 523, 81 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, підтверджені належними доказами та підлягають до задоволення.

Відповідно до договору про надання правової допомоги по цивільній справі квитанції прибуткового ордеру, та свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю витрати позивача за надання правової допомоги становлять 2500 грн. (а.с. 7-9)

Судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 2850.80 грн. (а.с. 1), витрати за надання правової допомоги у розмірі 2500 грн. (а.с. 8). відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 524, 526, 527, 530, 533, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247,258-259, 263-268, 280-282 ЦПК України, враховуючи правові позиції викладені у постанові ВСУ від 01.03.2017р. у справі № 6-284цс17, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1(паспорт серії НОМЕР_1 виданий 07.08.2002 року Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 05.02.2003 року Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, заборгованість за договором позики від 01.01.2018 р. в розмірі 300 523, 81 (триста тисяч п'ятсот двадцять три) грн. 81 коп., 2850.80 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 2500 грн. у відшкодування витрат за надання правової допомоги.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Гопкін П. В.