Справа №519/531/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

09.07.18 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Барановської З.І., секретаря - Слісаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцем першої черги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцем першої черги, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3, яка після смерті не залишила заповіту. До спадкового майна входить квартира за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.03.2000 року та земельна ділянка для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель загальною площею 0,10 га, яка розташована на території м. Южне, Одеської області. Вказане майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2000 року, державного акту на право приватної власності на землю від 06.05.1996 року. Спадкоємцем першої черги за законом є: її мати ОСОБА_2 Позивач та спадкодавець були в подружніх відносинах без реєстрації шлюбу, а тому позивач відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом. Проте, протягом довгого періоду він постійно надавав матеріальну та моральну допомогу ОСОБА_3, яка постійно знаходилась в тяжкому фізичному стані в зв'язку із проблемами зі здоров'ям викликаними онкозахворюванням. Так, в квітні 2015 року ОСОБА_3 поставлено діагноз онкозахворювання, в червні 2016 року її стан погіршився, у зв'язку з чим позивачу довелося постійно доглядати за нею.

07.07.1987 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений шлюб. 18.03.1993 року шлюб між ними був розірваний, однак зі спливом декількох місяців після розірвання шлюбу вони знову почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу в квартирі, яка належить позивачеві. Позивач та ОСОБА_3 вели спільне господарство та мали спільний бюджет, спілкувалися як подружжя, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру. З 31 березня 1997 року ОСОБА_3 не працювала та перебувала на утриманні позивача, який працює з 1992 року в ДП «МТП «Южний» електромеханіком. Коли ОСОБА_3 захворіла позивач піклувався про неї, доставляв її в медичні установи.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явились, надавши до суду заяву, згідно якої просять справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 (а.с.13).

При цьому судом встановлено, що до спадкової маси входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель загальною площею 0,10 га, яка розташована на території м. Южне, Одеської області.

Вказане майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2000 року, державного акту на право приватної власності на землю від 06.05.1996 року (а.с.17-18).

Спадкоємцем першої черги за законом є: її мати ОСОБА_2 (а.с.70).

Позивач та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який 18.03.1993 року був розірваний (а.с.14-15).

Однак після розірвання шлюбу, вони знову почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.05.1993 року в квартирі, яка належить позивачеві, що підтверджується довідкою (а.с.16). Вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, спілкувалися як подружжя, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру. З 31 березня 1997 року ОСОБА_3 не працювала та перебувала на утриманні позивача, який працює з 1992 року в ДП «МТП «Южний» електромеханіком по теперішній час, що підтверджується довідкою (а.с.19).

Факт проживання однією сім'єю з 01.05.1993 року по день смерті ОСОБА_3, підтверджується довідкою ОСББ «Десанту-10», листками виклику бригади швидкої медичної допомоги, листами на ім'я ОСОБА_3 (а.с.16, 23-24, 29-31). Крім того цей факт визнає відповідач.

ОСОБА_3 на початку 2015 року тяжко захворіла і з того часу її стан здоров'я постійно погіршувався. Так, в березні 2015 року їй поставлено діагноз онкозахворювання, 17 березня 2016 року їй встановлено І групу інвалідності, при цьому її стан був безпорадний, вона потребувала постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою, індивідуальною програмою реабілітації інваліда, пенсійним посвідченням, виписним епікризом, випискою з медичної картки (а.с.25-27,32-34).

Таким чином протягом довгого періоду позивач постійно надавав матеріальну та моральну допомогу ОСОБА_3, постійно доглядав за нею, піклувався про неї, доставляв її в медичні установи, так як вона постійно знаходився в тяжкому фізичному стані, в зв'язку із проблемами зі здоров'ям викликаними онкозахворюванням. Крім того цей факт визнає відповідач.

Статтею 3 Сімейного Кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 74 Сімейного Кодексу України визначено, що якщо жінка і чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно ст. 1264 ЦК України - у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.2 ст.1258 ЦК кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Враховуючи вище зазначену норму матеріально права суд може змінити своїм рішенням черговість одержання права на спадкування за умови, що позивач протягом тривалого часу опікувалася спадкодавцем, матеріально його забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби чи безпорадного стану.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив та виклав у п. 5.2 Листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» те, що черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

У законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст.1258 ЦК.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцем першої черги, підлягає задоволенню з вищезазначених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 3, 74 Сімейного Кодексу України ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 2, 16,1258-1262 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцем першої черги - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, з 01 травня 1993 року по день смерті ОСОБА_3.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, разом із спадкоємицею першої черги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська