Провадження № 22-ц/779/716/2018
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю ОСОБА_3 та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії та індексації, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду, постановлене у складі судді Пастернак І.А. 29 березня 2018 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

03.11.2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії та індексації.

В заяві зазначив, що з 19.09.2014 року по 30.06.2016 року навчався на третьому та четвертому курсі Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу та мав право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» як особа, батько якої є шахтарем та який має стаж в вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем не менше 15 років.

Крім того, вказував на те, що його батько є інвалідом третьої групи внаслідок отримання травм на виробництві під час роботи на вугледобувних підприємствах, що відповідно до ч.6 ст. 62 ЗУ «Про вищу освіту» також дає йому право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Посилаючись на те, що за період з 01.02.2015 року по 30.06.2016 року стипендія йому нараховувалась та виплачувалась у меншому розмірі, ніж передбачено ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача на його користь 8 170,20 грн. заборгованості з виплати соціальної стипендії, 3 777,69 грн. індексації заборгованості та 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про неузгодженість між нормативно-правовими актами - Законом України «Про вищу освіту» та Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та вважає неправильним застосування до спірних правовідносин ЗУ «Про вищу освіту» як такого, що прийнятий пізніше.

Крім того, суд посилався на ч.5 ст. 62 ЗУ «Про вищу освіту», якою передбачено, що розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Однак, зміни до порядку нарахування та виплати стипендій, затвердженого Постановою КМУ від 12.07.2004 року №882 «Питання стипендіального забезпечення» не внесені. Іншого порядку застосування положень ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» Кабінетом Міністрів України не встановлено.

Також судом не враховано положень ч.6 ст. 62 ЗУ «Про вищу освіту» про те, що розмір мінімальної академічної та соціальної стипендій для здобувачів освітніх ступенів вищої освіти не може бути меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму з розрахунку на одну особу на місяць.

Крім того, відповідно до п.п.6 п.6 Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою КМ України від 12.07.2004 року № 882 "Питання стипендіального забезпечення" студентам, які навчаються за гірничими спеціальностями, батьки яких загинули або стали інвалідами внаслідок отримання травм на виробництві, професійного захворювання під час роботи на вугледобувних підприємствах обов'язково призначається соціальна стипендія.

Безпідставним апелянт вважає і посилання у рішення суду на те, що фінансування стипендій в розмірі прожиткового мінімуму згідно ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» за рахунок державного бюджету у 2015-2016 роках не передбачено, оскільки відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання зобов'язань, передбачених чинним законодавством.

Просить рішення суду скасувати на ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на те, що позивач не має підстав для отримання стипендії відповідно до ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки на момент призначення стипендії Кабінетом Міністрів України не було встановлено механізму виконання вказаного Закону. Крім того, Законами України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не було передбачено належного фінансування таких витрат.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 - VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим суд застосовує норми ЦПК України від 18 березня 2004 року, які діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення, а справу переглядає в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_3 та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно призначив позивачу стипендію відповідно до ЗУ «Про вищу освіту», оскільки між Законом України «Про вищу освіту» та Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» існує колізія норм права, а тому слід застосувати ЗУ «Про вищу освіту» як такий, що прийнятий пізніше.

Крім того, рішення суду мотивовано тим, що позивач не подав доказів на підтвердження свого права на соціальну стипендію, як і не подав доказів того, що відповідач володів такою інформацією.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Встановлено, що наказом Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу №723/7 від 19 вересня 2014 року ОСОБА_3 - студента державного ВНЗ «Донецький національний університет» інститут гірництва та геології гірничо-геологічний факультет 2-го курсу групи БС-12 денної форми навчання, який навчався на місці державного замовлення, тимчасово допущено до занять з 19.09.2014 року і зараховано студентом 3-го курсу групи НБ-12-1.(а.с.16)

Згідно довідки № від 18.05.2015 року ОСОБА_3 є особою, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.(а.с.18)

Наказом Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу №23/10 від 02.03.2015 року ОСОБА_3 призначена соціальна стипендія в розмірі 861,40 грн. з 01.02.2015 року по 30.06.2015 року як студенту, який навчається за гірничою спеціальністю, батько якого став інвалідом ІІІ групи внаслідок отримання травм на виробництві під час роботи на вугледобувному підприємстві. Підстава: наявність в деканаті відповідних документів та рішення стипендіальної комісії №101 від 20.02.2015 року.(а.с.128)

Наказами №114/10 від 20.07.2015 року та №13/10 від 11.01.2016 року ОСОБА_3 була призначена соціальна стипендія відповідно на період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року в розмірі 861,40 грн. та на період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року в розмірі 825 грн.(а.с.130-131)

Згідно довідок про доходи ОСОБА_3 отримував стипендію у розмірі, визначеному вказаними наказами, а також отримував нараховану по окремих місяцях індексацію.(а.с.8,9)

Також встановлено, що при поступленні на навчання до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу ОСОБА_3 подав документи про стаж батька на підземних роботах не менш як 15 років, довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності ОСОБА_3, довідку до акта огляду МСЕК щодо групи інвалідності батька, копію тимчасового посвідчення про перебування батька ОСОБА_3 на обліку у пенсійному фонді м. Єнакієве Донецької області та отримання ним пенсії по інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом.

Вищенаведене підтверджене оглянутими в судовому засіданні апеляційного суду матеріалами особової справи ОСОБА_3, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Так, ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є спеціальною нормою, що визначає виключення із правил, щодо кола осіб, яким призначається спеціальна стипендія, в той час коли ч. 5 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» є загальною нормою і регулює відносини пов'язані з реалізацією права на стипендію взагалі.

Отже, вказані норми не суперечать одна одній і не конкурують. Тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у ОСОБА_3 правових підстав для отримання соціальної стипендії відповідно до ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Згідно розрахунку, поданого позивачем та проведеного ним відповідно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідні періоди, розмір заборгованості з виплати стипендії становить 8170, 20 грн., а сума індексації - 3 777,90 грн.(а.с. 6,7)

Відповідач не спростував зазначених сум заборгованості.

Доводи представника відповідача про те, що Законами України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не було передбачено належного фінансування виплати стипендії відповідно до ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» не заслуговують на увагу, оскільки відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

При таких обставинах справи позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 8 170, 20 грн. заборгованості з виплати стипендії та 3 777,69 грн. індексації.

Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Встановлено, що за подання позовної заяви ОСОБА_3 сплатив 551,20 грн., а за подання апеляційної скарги - 826,80 грн., що підтверджено відповідними квитанціями на а.с.1,94)

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 березня 2018 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії та індексації задовольнити.

Стягнути з Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, 8 170, 20 грн.(вісім тисяч сто сімдесят грн. 20 коп.) заборгованості з виплати стипендії, 3 777,69 грн.(три тисячі сімсот сімдесят сім грн. 69 коп.) індексації та 1378 грн.(одна тисяча триста сімдесят вісім грн.) витрат по оплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко