АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Харків

Справа № 641/8832/18

Провадження № 22-ц/790/3583/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Маміної О.В.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач (стягувач): ОСОБА_1,

Відповідач (скаржник): Державне підприємство «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування»,

На дії: державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 2 квітня 2018 року, постановлену суддею Фандою О.А.,-

за скаргою Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» звернулося до суду зі скаргою, у якій з урахуванням уточнень, просив скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 27 листопада 2017 року ВП№51466357 та постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 листопада 2017 року ВП№55259335, прийняті Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області.

Скарга мотивована тим, що судовий наказ, виданий 22.04.2016 Комінтернівським районним судом м. Харкова, про стягнення на користь ОСОБА_1 нарахованої, але невиплаченої заробітної плати перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області в рамках виконавчого провадження №51466357. В межах цього провадження було прийнято постанови від 27 листопада 2017 року про повернення державним виконавцем судового наказу на підставі заяви стягувача та про стягнення виконавчого збору в сумі 4091,50 грн., яка боржником отримана не була. Внаслідок вищенаведеного, постановою від 27 листопада 2018 року було відкрито виконавче провадження №55259335 щодо стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 4091,50 грн. На підставі викладеного, боржник вважає дії органу ДВС про стягнення виконавчого збору та відкриття у зв'язку з цим виконавчого провадження такими, що суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягнення на підставі судового наказу в межах виконавчого провадження не відбулось.

У відзиві на скаргу державний виконавець проти задоволення скарги заперечував та зазначав, що постанову про стягнення виконавчого збору було винесено відповідно до положень ч.3 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 2 квітня 2018 року скаргу ДП «Харківське конструкторське бюро двигунобудування» задоволено, скасовано оскаржувані постанови.

Ухвала мотивована тим, що державним виконавцем з боржника не було стягнуто в примусовому порядку сум згідно наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2016 року, що виключає можливість застосування положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого стягнення суми боргу є однією з обов'язкових підстав для стягнення виконавчого збору, а стягнення такого збору без фактичного стягнення суми боргу в разі повернення виконавчого документа стягувану за його заявою створює умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж його стягнення без реального виконання рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на підстави, визначені у ст.376 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було проаналізовано норми діючого законодавства, надано переваги одним доказам над іншими та неповно їх вивчено. Вважає, що суд невірно розтлумачив положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, та положення Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до норм яких діяв державний виконавець.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «ХКБД» просило залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що виконавче провадження було розпочате на підставі Закону №606, який був чинний на момент його відкриття та до 5 жовтня 2016 року. Зазначає, що розпочаті окремі виконавчі дії за час дії Закону №606 мають бути завершені відповідно до його положень, а нові виконавчі дії, до яких відноситься повернення виконавчого документу стягувачу та винесення будь-яких інших постанов, повинні здійснюватись за нормами Закону №1404, який набрав законної сили 05.10.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, постановою старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 16 червня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 641/2926/16-ц виданого 22 квітня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 40 915 грн.

Постановою державного виконавця від 27 листопада 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).

Постановою державного виконавця від 27 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» виконавчого збору в сумі 4091,5 грн.

Постановою державного виконавця від 27 листопада 2017 року вирішено питання про стягнення з ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» виконавчого збору в сумі 4091,5 грн.

З 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі по тексту - Закон від 02.06.2016 № 1404-VІІІ).

Постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 51466357 винесена виконавцем 27.11.2017, тобто вже в період дії Закону від 02.06.2016 №1404-VІІІ.

Частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права можна зробити висновок, що Законом №1404-VIII встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Що стосується вимоги відносно скасування постанови державного виконавця від 27 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження №55259335 щодо стягнення виконавчого збору з боржника слід зазначити, що вона нерозривно пов'язана з постановою про стягнення виконавчого збору та є похідною від неї, тому спір щодо її прийняття має розглядатись судом тієї ж юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Отже, наведені норми дають підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 2 квітня 2018 року - скасувати.

Провадження за скаргою Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

О.В. Маміна

повний текст постанови

складено 17 липня 2018 року