Провадження № 2/200/1141/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«12» червня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Влада 2009», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Сіті ТК», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи Хагворт Менеджмент Лімітед (Hagworth Management Limited), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання договорів недійсними, визнання протиправними та скасування вчинених нотаріальних дій, визнання недійсними свідоцтв, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ «Влада 2009», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання договорів недійсними. В подальшому неодноразово уточнювала та доповнювала позовні вимоги та коло відповідачів у справі.

В остаточній редакції позовної заяви від 08.08.2017 року позивач просить:

- визнати недійсними укладені 02.09.2015 між ОСОБА_2 і ТОВ «Влада 2009» договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровими номерами 1689, 1691, 1693, 1695, 1697, на підставі яких ТОВ «Влада 2009» набуло право власності на квартири за номерами 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську (Дніпрі);

- визнати протиправними та скасувати вчинені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 06.10.2015 за реєстровими номерами 2061, 2062 та 08.10.2015 за реєстровими номерами 2079, 2080, 2081 нотаріальні дії з видачі свідоцтв ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на підтвердження факту придбання з прилюдних (електронних) торгів квартир за номерами 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську (Дніпрі);

- визнати недійсними свідоцтва, що були видані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 06.10.2015 за реєстровими номерами 2061, 2062 та 08.10.2015 за реєстровими номерами 2079, 2080, 2081 на підтвердження факту придбання з прилюдних (електронних) торгів квартир за номерами 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську (Дніпрі);

- витребувати на свою користь від ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК» квартиру №49, квартиру №70 і квартиру №90, які знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпро (Дніпропетровську);

- витребувати на свою користь від ОСОБА_3 квартири №168 і №169, які знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпро (Дніпропетровську).

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 03.09.2015 року в належні йому на праві власності квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, які знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську (Дніпрі), самовільно без його відома та дозволу вдерлися невідомі особи, вселилися в них та встановили у двері нові замки, позбавивши позивача можливості здійснювати свої законні повноваження власника. У звязку із такою подією позивач з`ясував, що 29.07.2015 належні йому квартири №№ 49, 70, 90, а 01.08.2015 квартири №№ 168, 169, без його відома та участі були перереєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з його імені на ОСОБА_2 за рішеннями приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 на підставі ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.05.2015р. по цивільній справі №200/6192/15-ц (суддя Циганков В.О.). Після цього 02.09.2015 за рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169 були зареєстровані за новим власником ТОВ «Влада 2009» на підставі укладених між ОСОБА_2, як продавцем, та ТОВ «Влада 2009», як покупцем, договорів купівлі-продажу від 02.09.2015, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 В подальшому зазначені квартири ще кілька разів перереєстровувалися в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на інших осіб. На час розгляду справи відомими позивачу зареєстрованими в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно останніми набувачами спірних квартир є ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК» (щодо квартир №№ 49, 70, 90) і ОСОБА_3 (щодо квартир №№ 168, 169). Відчуження своїх квартир та перереєстрацію прав на них в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивач вважає незаконними, оскільки все це відбувалося поза його волею та на підставі протиправних рішень, докази чого ним надаються. Позивач також звертає увагу, що за фактом протиправного заволодіння його квартирами було порушене кримінальне провадження, по якому він має статус потерпілого.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 14 вересня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 29 вересня 2015 року (том 1 а.с. 33 34) задоволено заяву позивача від 07.09.2015 про забезпечення позову (том 1 а.с. 25 27): накладено арешт на квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, які знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську; заборонено ТОВ «Влада 2009» укладати із третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобовязаннями цих квартир, вселяти до квартир мешканців для тимчасового або постійного проживання, проводити в них перепланування, ремонтні роботи та будь-які інші дії, що можуть призвести до пошкодження їх оздоблення та майна, яке в них знаходиться, погіршення поточного будівельного, інженерного, санітарного та протипожежного стану квартир, зміни їх технічних характеристик, руйнації або знищення; заборонено Головному управлінню Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області та Бабушкінському районному відділу в місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області реєструвати місце проживання або місце перебування осіб в зазначених квартирах.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року ухвала суду першої інстанції від 29.09.2015 скасована.

Ухвалою суду від 01 липня 2016 року (том 2 а.с. 145 150) частково задоволено заяву позивача від 10.06.2016 про забезпечення позову (том 2 а.с. 134 138): накладено арешт на квартири №№ 49, 70, 90, які знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську; заборонено ОСОБА_12 і ОСОБА_3 укладати із третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобовязаннями цих квартир, вселяти до них мешканців для тимчасового або постійного проживання, виносити з квартир будь-які належні позивачу речі і матеріали, проводити в квартирах перепланування, ремонтні роботи та будь-які інші дії, що можуть призвести до пошкодження їх оздоблення та майна, яке в них знаходиться, погіршення поточного будівельного, інженерного, санітарного та протипожежного стану квартир, зміни їх технічних характеристик, руйнації або знищення.

Ухвалою суду від 15 вересня 2016 року (том 3 а.с. 71 76) задоволено заяву позивача від 15.08.2016 про забезпечення позову (том 3 а.с. 34 36): накладено арешт на квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, які знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпро; заборонено ОСОБА_3 укладати із третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобовязаннями квартир №№ 168, 169, вселяти до них мешканців для тимчасового або постійного проживання, виносити з квартир будь-які належні позивачу речі і матеріали, проводити в квартирах перепланування, ремонтні роботи та будь-які інші дії, що можуть призвести до пошкодження їх оздоблення та майна, яке в них знаходиться, погіршення поточного будівельного, інженерного, санітарного та протипожежного стану квартир, зміни їх технічних характеристик, руйнації або знищення; заборонено ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК» укладати із третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобовязаннями квартир №№ 49, 70, 90, вселяти до них мешканців для тимчасового або постійного проживання, виносити з квартир будь-які належні позивачу речі і матеріали, проводити в квартирах перепланування, ремонтні роботи та будь-які інші дії, що можуть призвести до пошкодження їх оздоблення та майна, яке в них знаходиться, погіршення поточного будівельного, інженерного, санітарного та протипожежного стану квартир, зміни їх технічних характеристик, руйнації або знищення; заборонено виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради реєструвати місце проживання або місце перебування будь-яких осіб в квартирах №№ 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпро.

Згідно повторному автоматичному розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 10 лютого 2017 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Розгляд справи неодноразово відкладався в тому числі за клопотанням відповідачів, на 25.05.2017 року, на 08.08.2017 року, на 06.12.2017 року, на 22.03.2018 року, на 12.06.2018 року.

В судове засідання, призначене на 12.06.2018 року відповідачі не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали.

Третя особа Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед» подала до суду письмові пояснення (том 1 а.с. 239 243), в яких посилаючись на судові рішення у справі №200/2397/13-ц стверджує, що саме вона, а не позивач, є власником квартир №№ 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську, у звязку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договорів недійсними в частині зазначених квартир.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 пояснень щодо позову не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

Право власності на квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, які знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську (далі іменуються квартира(и) №49, №70, №90, №168, №169), було зареєстровано за ОСОБА_1М в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: щодо квартири №49 18.11.2008, щодо квартири №70 29.10.2008, щодо квартири №90 27.11.2012, щодо квартири №168 28.02.2011, щодо квартири №169 02.03.2011 (том 1 а.с. 5 18, 120 138).

29 липня 2015 право власності на квартири №№ 49, 70, 90, а 01.08.2015 на квартири №№ 168, 169 за рішеннями приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за індексними номерами 23249420 (щодо кв. №49), 23238312 (щодо кв. №70), 23235521 (щодо кв. №90), 23337501 (щодо кв. №168), 23337689 (щодо кв. №169) зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2. Підстава виникнення права власності - ухвала Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.05.2015 по справі №200/6192/15-ц, провадження №2/200/2051/15 (том 1 а.с. 120 138, 143, 176, 209; том 2 а.с. 4, 37).

02 вересня 2015 між ОСОБА_2 (продавець) та ТОВ «Влада 2009» (покупець) укладені посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 договори купівлі-продажу квартир за нотаріальними реєстровими номерами: щодо кв. №49 за №1695; щодо кв. №70 за №1689; щодо кв. №90 за №1697; щодо кв. №168 за №1691; щодо кв. №169 за №1693 (том 1 а.с. 140, 173, 206; том 2 а.с. 1, 34).

При укладенні цих договорів від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 30.07.2015 (том 1 а.с. 144) діяв ОСОБА_13

02 вересня 2015 право власності на квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169 за рішеннями приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Влада 2009» (том 1 а.с. 5 - 18). Підстава виникнення права власності договори купівлі-продажу квартири від 02.09.2015 №№ 1695, 1689, 1697, 1691, 1693, видавник - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9

06 жовтня 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видала зареєстроване в нотаріальному реєстрі за №2062 свідоцтво (том 2 а.с. 247; том 3 а.с. 109), яким посвідчила, що ОСОБА_6 належить на праві власності майно, що складається з квартири №49, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2. Свідоцтво видане на підставі акта про проведені прилюдні торги, затвердженого Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 30 вересня 2015 року (том 3 а.с. 110).

06 жовтня 2015 року право власності на квартиру №49 за рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_6 (том 1 а.с. 120 138; том 2 а.с. 169). Підстава виникнення права власності свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №2062 від 06.10.2015, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

06 жовтня 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видала зареєстроване в нотаріальному реєстрі за №2061 свідоцтво (том 2 а.с. 186; том 3 а.с. 106), яким посвідчила, що ОСОБА_7 належить на праві власності майно, що складається з квартири №70, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2. Свідоцтво видане на підставі акта про проведені прилюдні торги, затвердженого Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 02 жовтня 2015 року (том 3 а.с. 107).

06 жовтня 2015 року право власності на квартиру №70 за рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_7 (том 1 а.с. 120 138; том 2 а.с. 187). Підстава виникнення права власності свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №2061 від 06.10.2015, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

08 жовтня 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видала зареєстровані в нотаріальному реєстрі за №2079 (том 2 а.с. 227; том 3 а.с. 112), №2080 (том 2 а.с. 168; том 3 а.с. 115), №2081 (том 2 а.с. 207; том 3 а.с. 118) свідоцтва, якими посвідчила, що ОСОБА_8 належить на праві власності майно, що складається з квартир №№ 90, 168, 169, розташованих за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2. Свідоцтва видані на підставі актів про проведені прилюдні торги, затверджених Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 05 жовтня 2015 року (том 3 а.с. 113, 116, 119).

08 жовтня 2015 року право власності на квартири №№ 90, 168, 169, за рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_8 (том 1 а.с. 120 138; том 2 а.с. 169, 208, 228). Підстава виникнення права власності свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №2079, №2080, №2081 від 08.10.2015, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

08 жовтня 2015 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_12 (покупець) укладений посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за нотаріальним реєстровим номером 2084 договір купівлі-продажу квартири №49 (том 2 а.с. 239 240).

08 жовтня 2015 року право власності на квартиру №49 за рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_12 (том 1 а.с. 120 138). Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу квартири від 08.10.2015 №2084, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

08 жовтня 2015 між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_12 (покупець) укладений посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за нотаріальним реєстровим номером 2083 договір купівлі-продажу квартири №70 (том 2 а.с. 178 179).

08 жовтня 2015 право власності на квартиру №70 за рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_12 (том 1 а.с. 120 138). Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу квартири від 08.10.2015 №2083, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

09 жовтня 2015 року між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладені посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири №90, нотаріальний реєстровий номер 2097 (том 2 а.с. 219 220), договір купівлі-продажу квартири №168, нотаріальний реєстровий номер 2098 (том 2 а.с. 160 161), договір купівлі-продажу квартири №169, нотаріальний реєстровий номер 2099 (том 2 а.с. 199 200).

09 жовтня 2015 року право власності на квартири №№ 90, 168, 169 за рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 (том 1 а.с. 120 138). Підстава виникнення права власності на квартиру №90 договір купівлі-продажу квартири від 09.10.2015 №2097, на квартиру №168 договір купівлі-продажу квартири від 09.10.2015 №2098, на квартиру №169 договір купівлі-продажу квартири від 09.10.2015 №2099, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

12 жовтня 2015 року за результатами розгляду звернення позивача ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_4 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування, яке обєднане з матеріалами інших досудових розслідувань (том 1 а.с. 19; том 2 а.с. 137, 138). Позивач в означеному кримінальному провадженні має процесуальний статус потерпілого.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 (том 1 а.с. 245; том 2 а.с. 136) скасована ухвала Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.05.2015 по справі №200/6192/15-ц (том 1 а.с. 141, 244), яка була правовою підставою виникнення у ОСОБА_2 права власності на квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, а справа повернута до суду першої інстанції для повторного розгляду. Згідно інформації, внесеної до Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18.02.2016 провадження у справі №200/6192/15-ц закрито у звязку із відмовою позивача від позову (реєстраційний номер рішення в реєстрі 55913058).

05 березня 2016 року позивач направив поштою на адреси ОСОБА_12 та ОСОБА_3 письмові пропозиції про досудове врегулювання спору, в яких запропонував в 7-ми денний термін добровільно повернути йому квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, як їх законному власнику (том 2 а.с. 100 102, 116 118; том 3 а.с. 29).

08 липня 2016 року право власності на квартири №№ 49, 70, 90 за рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК» (том 2 а.с. 155 157). Підстава виникнення права власності на квартиру №49 договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.07.2016 №758, на квартиру №70 договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.07.2016 №759, на квартиру №90 договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.07.2016 №760, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_14

Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.07.2016 по справі №200/2397/13-ц (том 3 а.с. 37, 97 99) у звязку із нововиявленими обставинами скасоване рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26.11.2013 по справі №200/2397/13-ц (том 1 а.с. 41 54), яким право власності на квартири №№ 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську, було визнане за компанією «Хагворт Менеджмент Лімітед».

27 липня 2016 року позивач направив поштою на адресу ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК» письмову пропозицію про досудове врегулювання спору, в якій запропонував в 7-ми денний термін добровільно повернути йому квартири №№ 49, 70, 90, як їх законному власнику (том 3 а.с. 30).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2016 у справі №804/14416/15 (том 3 а.с. 130 134) визнані протиправними та скасовані рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 29.07.2015 за індексними номерами 23249420, 23238312, 23235521 та від 01.08.2015 за індексними номерами 23337501, 23337689, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені записи про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську. Ця постанова набрала законної сили 14.12.2016 року.

Листом від 10.02.2017 року №3341-0-33-17/20-1 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відповідь на запит адвоката позивача від 30.01.2017 №1/30-01-17 повідомив, що перелічені у запиті акти про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, власником якого є ТОВ «Влада 2009», державним виконавцем відділу ОСОБА_15 не складались та не затверджувались ОСОБА_16

30 червня 2017 року позивач направив поштою на адресу ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК» заяву з кредиторськими вимогами в процесі ліквідації, в якій заявив вимогу про добровільне повернення йому квартир №№ 49, 70, 90, як їх законному власнику.

Доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені фактичні обставини, матеріали справи не містять.

Вирішуючи зазначений спір, суд враховує та керується наступним.

В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 задекларовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України так само визначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні правила закріплені в ч. 1 ст. 321 ЦК України.

За правилом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановив суд, право власності на квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську, було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за позивачем (том 1 а.с. 5 18, 120 138). Але 29.07.2015 право власності на квартири №№ 49, 70, 90, а 01.08.2015 на квартири №№ 168, 169 за рішеннями приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за індексними номерами 23249420 (щодо кв. №49), 23238312 (щодо кв. №70), 23235521 (щодо кв. №90), 23337501 (щодо кв. №168), 23337689 (щодо кв. №169) на підставі ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.05.2015 по справі №200/6192/15-ц, яку в наступному ухвалою від 15.10.2015 скасував Апеляційний суд Дніпропетровської області (том 1 а.с. 245; том 2 а.с. 136), було перереєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ОСОБА_2 (том 1 а.с. 120 138, 143, 176, 209; том 2 а.с. 4, 37). Пізніше всі перелічені рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 теж були визнані протиправними та скасовані постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2016 у справі №804/14416/15 (том 3 а.с. 130 134).

Відповідно до розяснень, які дав Пленум Вищого адміністративного суду України в постанові №7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта (п. 10.2 постанови).

Отже, за висновком суду, для виникнення у ОСОБА_2 права власності на спірні квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську, були відсутні законні підстави. І за таких обставин суд вважає незаконним набуття ОСОБА_2 права власності на зазначені спірні квартири та державну реєстрацію за ним цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Як було встановлено, ОСОБА_2 неправомірно набув право власності на спірні квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169. Відтак у нього не могло виникнути притаманних власнику прав на спірні квартири, зокрема, й права розпорядження ними на власний розсуд шляхом їх продажу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що при укладенні ОСОБА_2 з ТОВ «Влада 2009» договорів купівлі-продажу спірних квартир від 02.09.2015 ОСОБА_2 діяв поза межами обсягу своєї цивільної дієздатності та всупереч правил ст. 658 ЦК України.

Суд також звертає увагу, що при укладенні між ОСОБА_2 та ТОВ «Влада 2009» договорів купівлі-продажу квартир від 02.09.2015 від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 30.07.2015 (том 1 а.с. 144) діяв ОСОБА_17, який на той момент був одночасно одним із учасників з часткою у 75% та директором ТОВ «Влада 2009» (том 1 а.с. 159 160, 166, 167 168). Тобто фактично ОСОБА_13, діючи при укладенні договорів в якості представника ОСОБА_2, здійснив відчуження спірних квартир на користь підконтрольного йому ТОВ «Влада 2009», що рівнозначне вчиненню правочину представником у своїх інтересах та суперечить правилам ч. 3 ст. 238 ЦК України.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Як встановлено судом, цим нормативним правилам укладені між ОСОБА_2 та ТОВ «Влада 2009» договори купівлі-продажу квартир від 02.09.2015 не відповідають.

В частині першій статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами пункту 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання недійсним правочину, різновидом якого є договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За твердженням позивача, незаконною державною реєстрацією за ОСОБА_2 права власності на спірні квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169 та укладеними після цього між ОСОБА_2 і ТОВ «Влада 2009» договорами купівлі-продажу квартир від 02.09.2015 були порушені його права власника. Це підтверджують і зібрані по справі докази.

Так, з наявних у справі інформаційних довідок з реєстрів видно, що позивач до моменту державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірні квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169 був зареєстрованим в Реєстрі прав власності на нерухоме майно власником цих квартир (том 1 а.с. 5 18, 120 138).

Після протиправного переоформлення на ОСОБА_2 належних позивачу квартир за результатами розгляду звернення позивача та його сина ОСОБА_4 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області 12.10.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування, яке обєднане з матеріалами інших досудових розслідувань (том 1 а.с. 19; том 2 а.с. 137, 138). Згідно листа прокуратури Дніпропетровської області від 27.12.2016 №15-2297вих16 позивач в означеному кримінальному провадженні, яке вже направлено з обвинувальним актом до суду, має процесуальний статус потерпілого.

Отже, позивач у розумінні ст. 215 ЦК України є потерпілою заінтересованою особою, яка задля захисту свого права власності може заперечувати дійсність укладених між ОСОБА_2 і ТОВ «Влада 2009» договорів купівлі-продажу квартир від 02.09.2015.

Таким чином, керуючись наведеними нормами права та враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання укладених між ОСОБА_2 і ТОВ «Влада 2009» договорів купівлі-продажу квартир від 02.09.2015 недійсними підлягають задоволенню на підставі ст. 215 ЦК України, оскільки ці договори укладені без додержання вимог, які встановлені частинами першою і другою статті 203 ЦК України.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до правил ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч. 1). Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (ч. 2).

Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в пункті 10 роз`яснив, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У звязку з цим суд при вирішенні справи серед іншого приймає до уваги висновки Верховного Суду України, що були викладені в постановах від 16.04.2014р. у справі №6-146цс13 (реєстраційний номер в ЄДРСР 38475025), від 11.06.2014 у справі №6-52цс14 (реєстраційний номер в ЄДРСР 39332841), від 17.12.2014 у справі №6-140цс14 (реєстраційний номер в ЄДРСР 42576425), від 11.02.2015 у справі №6-1цс15 (реєстраційний номер в ЄДРСР 42763572).

Так, у постановах від 16.04.2014р. у справі №6-146цс13 і від 11.06.2014 у справі №6-52цс14 Верховний Суд України зробив висновки про те, що за змістом норми пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

В постанові Верховного Суду України від 17.12.2014 у справі №6-140цс14 міститься правовий висновок про те, що за положеннями норм ст. ст. 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. У разі встановлення що відповідач є добросовісним набувачем суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень.

А у постанові від 11.02.2015 у справі №6-1цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Як було встановлено судом, після переоформлення на ТОВ «Влада 2009» права власності на спірні квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169, вони ще кілька разів відчужувалися за відплатними договорами на користь наступних набувачів. При цьому суд звертає увагу, що такі відчуження здійснювалися в період дії вжитих судом заходів забезпечення позову.

Так, 06.10.2015, 08.10.2015 і 09.10.2015 (на час переоформлення квартир на ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_12 і ОСОБА_3В.) всі спірні квартири перебували під арештом і заборонами, накладеними у справі ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2015 (том 1 а.с. 33 34), яка була чинною до 04.04.2016. А станом на 08.07.2016 (на час переоформлення квартир №№ 49, 70, 90 на ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК») квартири №№ 49, 70, 90 перебували під арештом і заборонами, накладеними у справі ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2016 (том 2 а.с. 145 150), яка залишається чинною.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку, що до всіх наступних після ТОВ «Влада 2009» набувачів спірних квартир, в тому числі й до останніх, якими згідно наявних у справі доказів є ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК» (щодо квартир №№ 49, 70, 90) і ОСОБА_3 (щодо квартир №№ 168, 169), право власності на квартири переходило всупереч встановлених судовими рішеннями заборон, що свідчить про порушення закріпленої в п. 9 ст. 129 Конституції України такої основної засади судочинства, як обовязковість судового рішення, та є незаконним.

В той же час, доказів про те, що останні набувачі ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК» і ОСОБА_3 на момент набуття спірних квартир знали чи могли знати про існування встановлених судовими рішеннями заборон, що свідчило б про їх недобросовісність, матеріали справи не містять. Відтак у суду відсутні підстави для висновків про недобросовісність останніх набувачів спірних квартир і при вирішенні питання про витребування від них квартир на користь позивача суд має керуватися правилами ст. 388 ЦК України, яка надає власнику право витребувати своє майно від добросовісного набувача у разі, якщо воно було, зокрема, викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, чи вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, та виключає можливість витребувати майно, яке було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Як було встановлено судом, за фактом заволодіння належними позивачу квартирами слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області 12.10.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування (том 1 а.с. 19; том 2 а.с. 137, 138). Згідно листа прокуратури Дніпропетровської області від 27.12.2016 позивач в означеному кримінальному провадженні, яке вже направлено з обвинувальним актом до суду, має процесуальний статус потерпілого. Проте, за відсутності у матеріалах справи винесеного по такому кримінальному провадженню вироку суду, який би підтверджував факт викрадення спірних квартир у позивача, не можна вважати даний факт належним чином доведеним.

В той же час, суд на підставі належних і допустимих доказів при розгляді справи встановив, що спірні квартири вибули з володіння власника-позивача на підставі ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.05.2015 по справі №200/6192/15-ц, яку в наступному ухвалою від 15.10.2015 скасував Апеляційний суд Дніпропетровської області (том 1 а.с. 245; том 2 а.с. 136).

Перереєстрація права власності на спірні квартири з позивача на ОСОБА_2 відбувалася за рішеннями приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 29.07.2015 і 01.08.2015 (том 1 а.с. 120 138, 143, 176, 209; том 2 а.с. 4, 37), які були визнані протиправними та скасовані постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2016 у справі №804/14416/15 (том 3 а.с. 130 134). Враховуючи такі факти, з огляду на висновки Верховного Суду України, що були зроблені у постановах від 16.04.2014р. у справі №6-146цс13 і від 11.06.2014 у справі №6-52цс14, суд приходить до висновку, що спірні квартири №№ 49, 70, 90, 168, 169 вибули з володіння власника-позивача поза його волею іншим шляхом, ніж передбачено у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 388 ЦК України, та можуть бути ним витребувані від добросовісних набувачів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо тільки вони не були продані у порядку, встановленому для виконання судових рішень, як це обумовлено в ч. 2 ст. 388 ЦК України.

З`ясовуючи обставини, повязані із можливим продажем спірних квартир у порядку, встановленому для виконання судових рішень, про що, зокрема, свідчать наявні у матеріалах справи свідоцтва від 06.10.2015 і 08.10.2015, які були видані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підтвердження набуття ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 права власності на квартири за результатами проведених прилюдних торгів (том 2 а.с. 168, 186, 207, 227, 247; том 3 а.с. 106, 109, 112, 115, 118), суд приймає до уваги лист Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.02.2017 року №3341-0-33-17/20-1, яким у відповідь на запит адвоката позивача від 30.01.2017 №1/30-01-17 повідомляється, що перелічені у запиті акти про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, власником якого є ТОВ «Влада 2009», державним виконавцем відділу ОСОБА_15 не складались та не затверджувались ОСОБА_16

Доказів, які б доводили протилежне та підтверджували факт проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, за результатом яких були складені перелічені у запиті адвоката акти про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (том 3 а.с. 107, 110, 113, 116, 119), на підставі яких приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 були видані свідоцтва від 06.10.2015 і 08.10.2015 про набуття ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 права власності на спірні квартири за результатами проведених прилюдних торгів, матеріали справи не містять.

Враховуючи названі обставини, суд приходить до висновку, що зібрані по справі докази спростовують факт проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та свідчать про те, що такі торги щодо спірних квартир №№ 49, 70, 90, 168, 169 не проводилися, а складені на їх підтвердження акти про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, на підставі яких приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 були видані свідоцтва від 06.10.2015 і 08.10.2015 на підтвердження набуття ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 права власності на квартири за результатами проведених прилюдних торгів, не відповідають дійсності.

Таким чином, оскільки при розгляді справи не встановлено підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про наявність обумовлених в ч. 2 ст. 388 ЦК України підстав, що виключають можливість витребування власником майна від добросовісного набувача, то суд вважає, що заявлені позивачем, як власником, вимоги про витребування спірних квартир від ТОВ «ОСОБА_4 Сіті ТК» і ОСОБА_3, які є їх останніми набувачами, підлягають задоволенню.

Визначаючись із позовними вимогами про визнання протиправними та скасування вчинених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 нотаріальних дій з видачі свідоцтв від 06.10.2015 і 08.10.2015 на підтвердження факту придбання ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спірних квартир з прилюдних (електронних) торгів, а також вимогами про визнання цих свідоцтв недійсними, суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Задля досягнення такої мети в інших положеннях Закону України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Мінюсту України від 22.02.2012р. №296/5, встановлена ціла низка вимог і правил, які повинні дотримуватися нотаріусами при вчиненні нотаріальних дій. Зокрема в них вимагається, щоб документи, які подаються для вчинення нотаріальних дій відповідали законодавству (ст. ст. 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п. 1 глави 8 розділу I, п. 2 глави 13 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Що ж стосується свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, то воно може видаватися нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акта про проведені публічні торги, затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби (ст. 72 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1 глави 12 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Як було встановлено судом при розгляді справи, свідоцтва від 06.10.2015 і 08.10.2015 на підтвердження факту придбання ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спірних квартир з прилюдних (електронних) торгів (том 2 а.с. 168, 186, 207, 227, 247; том 3 а.с. 106, 109, 112, 115, 118) були видані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі актів про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (том 3 а.с. 107, 110, 113, 116, 119), достовірність і справжність яких не підтвердилися. Відтак суд вважає, що такі акти не могли прийматися приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 для вчинення нотаріальних дій, а фактично вчинені на підставі таких актів нотаріальні дії та видані свідоцтва не можуть вважатися юридично вірогідними.

За правилами ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до розяснень, які дав Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (п. 3 постанови).

Як видно із матеріалів справи, позивач участі у вчиненні оскаржуваних нотаріальних дій не брав, але заявив щодо них позовні вимоги з метою захисту і відновлення своїх порушених прав власника спірних квартир, що підтвердилося при розгляді справи.

З урахуванням таких обставин суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання протиправними та скасування вчинених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 нотаріальних дій з видачі свідоцтв від 06.10.2015 і 08.10.2015 на підтвердження факту придбання ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спірних квартир з прилюдних (електронних) торгів, а також вимоги про визнання цих свідоцтв недійсними підлягають задоволенню.

Відповідно до правил ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. А згідно ст. 13 цієї ж Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (заява N 11901/02) Суд нагадав, що Конвенцію треба тлумачити таким чином, щоб гарантія цих прав була практичною та ефективною, а не теоретичною та ілюзорною (п. 65). Стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі. Дія статті 13 полягає в тому, щоб національний засіб захисту відповідав суті «небезпідставної скарги» за Конвенцією та гарантував належну допомогу (п. 76). Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (п. 77).

Конституційний Суд України в пункті 9 рішення від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 так само зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). Право на судовий захист є одним з конституційних прав. Держава Україна прийняла та несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи наведені норми законодавства, судову практику та встановлені при розгляді справи фактичні обставини суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не суперечить закону, відповідає змісту порушеного права та буде ефективним інструментом для його відновлення.

Підсумовуючи все викладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується заперечень компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» щодо задоволення позовних вимог в частині спірних квартир №№ 168, 169, про що нею зазначено в письмових поясненнях (том 1 а.с. 239 243), то суд їх відхиляє з тих підстав, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2013 року у справі №200/2397/13-ц (том 1 а.с. 41 54), яким право власності на квартири №№ 168, 169 було визнане за компанією «Хагворт Менеджмент Лімітед», на момент вирішення справи скасоване ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2016 року за результатом перегляду за нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами понесених позивачем судових витрат по справі, які складаються з витрат зі сплати судового збору в загальній сумі 6509,20 грн. (487,20 грн. за подання позовної заяви; 243,60 грн. за подання заяви від 07.09.2015 про забезпечення позову; 2756 грн. за подання заяви від 15.03.2016 про збільшення позовних вимог; 275,60 грн. за подання заяви від 10.06.2016 про забезпечення позову; 551,20 грн. за подання уточненої позовної заяви від 15.08.2016 з додатковими віндикаційними вимогами; 275,60 грн. за подання заяви від 15.08.2016 про забезпечення позову; 640 грн. за подання позовної заяви в новій редакції від 27.03.2017; 640 грн. за подання заяви про збільшення позовних вимог від 25.05.2017; 320 грн. за подання заяви від 22.06.2017 про забезпечення позову; 320 грн. за подання заяви від 14.08.2017 про забезпечення позову), суд на підставі ст. 141 ЦПК України приходить до висновку, що на користь позивача з кожного із відповідачів слід стягнути по 813,65 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Влада 2009», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Сіті ТК», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи Хагворт Менеджмент Лімітед (Hagworth Management Limited), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання договорів недійсними, визнання протиправними та скасування вчинених нотаріальних дій, визнання недійсними свідоцтв, витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Визнати недійсними укладені 02.09.2015 року між ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1; місце проживання: 49000, м. Дніпро, вул. Моторна, буд. 71-а) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Влада 2009» (код за ; місцезнаходження: 49061, АДРЕСА_1) договори купівлі-продажу квартири, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровими номерами 1689, 1691, 1693, 1695, 1697, на підставі яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Влада 2009» набуло право власності на квартири за номерами 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську (Дніпрі).

Визнати протиправними та скасувати вчинені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (свідоцтво №7008; місцезнаходження: 49000, АДРЕСА_2) 06.10.2015 року за реєстровими №№ 2061, 2062 та 08.10.2015 року за реєстровими №№ 2079, 2080, 2081 нотаріальні дії з видачі свідоцтв ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_2; місце проживання: 39513, Полтавська обл., Карлівський район, с. Короленківка, вул. Набережна, буд. 16), ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_3; місце проживання: 52580, Дніпропетровська обл., Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Майська, буд. 81) і ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_4; місце проживання: 49066, м. Дніпро, вул. Макаренка, 11) на підтвердження факту придбання з прилюдних (електронних) торгів квартир за номерами 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську (Дніпрі).

Визнати недійсними свідоцтва, що були видані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (свідоцтво №7008; місцезнаходження: 49000, АДРЕСА_2) 06.10.2015 року за реєстровими №№ 2061, 2062 та 08.10.2015 року за реєстровими №№ 2079, 2080, 2081 на підтвердження факту придбання з прилюдних (електронних) торгів квартир за номерами 49, 70, 90, 168, 169, що знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпропетровську (Дніпрі).

Витребувати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5; місце проживання: 49000, АДРЕСА_3) від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Сіті ТК» (код за ; місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, 10, офіс 16-Б) квартиру №49 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01), квартиру №70 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01) і квартиру №90 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01), які знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпро (Дніпропетровську), шляхом: вилучення цих квартир із володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Сіті ТК» та їх передачі у володіння ОСОБА_1 з одночасним її вселенням до них для проживання; внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування державної реєстрації права власності на ці квартири за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Сіті ТК» та відновлення або внесення нових записів про реєстрацію права власності на ці квартири за ОСОБА_1 Любов`ю Михайлівною.

Витребувати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5; місце проживання: 49000, АДРЕСА_3) від ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_6; місце проживання: 51611, Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський район, с. Бородаївка, вул. Комінтернівська, буд. 32) квартиру №168 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01) і квартиру №169 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01), які знаходяться в будинку №2 по вул. Глинки в місті Дніпро (Дніпропетровську), шляхом: вилучення цих квартир із володіння ОСОБА_3 та їх передачі у володіння ОСОБА_1 з одночасним її вселенням до них для проживання; внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування державної реєстрації права власності на ці квартири за ОСОБА_3 та відновлення або внесення нових записів про реєстрацію права власності на ці квартири за ОСОБА_1 Любов`ю Михайлівною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Влада 2009» (код за ; місцезнаходження: 49061, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1; місце проживання: 49000, м. Дніпро, вул. Моторна, буд. 71-а), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_6; місце проживання: 51611, Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський район, с. Бородаївка, вул. Комінтернівська, буд. 32), Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Сіті ТК» (код за ; місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, 10, офіс 16-Б), приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (свідоцтво №7008; місцезнаходження: 49000, АДРЕСА_2), ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_2; місце проживання: 39513, Полтавська обл., Карлівський район, с. Короленківка, вул. Набережна, буд. 16), ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_3; місце проживання: 52580, Дніпропетровська обл., Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Майська, буд. 81), ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_4; місце проживання: 49066, м. Дніпро, вул. Макаренка, 11) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5; місце проживання: 49000, АДРЕСА_3) по 813,65 грн. з кожного в рахунок компенсації понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску