Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 760/16421/16-ц

провадження № 61-19237св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Київська міська рада,

третя особа - П'ята Київська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д., Кравець В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5, яка за життя склала заповіт й усе все своє майно заповіла своїй доньці, а її (позивача) сестрі ОСОБА_6

ОСОБА_6 у встановленому законом порядку не оформила спадщину і ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Інших спадкоємців після смерті її сестри немає.

09 червня 2016 року вона (позивач) звернулася до П'ятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з пропуском строку для її прийняття.

Вважає, що у зв'язку з неприйняттям спадщини її сестрою ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, заповіт втратив свою силу, тому у неї виникло право на прийняття спадщини за законом після смерті матері.

Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини після смерті матері вона пропустила з поважних причин, просила позов задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 24 січня 2017 року у складі судді Шереметьєвої Л. А. позов ОСОБА_3 задоволено.

Визначено ОСОБА_3 строк два місяці з моменту набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті матері. Оскільки нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, ОСОБА_7, посилаючись на те, що вона є дочкою померлого ОСОБА_8, який був спадкоємцем після смерті своєї дружини ОСОБА_9, яка, у свою чергу була спадкоємицею після смерті ОСОБА_5, звернулася до суду з апеляційною скаргою. Зазначала, що вона не брала участі у справі, однак суд, задовольнивши позов ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вирішив питання про її право участі у спадкуванні після померлого батька ОСОБА_8

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 24 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не з'ясував коло спадкоємців померлої ОСОБА_9 та відповідно до частини другої статті 35 ЦПК України не залучив їх до участі у справі.

У касаційній скарзі, що надійшла у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_10, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, зокрема, статей 1261-1265 ЦК України, і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Зокрема, зазначала, що ОСОБА_7 не входить до кола спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5

30 травня 2017 року ОСОБА_7 подала заперечення, в яких просить залишити без задоволення касаційну скаргу та залишити без змін оскаржуване судове рішення як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції всебічно, повно, об'єктивно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 760/16421/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 130 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), якщо спір не врегульовано до судового розгляду, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. При цьому застосовуються положення статей 33-35 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

Встановлено, що 12 листопада 2003 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла дочці ОСОБА_6 та цим же заповітом позбавила спадщини сина ОСОБА_11

27 березня 2009 року ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_8 Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1

ОСОБА_9 після смерті матері звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Листом П'ятої Київської державної нотаріальної контори від 27 травня 2015 року ОСОБА_9 повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що нею не було вчинено дій, передбачених статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України, які свідчать про прийняття спадщини.

У жовтні 2015 року ОСОБА_9 звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року ОСОБА_9 було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 - три місяці після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

09 червня 2016 року, тобто більше ніж через два роки після відкриття спадщини, до П'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 звернулася ОСОБА_12

Листом П'ятої Київської державної нотаріальної контори від 03 серпня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею пропущено передбачений чинним законодавством України шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Також установлено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, є її чоловік ОСОБА_8, який в установленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, за якою відкрито спадкову справу.

Оформити спадщину ОСОБА_8 не встиг, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 помер.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року, що набрало законної сили, встановлено факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною донькою ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Києві.

Після смерті ОСОБА_8 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за заявою ОСОБА_7 було відкрито спадкову справу.

Апеляційний суд, установивши, що суд першої інстанції фактично вирішив питання про права іншого спадкоємця без його залучення до участі у справі, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на те, що судом першої інстанції питання про склад осіб, які беруть участь у справі, вирішено не було. ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) вчинити такі процесуальні дії на стадії апеляційного провадження не передбачає.

Аргументи касаційної скарги не спростовують ті обставини, що рішенням суду вирішено питання про права та обов'язки не залучених до участі у справі осіб.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат