Справа № 752/5055/18
Провадження № 2/752/3752/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12.07.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Конельської А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

12 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї четвертої частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі однієї четвертої частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягнення дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, трьох років.

В обґрунтування позову посилалась на те, що у період з 03.03.2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому у сторін народилась спільна дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони разом не проживають, з часу окремого проживання сторін, малолітній син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утримання. Позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя та розвитку дитини, а відповідач у добровільному порядку грошові кошти на утримання дитини не сплачує, внаслідок чого позивач звернулась до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач підтримала позов, проти постановлення заочного рішення по суті спору не заперечувала.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. На підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 03 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 180, що стверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

09 листопада 2017 народився ОСОБА_3, що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 17.11.2017 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). Згідно даних свідоцтва про народження, батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

Аналіз ст.183 СК України передбачає, що розмір частки від заробітку, що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст.182 СК України.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що наразі малолітній син сторін проживає разом з матір'ю, що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3, 2017 року народження, на відповідача ОСОБА_2 законом покладено однаковий обов'язок з матір'ю ОСОБА_1 щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов'язку не було досягнуто, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі однієї четвертої частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3, 2017 року народження повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років.

Частина 4 цієї ж статті визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Доказів наявності на утриманні відповідача інших малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб, або наявність інших аліментних зобов'язань, відповідачем в розпорядження суду надано не було.

За вказаних обставин, суд надходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до досягнення малолітнім ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 1280 грн.

Керуючись ст.ст. 183, 184, 191, 200, 201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273,280-283,430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі однієї четвертої частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі однієї четвертої частини від усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з 12 березня 2018 року і до досягнення малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 1280 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.07.2018 року

Суддя