РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року

місто Дніпро

єдиний унікальний номер судової справи 201/18471/17

номер провадження 2/201/55/2018

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу

за позовом Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту

до ОСОБА_1

про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення та стягнення заборгованості та

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 державний інститут фізичної культури і спорту звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення та стягнення заборгованості, який згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2017 року переданий для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с.1).

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного інституту фізичної культури і спорту про продовження оренди кімнати № 509 від 22 травня 2017 року та клопотання керівника Східного офісу Держаудитслужби щодо продовження дії договору найму житлового приміщення було прогарантовано виконання умов договору. У звязку із сплатою відповідачем не у повному обсязі плати за користування житловим приміщенням виникла заборгованість, про яку останній був повідомлений. У звязку із викладеним позивач просив суд розірвати договір найму житлового приміщення від 01 травня 2017 року; виселити відповідача із кімнати 509 гуртожитку, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 116; стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 11142,21 грн., з яких 10561 грн. сума основного боргу, 209,61 пеня, 323,92 інфляційні збитки, 47,78 три відсотки річних (а.с.3-6).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.22). Також ухвалою судді від 28 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 державного інституту фізичної культури і спорту було залишено без руху з наданням строку для усунення зазначених у ній недоліків (а.с.19-20).

У встановлений судом строк недоліки вищевказаної позовної заяви були усунуті позивачем (а.с.24), а також суду 26 січня 2018 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.26).

Ухвалою судді від 26 січня 2018 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 державного інституту фізичної культури і спорту до ОСОБА_1 про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення та стягнення заборгованості (а.с.27-28).

У подальшому у судовому засіданні за клопотанням представника позивача було залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 державного інституту фізичної культури і спорту до ОСОБА_1 про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення та стягнення заборгованості правонаступника позивача ОСОБА_2 державного інституту фізичної культури і спорту - Придніпровську державну академію фізичної культури і спорту (а.с.118-119).

Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 06 червня 2018 року (а.с.127), надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.135).

Відповідач також надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував (а.с.141). Окрім цього у матеріалах справи міститься відзив відповідача, у якому відповідач зазначив, що він з лютого 2014 року мешкає у кімнаті 509 гуртожитку ОСОБА_2 державного інституту фізичної культури і спорту та кожного року навесні між та позивачем укладалися нові договори найму житлового приміщення строком на один рік. Останній договір було укладено 01 червня 2016 року строком до 01 травня 2017 року та жодних претензій щодо несвоєчасності або неповноти оплати за договорами у позивача не було. У другій половині травня 2017 року на вахті гуртожитку йому було вручено два примірника договору від 01 травня 2017 року строком дії до 01 травня 2018 року, однак квартиродавцем вже була Придніпровська державна академія фізичної культури і спорту. За період з травня 2017 року по лютий 2018 року Придніпровською державною академією фізичної культури і спорту йому не було надано жодного рахунку на оплату за договором, а рахунки надавалися ОСОБА_2 державним інститутом фізичної культури і спорту, який не є стороною договору. Оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб відсутні відомості про юридичну особу Придніпровська державна академія фізичної культури і спорту, то остання не має цивільної правоздатності та не мала права вчиняти будь-які правочини. Крім того, відповідач посилається на те, що у порушення вимог законодавства йому не видавався ордер, на підставі якого відбувається вселення до гуртожитку. Договір про найм житлового приміщення не містить ціни послуг, що є істотною умовою договору. У серпні 2017 року позивачем збільшено плату за проживання у гуртожитку майже у 11 разів, при цьому належного обґрунтування такого зростання позивачем не надано. Більш того, зміна істотної умови договору, а саме ціни послуги з ним не погоджувалися, з огляду на що відповідач проводить оплату за послуги у розмірі, що виставлялися у період з травня по липень 2017 року. Щодо вимог позивача про виселення, відповідач зазначив, що позивач жодним чином цю вимогу не обґрунтував, у звязку із чим така вимога є неправомірною та необґрунтованою (а.с.39-56).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що у травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту із заявою про продовження на рік дії договору оренди кімнати № 509 у гуртожитку (а.с.8). Крім того, із аналогічною заявою до Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту також звернувся Східний офіс Держаудитслужби (а.с.9). У звязку з цим між Придніпровською державною академією фізичної культури і спорту та ОСОБА_1 було укладено договір найму житлового приміщення у гуртожитку від 01 травня 2017 року, за умовами якого квартиродавець надає жиле приміщення за адресою: місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 116, к. 509, площею 30 кв.м. на строк до 01 травня 2018 року. Розмір плати за проживання у гуртожитку визначається прямо пропорційно фактичним витратам на утримання обєкта та сплачується квартиронаймачем згідно виставлених рахунків (а.с.7).

Згідно із статтею 509 ЦК однією з підстав виникнення зобовязань є договори та інші правочини.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених статтею 526 ЦК, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (стаття 626 ЦК), а свобода договору полягає у тому, що сторони вільні в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК (частина 1 статті 627 ЦК).

Обсяг зобовязань, що виникають з житлових правовідносин, залежить, зокрема, від характеру правовідносин, статусу житла, форми власності, підстав надання, умов користування тощо, та регулюється нормами цивільного та житлового законодавства, спеціальними законами, а також договором, укладеним між сторонами.

Відповідного до статті 810 ЦК за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є обєктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 820 ЦК розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата встановлена у договорі не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На вимогу наймодавця договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлено більш тривалий строк, при короткостроковому наймі понад два рази, а також у разі руйнування або псування житла (частина 2 статті 825 ЦК).

Наслідком розірвання договору найму є виселення мешканців (стаття 826 ЦК).

Розмір щомісячної оплати за користування кімнатою складав за серпень 2017 року -3322,50 грн., за вересень 2017 року 3322,50 грн., за жовтень 2017 року 3322,50 грн., за листопад 2017 року 3322,50 грн., про що ОСОБА_1 своєчасно повідомлявся (а.с. 62-65).

Однак відповідач здійснював оплату за надані послуги не у повному обсязі та за період з серпня по грудень 2017 року сплатив 3334 грн. (а.с.12), хоча умовами укладеного і підписаного сторонами договору було визначено, що квартиронаймач оплачує послуги з найму кімнати за виставленими позивачем рахунками.

У грудні 2017 року відповідачу було направлено претензію про наявну заборгованість та необхідність її погашення (а.с.10).

ОСОБА_1 встановлений розмір щомісячної оплати не оскаржував, але не в повному обсязі проводив оплату, внаслідок чого за період з вересня 2017 по листопад 2017 року виникла заборгованість у розмірі 9956 грн.

Оскільки правовідносини між сторонами за юридичною природою є грошовим зобов'язанням, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту в частині стягнення заборгованості за договором найму житлового приміщення з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за надані послуги у розмірі 9956 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 323,82 грн. та 3 % річних у розмірі 47,78 грн. (а.с.14-15). Вимоги позивача про стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки позивач будь-яких обґрунтувань таких вимог не навів та доказів не надав.

Щодо вимог позивача про розірвання договору, то такі вимоги також задоволенню не підлягають задоволенню, оскільки договір найму житлового приміщення закінчив свою дію 01 травня 2018 року.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про виселення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Тобто захисту підлягає саме порушене право.

Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода надання ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом саме на позивача покладається обов'язок довести ті обставини, які є підставою для звернення, в тому числі порушення права з боку відповідача.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Системний аналіз норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги підлягають доказуванню, які не можуть ґрунтуватись на припущеннях та для доказовості користування відповідачем спірною кімнатою всупереч волевиявленню позивача, останній повинен надати належні докази.

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов'язку доказування та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем стверджується про користування відповідачем ОСОБА_1 кімнатою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, всупереч волевиявленню позивача, разом з тим твердження про користування відповідачем спірною кімнатою жодним чином не підтверджені. А надані фотокартки не свідчать про користування відповідачем указаною кімнатою.

З огляду на викладене позивач не надав жодних доказів щодо користування відповідачем спірною кімнатою.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного суд

УХВАЛИВ:

Позов Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту до ОСОБА_1 про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення та стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту заборгованість за договором найму приміщення у гуртожитку від 01 травня 2017 року у розмірі 10327,60 грн. (десять тисяч триста двадцять сім грн. 60 коп.), з яких: сума основного боргу 9956 грн. (девять тисяч девятсот пятдесят шість грн.), інфляційні втрати у розмірі 323,82 грн. (триста двадцять три грн. 82 коп.) та 3 % річних у розмірі 47,78 грн. (сорок сім грн. 78 коп.).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту суму сплаченого судового збору у розмірі 1600 (одну тисячу шістсот) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту до ОСОБА_1 про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення та стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18 липня 2018 року.

Суддя М.П. Ходаківський