Справа №: 343/1876/16-ц
Провадження №: 2/0343/361/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 30% доходів відповідача, починаючи з дня предявлення позову та проводити стягнення до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 квітня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Син проживає з нею і перебуває повністю у неї на утриманні.

20 січня 2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Відповідач фізично здоровий, працездатний, а тому вона вважає, що він може сплачувати аліменти.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не прибули.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не прибули. Представник відповідача скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що проти позову заперечує, в позові просить відмовити, оскільки на підставі рішення Долинського районного суду від 17.07.2018 року, яке набрало законної сили, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьом ОСОБА_2.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є неповнолітнім.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз зазначених норм Закону вказує, що право на отримання аліментів на утримання неповнолітніх дітей має той з батьків з ким проживають діти.

Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.07.2018 року, справа №: 343/786/18,за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Долинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд ухвалив: позов задовольнити. Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_2.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 81 цього ж кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведених позивачем доводів, висловлених відповідачем заперечень, суд приходить до переконання, що позивачем не подано суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про перебування неповнолітньої дитини на її утриманні. Судом встановлено, що неповнолітній син проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні. Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного ст.180-182 СК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК Кодексу України.

Позивачка: ОСОБА_1, м.Долина вул.Міцкевича, 26 Долинського району Івано-Франківська область.

Відповідач: ОСОБА_2, адреса проживання: м.Рудно Львівської міської ради, вул. Драгоманова, 14 Львівської області.

Суддя Долинського районного суду І. І. Керніцький

Повний текст рішення виготовлено 28.09.2018 року.