Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 431/1675/17

провадження № 61-38662ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СинельниковаЄ. В. (суддя-доповідач),

Білоконь О. В., Хопти С. Ф., розглянув касаційну скаргу кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 29 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року кредитна спілка «Імперіал ЛТД»

(далі - КС «Імперіал ЛТД») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 150 656, 88 грн, які на раховані за період з 08 січня 2014 року по 03 квітня 2017 року.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором

по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області

від 29 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Луганської області від 12 квітня 2018 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 072 грн 37 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі КС «Імперіал ЛТД», просить скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 29 листопада

2017 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 12 квітня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову КС «Імперіал ЛТД» у повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що 13 березня 2010 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 277, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 33 600 грн на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 70% річних. Згідно з графіком позичальник зобов'язана була здійснювати платежі до 25 числа кожного місяця. Додатковою угодою № 1 до кредитного договору сторони погодили, що кредит виданий на 36 місяців.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження

№ 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625

ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно зазначив, що договір не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії, оскільки передбачений момент виконання зобов'язання - конкретний термін, який є закінченням строку дії договору. Позивачем заявлено вимогу про стягнення відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договору.

Боржник не оскаржує судові рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь кредитодавця.

У цій справі КС «Імперіал ЛТД»заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за період з 08 січня 2014 року по 03 квітня 2017 року, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору (13 березня 2013 року). У відповідності до вимог статтей 1048, 1050 ЦК України нарахування процентів, передбачених кредитним договором, поза межами строку його дії є неможливим. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Посилання у касаційній скарзі на наявність у КС «Імперіал ЛТД» права нарахувати проценти після закінчення строку дії кредитного договору є безпідставним.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного впровадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга КС «Імперіал ЛТД» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 29 листопада

2017 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом КС «Імперіал ЛТД»до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Враховуючи те, що згідно частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд обмежений доводами касаційної скарги КС «Імперіал ЛТД», а відповідач ОСОБА_4 не оскаржує судові рішення у цій справі, керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 29 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Повернути кредитній спілці «Імперіал ЛТД» () судовий збір у розмірі 4 519 (чотири тисячі п'ятсот дев'ятнадцять) грн 71 коп., сплачений нею на підставі квитанції № 0.0..1 від 18 вересня

2018 року, що внесений на розрахунковий рахунок № 6007 УДКСУ у Печерському районі м. Києва, ,

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта