Справа № 487/2470/18
Провадження № 2/487/1555/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі:

Головуючого судді: Притуляк І.О.

За участю секретаря: Кожина В.О.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у загальному позовному проваджені відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що 07.09.2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб про що, Міським відділом РАЦС ММУЮ у Миколаївській області було зроблено відповідний актовий запис № 1134.

Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, який на даний час фактично проживає та знаходиться на утриманні відповідача та доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає та знаходиться на її утриманні.

Подружні відносини фактично припиненні з березня 2017 року, примирення та збереження сім'ї неможливе.

З урахуванням вищезазначених обставин, просила їх шлюб з ОСОБА_2 розірвати. Та, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, визначити місце проживання доньки з нею за адресою АДРЕСА_1, сина з відповідачем за адресою АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 03.08.2018 року до участі у справі у якості третьої особи було залучено орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, фактичні обставини, викладені у заяві підтвердила.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, викладені ОСОБА_1 у заяві фактичні обставини не оспорював.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву, якою просила судове засідання провести за її відсутності.

Суд, дослідивши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони 07.09.2007 року зареєстрували шлюб про що, Міським відділом РАЦС ММУЮ у Миколаївській області було зроблено відповідний актовий запис № 1134.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги.

З березня 2017 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Спір про розділ майна між подружжям відсутній.

Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім'ї ОСОБА_4 не можливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя.

Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У судовому засіданні позивач просила залишити їй прізвище у шлюбі «ОСОБА_1»

При вирішенні позовних вимог, щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного.

Так судом встановлено, що після припинення подружніх стосунків малолітній ОСОБА_3, 2012 року народження проживає разом з батьком ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3, яка належить матері відповідача ОСОБА_5 (Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95763138 від 30.08.2017 року), фактично дитина знаходиться на утриманні відповідача.

Малолітня ОСОБА_4, 2015 року народження проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, у належній позивачці на праві власності квартирі АДРЕСА_4, фактично дитина знаходиться на утриманні позивачки.

Згоди щодо матеріального утримання дітей сторонами досягнуто у добровільному порядку, що і було підтверджено ними у судовому засіданні.

Згідно до наданого органом опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради Висновку №2118/020201-22/22/14/18 від 18.09.2018 року, батьками за вищезазначеними адресами, створено належні умови для проживання та всебічного розвитку дітей.

Незважаючи на розірвання шлюбу, батьки усвідомлюють свою роль у вихованні та утриманні дітей, сповідують принцип рівності своїх прав та обов'язків щодо обох дітей.

Згідно висновку, органом опіки та піклування було підтримано обопільне бажання батьків визначити місце проживання дітей.

Отже, з викладеного слідує, що обидві сторони відповідально, на свій розсуд, ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, мають позитивні характеристики, та належні умови для забезпечення малолітньої дитини.

Відповідно до ст..7 СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, яка набула чинності для України 27.09.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Положеннями ст..29 ч.4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставин справи в контексті вищевикладених правових норм, суд приходить до висновку, що виходячи передусім з якнайкращих інтересів малолітніх дітей, слід визначити їх місце проживання відповідно ОСОБА_3 з батьком та ОСОБА_4 з матір'ю.

Керуючись ст..ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07 вересня 2007 року, Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №1134, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 - залишити прізвище «ОСОБА_1».

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання батька - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо чи через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживаючий за адресою АДРЕСА_3

Повне рішення складено 08.10.2018 року.

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК