Номер провадження: 22-ц/785/6281/18
Номер справи місцевого суду: 517/166/18
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В. А.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

представника Інститут ВМС НУ «ОМА» -ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року про закриття провадження у справі за первісним позовом Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» до ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання недійсним контракту,

встановив:

05 квітня 2018 року Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (далі - Інститут ВМС НУ «ОМА») звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

В свою чергу, ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до Інституту ВМС НУ «ОМА» про визнання недійсним контракту, який ухвалою суду від 14 травня 2018 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження.

В судове засідання представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 надав через канцелярію суду клопотання про закриття провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Інституту ВМС НУ «ОМА» про визнання недійсним контракту, оскільки даний зустрічний позов не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства і повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Свою заяву представник Інститут ВМС НУ «ОМА» мотивував тим, що оскільки згідно контракту про проходження військової служби від 28 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ВМС НУ «ОМА», виникли відносини публічно-правового характеру, то вони повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства. В судовому засіданні представник підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.

В поясненнях на клопотання про закриття провадження за зустрічним позовом, надісланих на адресу суду і в судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні вказаного вище клопотання, оскільки підставою для виникнення публічно-правових відносин щодо проходження ОСОБА_3 військової служби був не контракт, а наказ про його призначення на посаду курсанта військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року провадження у справі, в частині зустрічного позову ОСОБА_3 до Інституту ВМС НУ «ОМА» про визнання недійсним контракту було закрито.

Повернуто ОСОБА_3 судовий збір у сумі 704,80 грн., сплачений згідно квитанції № 0.0..1 від 04.05.2018 року, на р/рахунок 0495 в ГУ ДКСУ у Одеській області, МФО 828011, .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування вищевказаної ухвалиФрунзівського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року про закриття провадження по справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3 підлягає закриттю, оскільки він підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;

Відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

В свою чергу, за правилами ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_3 ставить питання про визнання недійсним контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з факультетом ВМС НУ «ОМА» від 28 серпня 2014 року, на підставі якого він був прийнятий на військову службу та у подальшому її проходив, будучи курсантом, суд дійшов правильного висновку про те, що спір є публічно-правовим і така вимога повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з викладеного, та у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції обгрунтовано і правомірно своєю ухвалою закрив провадження у справі, з посиланням на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції також обгрунтовано роз'яснив учасникам справи, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Що стосується доводів представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про те, що даний спір за зустрічним позовом про визнання контракту недійсним, має розглядатись за правилами цивільно-процесуального законодавства України, оскільки ОСОБА_3 був зарахований до Інституту ВМС НУ «ОМА» на підставі наказу від 30.07.2014 року, а не спірного контракту і на даний час ОСОБА_3 не є військовослужбовцем, є необгрунтованими і безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із предмету спору за зустрічним позовом, то ним є саме контракт, укладений між ОСОБА_3 і Інститутом ВМС НУ «ОМА» 28.08.2014 року про проходження ОСОБА_3 публічної служби, який і оскаржується останнім, а не вищевказаний наказ, як про те зазначено в апеляційній скарзі.

Так, дійсно 30.07.2014 наказом ректора інституту ОСОБА_6 № 1508 року ОСОБА_3 був зарахований на денну форму навчання за рахунок державного бюджету (а.с.53).

Однак публічна служба у ОСОБА_3 розпочалася з моменту підписання контракту, укладеного між ним і Інститутом ВМС НУ «ОМА» був укладений 28.08.2014 року (а.с.9-10).

З цих підстав, та враховуючи, що ОСОБА_3 оскаржується саме вищевказаний контракт, а не наказ, то в даному випадку мова йде про публічно-правовий характер спору, оскільки на підставі цього контракту виникли між сторонами публічно-правові відносини.

Також безпідставними є посилання заявника апеляційної скарги на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року по справі № 6-2154цс16, оскільки по даному зустрічному позову не йдеться про відшкодування витрат на навчання ОСОБА_3, а йде мова про визнання недійсним контракту про проходження останнім публічної служби.

Що стосується питання про відшкодування ОСОБА_3 витрат, пов'язаних із проходженням цієї публічної служби, то даний спір розглядається за позовом Інституту ВМС НУ «ОМА» за правилами цивільно-процесуального законодавства і суд не вирішував питання про закриття провадження у справі по даному спору.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим, апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року про закриття провадження по справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.08.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра