Справа № 361/4892/17 Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/3313/18 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 33 30.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Сержанюка А.С., Фінагеєва В.О.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Садівничого об'єднання «Трудовик» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Садівничого об'єднання «Трудовик» про відшкодування моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, просила стягнути із Садівничого об'єднання «Трудовик» на свою користь завдану моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що є членом СТ «Металург» на території Рожнянської сільської ради Броварського району Київської області, яке в свою чергу є членом СО «Трудовик», утвореного 20 травня 1995 року на конференції уповноважених садівничих товариств. В СТ «Металург» за адресою вул. 2 Північна, 7 в с. Рожни Броварського району розташована садова ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1, що належить їй на праві приватної власності на підставі державного акту серія НОМЕР_2 від 05 лютого 2004 року та державного акту серія НОМЕР_3 від 12 жовтня 2005 року.

30 липня 2016 року, прибувши на свою садову ділянку, вона встановила, що садовий будинок відключено від електричної мережі загального користування, відключення було здійснене за її відсутності без належного на те попередження в проміжок часу з 26 липня 2016 року по 30 липня 2016 року та в порушення вимог п. п. 21, 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Вона звернулася до СО «Трудовик», де її підтвердили, що заборгованості немає, однак її неодноразові усні наполягання здійснити підключення електромережі відповідач залишав без задоволення, відповідач обґрунтував відключення електроенергії, пославшись на ряд рішень Конференцій садівників СО «Трудовик».

12 липня 2017 року після звернення адвоката відповідач, знову за її відсутності, проник на належну їй на праві власності садову ділянку та на стовпі електроопори сусідньої садової ділянки встановив свій електролічильник та підключив живлення електромережі до її садового будинку. Отже, в такий спосіб, тобто повторно, таємно від неї, було здійснено відключення, та через рік після того, підключення живлення електромережі об'єктів її садової ділянки. Відключення відповідач продовжував мотивувати рішенням Конференції садівників СО «Трудовик» від 28 травня 2016 року та актом від 29 липня 2016 року про від'єднання від електромережі будинків СТ «Металург» в зв'язку з необхідністю установки електромеханічних лічильників моделі НІК першого ступеню точності на видиму лінію обліку електроенергії з видимим вводом та запобіжником 16А за її рахунок. При цьому відповідач всупереч положення абз. 4 п. 8 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 наполягав та наполягає на встановленні та облаштуванні другого лічильника обліку зовні її садового будинку.

Отже, безпідставне відключення від електромережі її садової ділянки в липні 2016 року завдало їй матеріальної шкоди на суму 1520 грн., оскільки були зіпсовані продукти харчування, що зберігалися в холодильнику.

Крім того, безпідставне відключення спричинило їй моральну шкоду, яку обґрунтовує душевними стражданнями, пережитими нею у зв'язку з позбавленням можливості проводити повноцінний відпочинок на дачі, неможливістю користуватися світлом протягом року, побутовими приладами, позбавленням можливості приготування їжі на електроплитці, а також загибеллю врожаю огородніх рослин від тривалого неполиву їх водою. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 50000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2018 року позов ОСОБА_4 частково задоволено, стягнуто із Садівничого об'єднання «Трудовик» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати в розмірі 64 грн.

Відповідач Садівниче об'єднання «Трудовик» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2018 року в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що від'єднання садового будинку позивача від електромережі відбулося у зв'язку із невиконанням останньою як членом садівничого об'єднання рішень конференцій об'єднання, а саме рішення ХХХVІ і ХХХVІІ звітних конференцій СО «Трудовик» від 23 травня 2015 року та 28 травня 2016 року щодо установки до 01 серпня 2015 року електронно-механічного лічильника. Таким чином, дії СО «Трудовик» були правомірними та в межах його компетенції, а в зв'язку з цим відсутня головна складова порушення - вина позивача, а отже і задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди є необґрунтованим та безпідставним.

На апеляційну скаргу надійшов відзив позивача ОСОБА_4, де позивачем зазначено, що виклад фактичних обставин справи, наведений в апеляційній скарзі, є нічим іншим, ніж підтвердженням безсумнівності фактів та обставин, встановлених рішенням суду першої інстанції. Так, викладена відповідачем інформація в пунктах 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 - 2.13 апеляційної скарги є повторенням норм Статуту СО «Трудовик» - відповідача у справі, який був предметом дослідження судом першої інстанції. Тобто апелянт підтвердив факти, встановлені оскаржуваним рішенням, а саме позивач є членом садового товариства, а не садового об'єднання, а членом садового товариства, відповідно до п. п. 2.2 та 2.5 апеляційної скарги, є садове товариство, членом якого є ОСОБА_4 Відповідно до п. 19 Статуту СО «Трудовик», саме садові товариства як юридичні особи - члени об'єднання, а не садоводи, зобов'язані дотримуватися Статуту СО «Трудовик», а члени садових товариств - Статуту садових товариств відповідно. Тому всі рішення, які приймаються органами управління об'єднання, обов'язкові виключно для його членів - садових товариств, які, в свою чергу, зобов'язані втілювати такі рішення в життя шляхом видання своїх розпоряджень. Свої дії про від'єднання електромережі садового будинку від електромережі загального користування відповідач постійно намагається аргументувати ніби обізнаністю позивача про належне попередження її про вчинення таких дій, що не відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи. Вона, ОСОБА_4, вперше дізналася від відповідача про невідомі їй раніше рішення конференцій лише через 8 місяців після від'єднання 01 серпня 2016 року електромережі, а саме в листі-відповіді відповідача від 30 квітня 2017 року. Крім того, таке відключення було здійснене відповідачем в порушення абзацу п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, якими встановлено порядок та підстави відключення електроенергії побутовому споживачу, тобто у разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання побутовим споживачем попередження, яке їй ні відповідач, ні СТ «Металург», членом якого вона є, в установлений законом спосіб не повідомляли. Наведені апелянтом в п. п. 3.3.1 - 3.3.7 апеляційної скарги норми законодавства стосуються правовідносин між відповідачем СО «Трудовик» та енергопостачальною організацією ВАТ «Київобленерго» і не стосуються матеріального права, яке регулює відносини між позивачем та СТ «Металург», членом якого є садовод ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що відключення будинку позивача відбулось всупереч положенням Правил користування електричною енергією для населення, невиконання рішення Конференції СО «Трудовик» про встановлення лічильника не може бути підставою для відключення від електропостачання. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що від'єднання від електроенергії будинку позивача здійснене за невиконання членом садового товариства рішень Конференції СО «Трудовик», а не як споживача електричної енергії, проте, враховуючи, що Правилами користування електричною енергією для населення передбачено виключні випадки, коли побутового споживача можна відключити від електропостачання, дії СО «Трудовик» щодо відключення будинку позивача від електропостачання є неправомірними та вчинені із перевищенням своїх повноважень. Суд вважав позовні вимоги про завдання позивачу морально шкоди внаслідок безпідставного відключення від електропостачання та тривалої відсутності електроенергії - обґрунтованими, однак розмір завдання такої шкоди є недоведеним. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно членської книжки садовода ОСОБА_4 є членом садового товариства «Металург» об'єднання «Трудовик» (а. с. 108) та їй на праві власності належать земельні ділянки площею 0,0621 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5, 6).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, членами Садівничого об'єднання «Трудовик» є юридичні особи, керівник - Киричук Ніна Миколаївна, дата державної реєстрації - 31 липня 1995 року (а. с. 25).

Згідно статуту СО «Трудовик», затвердженого Конференцією Садівничого об'єднання «Трудовик» 17 грудня 2016 року (п. 33) вищим органом управління садівничого об'єднання є Конференція уповноважених садових товариств - членів Об'єднання (а. с. 20 - 24).

29 липня 2016 року будинок позивача за адресою: АДРЕСА_1, відключений від електропостачання.

В акті на від'єднання від електромережі садових будинків СТ «Металург» від 29 липня 2016 року зазначено перелік прізвищ, в тому числі ОСОБА_4, та їх адреси, зазначено, що узгоджено із головою СТ «Металург», підписаний ст. контролером Дмітрієвим І.П., в.о. головного енергетика Терлецьким А.А. (а. с. 69)

Згідно довідки СО «Трудовик» від 12 квітня 2017 року, ОСОБА_9 заплатила за електроенергію 17 жовтня 2014 року за 500 кВт у розмірі 305 грн. (а. с. 8).

У відповідь на звернення від 12 квітня 2017 позивачу надано дві відповіді СО «Трудовик», датовані 30 квітня 2017 року №32, одна із них ніким не підписана і не взята до уваги як доказ судом першої інстанції.

Відповідно до іншого листа СО «Трудовик» №32 від 30 квітня 2017 року позивачу роз'яснено, що її будинок відключений від електропостачання згідно рішень Конференцій СО «Трудовик» та акту про від'єднання від 29 липня 2016 року, згідно якого голова СТ «Металург» попередив всіх садоводів про необхідність установки електронно-механічних лічильників моделі НІК на видиму лінію обліку електроенергії з видимим вводом та запобіжником 16А. У листі є посилання на рішення конференцій СО «Трудовик», в тому числі й на рішення ХХХVII звітної Конференції садівників СО «Трудовик» від 28 травня 2016 року. Також зазначено, що будинок буде під'єднаний до електропостачання після виконання рішення Конференції СО «Трудовик». (а. с. 11)

В матеріалах справи наявна копія рішення ХХХVII звітної Конференції садівників СО «Трудовик» від 28 травня 2016 року, де у п. 13 зазначено «рішення ХХХVI звітної Конференції садівників СО «Трудовик» від 28 травня 2015 року «завершити до 01 серпня 2015 року роботи по установці лічильників НІК першого ступеню точності на видиму лінію обліку електроенергії з видимим вводом та запобіжником 16А. Це суттєво вплине на вартість 1 кВт ел. енергії. При невиконанні рішення конференції будинок буде від'єднано від електропостачання з 1 серпня 2015 року без попередження» (а. с. 13 - 14).

12 липня 2017 року у будинку позивача відновлено електропостачання, про що складений акт від 12 липня 2017 року (а. с. 58).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог, апеляційний суд керується наступним.

Судом встановлено і доводами апеляційної скарги (п. 3.4.4, 3.3.17) підтверджується, що від'єднання садового будинку позивача від електромережі відбулося у зв'язку із невиконанням останньою як членом садівничого об'єднання рішень конференцій об'єднання, а саме рішення ХХХVІ і ХХХVІІ звітних конференцій СО «Трудовик» від 23 травня 2015 року та 28 травня 2016 року щодо установки до 01 серпня 2015 року електронно-механічного лічильника.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, викладені в п. 3.3.16, що позивач є членом садівничого об'єднання і повинна була виконувати рішення, прийняті на його конференціях, апеляційний суд виходить із наступного.

Як вбачається із розділу 2 Статуту СО «Трудовик», для вступу до Об'єднання правління садівничого товариства надає Раді заяву з випискою з протоколу загальних зборів членів садівничого товариства з рішенням про вступ в Об'єднання і завірену виписку зі свого статуту. Члени садового товариства зберігають повну організаційну та господарську самостійність, права юридичної особи та керуються своїм Статутом.

Крім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, членами Садівничого об'єднання «Трудовик» є юридичні особи.

Розділом 2.2 Статуту встановлено обов'язок членів Об'єднання дотримуватися Статуту і правил внутрішнього розпорядку на масиві, виконувати рішення конференцій і Ради Об'єднання.

Крім того, листом від 09 червня 2017 року СО «Трудовик» повідомило ОСОБА_4, що членами об'єднання є тільки юридичні особи - садові товариства (а. с. 16).

Позивач ОСОБА_4 як садовод є членом СТ «Металург», а отже доводи апеляційної скарги щодо порушення нею обов'язку члена садівничого об'єднання не ґрунтуються на умовах Статуту СО «Трудовик» і відхиляються апеляційним судом.

Окрім цього, відповідачем порушено порядок відключення від електричної енергії, який регламентується Правилами користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року.

Пунктом 2 ПКЕЕН визначено, що електропостачальник - учасник ринку електричної енергії України, який купує електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам.

Згідно вимог п. 35 ПКЕЕН енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; не оплати за встановлення нового засобу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; не виконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини побутового споживача.

Отже, законом встановлено чіткий перелік випадків відключення побутового споживача від електроенергії.

Відключаючи будинок від електроенергії, СО «Трудовик» керувалося тим, що ОСОБА_4 не було проведено заміну приладів обліку. Разом з тим, обов'язок встановлення лічильника не покладається на споживача, оскільки згідно пункту 8 ПКЕЕН (в редакції чинній на момент відключення) - прилади обліку електричної енергії (далі - прилади обліку) мають бути придбані, встановлені, підключені енергопостачальником, а їх вартість та вартість послуг з встановлення оплачена: а) для новозбудованих будинків - забудовниками; б) у разі розділу обліку електричної енергії - організаціями, які здійснюють розділ обліку.

Отже зазначеними правилами не передбачено обов'язку споживача електричної енергії купувати, встановлювати лічильники електроенергії і тим більше змінювати їх місце встановлення.

В той же час відповідно до п. 38 правил енергопостачальник зобов'язаний проводити планову повірку, ремонт і заміну приладів обліку в терміни, встановлені нормативно-технічними документами та договором.

Вартість заміни старого лічильника на новий може бути покладена на споживача виключно у випадку передбаченому п. 17 правил, а саме у разі пошкодження, втрати або неправильної роботи приладу обліку з вини споживача він відшкодовує вартість перевірки, ремонту або встановлення нового приладу обліку.

Покладаючи на позивача обов'язок по установці електронно-механічних лічильників модель НІК першого ступеню точності на видиму лінію обліку електроенергії з видимим вводом та запобіжником 16 А, СО «Трудовик» діяло всупереч вимогам п. 11 правил користування електроенергією, відповідно до якого перенесення приладів обліку за бажанням споживача, якщо це не суперечить вимогам правил улаштування електроустановок, виконується енергопостачальником за рахунок споживача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як споживач електроенергії не висловлював бажання щодо зміни лічильника чи перенесення його в інше місце, а отже і жодних підстав покладення на нього зазначеного обов'язку немає.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до вимог ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Отже, зазначені правила користування електричною енергією для населення є обов'язковими для виконання усіма побутовими споживачами та енергопостачальниками незалежно від форм власності, в тому числі і для садових товариств.

У зв'язку з цим, усі установчі документи та рішення органів управління товариства, укладені ними договори повинні відповідати правилам користування електричною енергією для населення та правилам охорони електричних мереж.

Жодним нормативним актом не передбачено відключення електроенергії за невиконання рішень конференції садівничого об'єднання.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відключення будинку позивача ОСОБА_4 від електричної енергії здійснено з грубими порушенням встановленого законом порядку, всупереч положенням 35 ПКЕЕН та за відсутності для цього будь-яких визначених законодавством підстав.

Апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги на Правила користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики України від 31 липня 1996 року 28, оскільки зазначена постанова втратила чинність на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року.

Крім того, посилаючись на п. 12.10, 12.4 вищевказаних Правил, які втратили чинність, а саме, що недотримання споживачами населеного пункту умов договорів, укладених з постачальником електричної енергії або з населеним пунктом, є підставою для їх відключення від електричних мереж населеного пункту, відповідач не зазначив, яких же саме договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії, не дотрималася ОСОБА_4, та чи укладені вони з нею взагалі.

Прийшовши до висновку про неправомірність дій відповідача, суд першої інстанції також обґрунтовано стягнув із нього на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Приписи ст. 1167 ЦК України визначають, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому зсуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 9 роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд, враховуючи завдання позивачу моральної шкоди внаслідок безпідставного відключення її будинку від електропостачання та тривалої відсутності електроенергії, погоджується із висновками суду першої інстанції, що компенсація заподіяної ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 5000 грн., є розумною, виваженою, справедливою та пропорційною.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що розмір визначеної судом моральної шкоди відповідачем в апеляційній скарзі не спростований.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Садівничого об'єднання «Трудовик» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :