Справа № 242/5640/18
Провадження № 2/242/1681/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 р. м.Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона за усною домовленістю придбала у ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, смт Цукурине, вул.Ульянова,8, шляхом передачі відповідачу грошових коштів у розмірі 16000,00 грн. На сьогоднішній день позивач бажає нотаріально оформити документи на будинок, проте звязок з відповідачем відсутній. Тому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: смт Гостре, вул.Ульянова, 8, за набувальною давністю.

Сторони у судове засідання не зявилися. Про день слухання справи повідомлялися належним чином. Надали заяви, в яких просили розглянути справу в їх відсутності. Відповідач не заперечував проти задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

У судовому засіданні були досліджені письмові докази, які надійшли під час розгляду справи:

Як вбачається з копії розписки, 15.03.2007 р. ОСОБА_2 отримав 16000,00 грн. в рахунок продажу належного йому житлового будинку, розташованого за адресою: смт Гостре, вул.Ульянова,8. (а.с.7-9).

Згідно довідки, за адресою: смт Гостре, вул.Прокофєва (Ульянова), 8, з 2007 р. без реєстрації мешкає ОСОБА_1, що також підтверджується актом (а.с.10-11).

Згідно ст..334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно.

У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі N 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначено самим позивачем, володіння майном здійснювалося на підставі договірних добовязань і у власника майна була воля на відчуження зазначеного будинку, про що свідчить розписка про отримання коштів в рахунок продажу будинку.

Між сторонами була домовленість про нотаріальне оформлення документів після отримання необхідної суми для сплати послуг нотаріуса. Оскільки звязок з відповідачем був відсутній, то ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Проте, на момент розгляду справи місце знаходження відповідача встановлено і сторони мають змогу звернутися до нотаріуса для оформлення документів.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, мешкає за адресою: Донецька область, смт Гостре, вул.Ульянова,8, до ОСОБА_2, який мешкає за адресою: м.Київ, Дніпровський район, вул.Алма-Атинська, 52А/1, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя