Справа № 192/1098/18
Провадження № 2/192/576/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.10.2018 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Щербини Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Гаркуши І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитинив розмірі 2500 гривень.
На обґрунтування позову посилається на те, що 26 червня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №61. В період шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні.
З серпня 2015 року вони з відповідачем проживають окремо. З того часу він матеріально їй та їхній спільній дитині не допомагає, донька є інвалідом дитинства та знаходиться під наглядом спеціалістів Харківської міської дитячої лікарні №5, а також лікарів міської дитячої поліклініки №7 м. Харкова, перебуває на диспансерному обліку у лікарів: невролога, кардіолога, офтальмолога, генетика, ортопеда, якими визначений курс обстеження та лікування. Дитина відвідує логопеда, дефектолога, лікувальний масаж, іппотерапію, а також їй рекомендовано плавання та дельфінотерапія, які вона відвідує, а також психолого-педагогічна реабілітація. Через вказані обставини позивачка можливості працювати не має, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною, займатися її лікуванням, реабілітацією, оздоровленням, розвитком, та самостійно забезпечує її усім необхідним: ліками, підгузниками, їжею, одягом, взуттям, сплачує за лікування в реабілітаційному центрі.
Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 гривень, оскільки він є працездатною особою, працює неофіційно у м. Прага, та має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі, але не робить цього добровільно.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання 08 жовтня 2018 року не з'явилася, згідно поданої заяви просила розглянути справу за її відсутності та в порядку заочного провадження, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.70).
Відповідач ОСОБА_2, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем мешкання (а.с.72,73), в судове засідання 08 жовтня 2018 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).
Згідно довідки виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року №157, спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні (а.с.9).
Згідно Медичного висновку №31/110/14 про дитину-інваліда віком до 18 років від 03 грудня 2014 року, та виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною інвалідом, та потребує постійного догляду та лікування (а.с.10-18).
Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дитини, є рівними за законом.
Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, стан здоров'я як відповідача, так і дитини, яка є дитиною - інвалідом та потребує постійного лікування та догляду.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 липня 2018 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 1944 гривні, а права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати свою дитину. Суд вважає, що оскільки малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною інвалідом , що підтверджується матеріалами справи, стан її здоров'я вимагає постійного медичного догляду, реабілітаційних заходів, які носять безперервний характер, тому розмір аліментів необхідно визначити на рівні, який й би міг частково задовольнити потреби на утримання дитини та її лікування, оскільки обов'язки батьків по утриманню дитини є рівними.
На підставі зазначеного суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 2500 гривень 00 копійок щомісячно, що приблизно буде дорівнювати прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік.
Крім цього, у зв'язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.
На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини -задовольнити.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 08 жовтня 2018 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина