Справа № 625/166/18
Провадження № 2-р/625/2/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2018 року с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Лосєва Д.К., за участю секретаря судового засідання Калюжної Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія» ОСОБА_1 про розяснення ухвали Коломацького районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року про витребування доказів у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, Приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія» про визнання недійсними договорів користування чужими земельними ділянками, визнання договорів оренди землі поновленими та зобовязання укласти додаткові угоди,-

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2018 року до суду надійшла заява представника ПСП «Лілія» ОСОБА_1 про розяснення ухвали Коломацького районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року про витребування доказів, яку вона обґрунтовує тим, що у ПСП «Лілія» виникли труднощі при виконанні вказаної ухвали в звязку із неповнотою та нечіткістю резолютивної частини вказаної ухвали, а тому просить суд розяснити ухвалу Коломацького районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року про витребування доказів по справі 625/166/18 та викласти її в більш чіткій формі, не змінюючи рішення суду, проте з розясненням наступних питань, а саме: питань повязаних з виготовленням та транспортуванням витребуваних документів до Коломацького районного суду Харківської області із зазначенням часу попередньої оплати витрат позивачем, що повязані із виготовленням копій документів; питання повязане з строком виготовлення копій витребуваних після здійснення позивачем попередньої оплати; питання щодо передоручення витребуваних представнику ПСП «Лілія»; питання щодо попередньої оплати або компенсації витрат на виготовлення значної кількості копій договорів та подальшого їх транспортування до суду; питання щодо забезпечення схоронності комерційної таємниці ПСП «Лілія» та персональних даних осіб зазначених у витребуваних документах; питання щодо оскарження ухвали про витребування доказів відповідно до змісту Рішення Конституційного суду України № 12-рп/2010; питання щодо строку виконання ухвали Коломацького районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року про витребування доказів.

У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду вищевказаної заяви сторони були повідомлені належним, однак у відповідності до ч. 3 ст. 271 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву про роз'яснення ухвали про витребування доказів, суд приходить до наступних висновків.

В провадженні Коломацького районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ПСП «Нове Життя» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 та ПСП «Лілія» про визнання недійсними договорів користування чужими земельними ділянками, визнання договорів оренди землі поновленими та зобовязання укласти додаткові угоди.

Під час підготовчого судового засідання 31 травня 2018 року Коломацьким районним судом Харківської області постановлено ухвалу, якою витребувано у ПСП «Лілія» договори емфітевзису укладені між ОСОБА_2 та ПСП «Лілія» б/н від 26 березня 2018 року, ОСОБА_3 та ПСП «Лілія» б/н від 20 березня 2018 року та від 20 березня 2018 року, ОСОБА_4 та ПСП «Лілія» б/н від 23 березня 2018 року, ОСОБА_5 та ПСП «Лілія» б/н від 21 березня 2018 року, ОСОБА_6 та ПСП «Лілія» б/н від 20 березня 2018 року, Василенко Любов`ю Анатоліївною та ПСП «Лілія» б/н від 21 березня 2018 року, ОСОБА_8 та ПСП «Лілія» б/н від 27 березня 2018 року, ОСОБА_9 та ПСП «Лілія» б/н від 20 березня 2018 року, ОСОБА_10 та ПСП «Лілія» б/н від 20 березня 2018 року, ОСОБА_11 та ПСП «Лілія» б/н від 20 березня 2018 року, ОСОБА_12 та ПСП «Лілія» б/н від 19 березня 2018 року, ОСОБА_13 та ПСП «Лілія» б/н від 20 березня 2018 року, ОСОБА_14 та ПСП «Лілія» б/н від 26 лютого 2018 року, ОСОБА_15 та ПСП «Лілія» б/н від 21 березня 2018 року, ОСОБА_16 та ПСП «Лілія» б/н від 19 березня 2018 року, ОСОБА_17 та ПСП «Лілія» б/н від 20 березня 2018 року, ОСОБА_18 та ПСП «Лілія» б/н від 20 березня 2018 року, ОСОБА_19 та ПСП «Лілія» б/н від 26 лютого 2018 року, ОСОБА_20 та ПСП «Лілія» б/н від 21 березня 2018 року, ОСОБА_21 та ПСП «Лілія» б/н від 22 березня 2018 року, ОСОБА_22 та ПСП «Лілія» б/н від 26 лютого 2018 року, ОСОБА_23 та ПСП «Лілія» б/н від 21 березня 2018 року, ОСОБА_24 та ПСП «Лілія» б/н від 20 березня 2018 року.

Як вже зазначалося заявниця просить розяснити вищевказану ухвалу суду.

Питання щодо розяснення рішення суду регулюються ст. 271 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до приписів ст. 271 ЦПК України розясненню підлягає судове рішення, яке набрало законної сили та яке ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Однак, слід зазначити, що пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що під судовим рішенням, зазначеним у частині третій статті 61 ЦПК України ( 1618-15 ), мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства (рішення, в тому числі й заочне, або ухвала, а також судовий наказ), у порядку господарського судочинства - відповідно до Господарського процесуального кодексу України (1798-12), у порядку адміністративного судочинства - відповідно до Кодексу адміністративного судочинства (2747-15).

Пунктом 21 вищезазначеної Постанови визначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України (1618-15 ) роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Аналізуючи зміст статті 271 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року суд приходить до висновку, що вказана стаття є тотожною статті 221 ЦПК України в редакції Закону України № 1618-IV від 18 березня 2004 року, в звязку з чим вважає за можливе прийняти до уваги вищевказану Постанову Пленуму Верховного Суду України.

Таким чином ухвала Коломацького районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року про витребування доказів не є рішенням в розумінні ст. 258, ст. 271 ЦПК України, а тому розясненню не підлягає, в звязку з чим в задоволенні заяви про розяснення вказаної ухвали слід відмовити.

Разом з цим суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до змісту абз. 1 ч. 11 ст. 84 ЦПК України вбачається, що випадках, передбачених законом, апеляційний загальний суд за місцезнаходженням доказів може витребувати докази на прохання третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу або за заявою сторони (учасника) третейського (арбітражного) розгляду за згодою третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу у справі, що розглядається третейським судом (міжнародним комерційним арбітражем), у порядку, встановленому ст.. 84 ЦПК України

Згідно абз. 2 ч. 11 ст. 84 ЦПК України у разі задоволення відповідної заяви суд може зобовязати особу, у якої такі докази витребовуються, надати такі докази безпосередньо третейському суду або міжнародному комерційному арбітражу або стороні, за заявою якої такі докази витребовуються, для подальшого їх подання третейському суду (міжнародному комерційному арбітражу).

Як вбачається з абз. 3 ч. 11 ст. 84 ЦПК України в ухвалі про витребування доказів суд вирішує питання забезпечення чи попередньої оплати витрат осіб, повязаних із поданням відповідних доказів.

Ухвали, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в апеляційному порядку мають вичерпний перелік, який передбачений ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Ухвала про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України не входить до переліку ухвал які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвала суду від 31 травня 2018 року про витребування доказів по своїй суті є процесуальною ухвалою повязаною з підготовчим провадженням в порядку ст. 84 ЦПК України, яка окремо від рішення суду, в розумінні ст. 353 ЦПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на таку ухвали можуть включатися до апеляційної скарги на рішення суду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня вручення ухвали.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 84 ЦПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 271, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В заяві представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія» ОСОБА_1 про розяснення ухвали Коломацького районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року про витребування доказів у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, Приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія» про визнання недійсними договорів користування чужими земельними ділянками, визнання договорів оренди землі поновленими та зобовязання укласти додаткові угоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складання. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: