Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2018 р. Справа № 608/1369/18

Номер провадження2/608/600/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

В позовній заяві позивачка вказала, що проживає та є власником житлового будинку по вул. Шевченка, 38 в с. Свидова Чортківського району Тернопільської області. У даному будинку, крім позивачки та її чоловіка, зареєстрований колишній співвласник жилого будинку ОСОБА_2, який після продажу будинку в 2005 році добровільно не знявся з реєстрації, хоча фактично з березня 2005 року там не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не має. У позивачки виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. Оскільки іншого способу захисту порушеного права власника немає, ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом та зняти його з реєстраційного обліку.

В серпні 2018 року від позивачки ОСОБА_1 надійшли заяви про зміну позовних вимог, в яких вона просить визнати відповідача таким, що втратив право на житло за адресою: вул. Шевченка, 38 с. Свидова Чортківського району Тернопільської області, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

Від представника позивачки ОСОБА_3 надійшла заява про слухання справи за її відсутності та відсутності ОСОБА_1, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову, просить справу розглядати за його відсутності.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить на праві приватної власності жилий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 38 у с. Свидова Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 березня 2005 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6874741 від 30.03.2005 року.

З копії будинкової книги вбачається, що в с. Свидова Чортківського району по вул. Шевченка, 38 зареєстрований відповідач ОСОБА_2

Згідно довідки № 411, виданої 10.07.2018 року Свидівською сільською радою Чортківського району, ОСОБА_1 зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 і має такий склад сімї: чоловік ОСОБА_4, знайомий ОСОБА_2

Актами обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 22 лютого 2018 року, 20 квітня 2018 року, 27 червня 2018 року встановлено, що в даному господарстві зареєстрований ОСОБА_2, який з березня 2005 року (з дня купівлі житлового будинку) зареєстрований, але не проживає.

Статтею 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Відповідно до частини першої статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартири від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 з березня 2005 року, з часу набуття права власності позивачкою ОСОБА_1 на будинок, і на момент звернення до суду з цим позовом у спірному житловому будинку як член сімї позивачки не проживав, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 82, 141, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житлом, а саме: будинком № 38 по вулиці Шевченка в селі Свидова Чортківського району Тернопільської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суд через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. І. Парфенюк