РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/722/18

2/609/464/2018

"28" серпня 2018 р. Шумський районний суд Тернопільської області

В складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

За участі:

секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

учасники справи - не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 виклад позиції позивача.

1. 06 червня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою визнати відповідача ОСОБА_2.такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться у с.Онишківці, вул.Центральна, 13 Шумського району Тернопільської області.

2. Позов обгрунтований тим, що позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_4, та такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, який на день смерті був власником житлового будинку, який розташований у с.Онишківці, вул. Центральна, 13 Шумського району Тернопільської області.

В даному житловому будинку зареєстрована та проживає позивач ОСОБА_1, як співвласник житла, оскільки житло придбане під час зареєстрованого шлюбу.

Також у даному будинковолодінні зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який останніх тридцять років у ньому не проживає, участі в утриманні житлового будинку не примає.

Позивач стверджує, що реєстрація відповідача у житловому будинку створює їм перешкоди в розпоряджанні житловим приміщенням, а тому просить позовні вимоги задоволити.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 14 червня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 10.07.2018 року

4. Ухвалою суду від 10 липня 2018 року справу було призначено до судового розгляду на 27 липня 2018 року та на 28 серпня 2018 року.

5. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, однак представили письмові заяви в яких просять справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю.

6. Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову суду не представила. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

8. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого на підставі розпорядження Шумської районної державної адміністрації №131 від 27 березня 2001 року, реєстраційний напис №110, вбачається, що померлому ОСОБА_4 належить житловий будинок, який знаходиться у с.Онишківці, вул.Центральна, 13 Шумського району Тернопільської області.

9. ОСОБА_5 свідоцтва про смерть серії І-ИД №127489 від 27.03.2012 року вбачається, що ОСОБА_4 помер 27.03.2012 року.

10. ОСОБА_5 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 25.09.2012 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 одружилися, де після укладення шлюбу останній було присвоєно прізвище «Шевчук».

11. Згідно довідки №176 від 30.05.2018 року виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що позивач ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_4 (помер 27.03.2012р) була зареєстрована і постійно проживала в одному будинку за адресою: с.Онишківці, вул.Центральна, 13 Шумського району Тернопільської області.

12. Згідно довідки №177 від 30.05.2018 року виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що позивач ОСОБА_1 вступила в управління спадковим майном після смерті чоловіка ОСОБА_4, шляхом отримання документів на руки.

13. Згідно довідки про склад сімї № 175 від 29.05.2018 року виданої Шумською міською радою Тернопільської області позивачу ОСОБА_1 вбачається, що окрім неї до складу осіб, які зареєстровані у житловому будинку, який знаходиться у с.Онишківці, вул.Центральна, 13 Шумського району Тернопільської області входять:, ОСОБА_6 (невістка), ОСОБА_2 (племінник).

14. ОСОБА_5 акту обстеження на факт проживання жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 Тернопільської ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 №25 від 29.05.2018 року складених комісією, що створена Шумською міською радою вбачається, що відповідач ОСОБА_2, який зареєстрований в господарстві, яке розташоване в с.Онишківці, вул.Центральна, 13 Шумського району Тернопільської області не проживає.

15. Доказів прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 позивачем ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

ІV. Оцінка Суду.

16. Згідно із вимогами до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

17. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

18. Згідно із положеннями ст. ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

19. Частинами 1,2 статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

20. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуватися ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

21. Вiдповiдно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

22. Згідно із статтею 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

23. Відповідно до частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

24. У ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

25. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

26. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одночасно з цим, відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

27. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

28. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

29. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

30. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 30. Як установлено судом та стверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, позивач ОСОБА_1 не є власником житлового будинку, який знаходиться у с. Онишківці, вул. Центральна, 13 Шумського району Тернопільської області. Спірний житловий будинок належить на праві власності померлому ОСОБА_4.

31. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, та зокрема того, що право власності є непорушним, суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову, а відтак у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з вимогою визнати відповідача ОСОБА_2. такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться у с. Онишківці, вул. Центральна, 13 Шумського району Тернопільської області слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з вимогою визнати відповідача ОСОБА_2 такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться у с. Онишківці, вул. Центральна, 13 Шумського району Тернопільської області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 28 серпня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_7