Справа № 603/702/18
Провадження №2/603/355/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання Бішко І.М.

розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Лазарівська сільська рада

предмет позову: визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області до Лазарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку загальною площею 0,99 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лазарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №057256;

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 09.04.2015 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно оригінал державного акту на право приватної власності на землю.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 01.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину належним чином прийняла, оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

ОСОБА_1 в підготовче засідання не зявилася, в позовній заяві просить розгляд справи проводити в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник Лазарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в підготовче засідання не зявився, суду подав відзив на позовну заяву по суті справи про визнання позову з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 09.04.2015 року у віці 56 року в м.Івано-Франківську помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 187878, актовий запис №8.

Ще за життя померлому належала:

- земельна ділянка загальною площею 0,99 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лазарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №057256, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Лазарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області за №270 від 08.08.2018 року.

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та померлим 09.04.2015 року ОСОБА_2 підтверджуються:

- свідоцтвом про народження серії ІІ-ИД №470619 виданого 07.02.1987 року, згідно якого ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3;

- свідоцтвом про шлюб серії І-НМ №016427 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції відділу реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, згідно якого позивач ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище з «Дворська» на «Бурак».

У відповідності до Акту опитування свідків, складеного Лазарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області за №22 від 13.08.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 на протязі року проживала без реєстрації з своїм батьком ОСОБА_2, доглядала та похоронила його.

Окрім зазначеного судом встановлено, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №057256, виданий Монастириським районним відділом земельних ресурсів 16.05.2003 року ОСОБА_2 втрачено, про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Вісті Придністровя» від 28.09.2018 року.

В звязку з втратою вищевказаного оригіналу Державного акту, приватним нотаріусом Монастириського нотаріального округу ОСОБА_4 було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій у відповідності до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса за №195/01-30 від 05.08.2018 року.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

В першу чергу, відповідно до ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що ОСОБА_1, згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 який помер 09.04.2015 року, як спадкоємець за законом першої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняла оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем, що підтверджується Актом опитування свідків від 13.08.2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів Державного акту на право приватної власності на землю, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу ОСОБА_4

Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений.

З 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Окрім цього, на даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку міг лише її власник.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1273 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії СЕ №372506 ІПН НОМЕР_1), проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до Лазарівської сільської ради, (), юридична адреса місцезнаходження: с.Лазарівка Монастириського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, а саме, на:

-земельну ділянку загальною площею 0,99 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лазарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №057256, в порядку спадкування за законом і яка належала ОСОБА_2, який помер 09.04.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6