Провадження № 22-ц/783/1721/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Рудакова І.П. від 08 травня 2018 року у справі за поданням державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Білика Андрія Ігоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08 травня 2018 року подання державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів Білика А.І. задоволено.Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН-НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: м.Львів, вул. Скрипника, 1/80, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду по справі №464/11106/14-ц.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_4

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні клопотання Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області. Вважає ухвалу протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що безпідставним є твердження суду, що факт ухилення боржника від виконання рішення доведено матеріалами виконавчого провадження. Вказує на те, що він дійсно перебуває в скрутному матеріальному становищі, не має постійної офіційної роботи, соціальних виплат, у нього відсутнє будь-яке нерухоме майно чи транспортні засоби, однак неплатоспроможність не може бути підставою ухиляння від погашення боргу. Зазначає, що акт, складений державним виконавцем не відповідає дійсності, оскільки не зрозуміло на яку адресу виходив державний виконавець для опису майна. Також, вказує, що не відповідає дійсності те, що йому надсилались виклики щодо явки до державного виконавця, оскільки він не розписувався в жодному повідомленні. Крім цього, наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон не є підставою вважати, що апелянт має намір виїжджати за кордон на постійно.

В судове засідання окрім представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3, решта учасників (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено суду не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів подання, апеляційної скарги та пояснень учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ст. 441 ЦПК України, ст.ст. 33, 124 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 18 Закону України «Про державну прикордонну службу», п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» №261/2008р. від 24.03.2008, Роз'яснень Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008р. № 25-32/463/ тазадовольняючи подання державного виконавця, - виходив з того, що на виконанні у Сихівському відділі ДВС м.Львів перебувають виконавчі провадження №55409455, №55409489, №55409521 з виконання виконавчого листа №464/11106/14-ц виданого 07.08.2015 Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 515200,00 грн. боргу за договором позики від 27.08.2013 року, 144000,00 грн. боргу за договором позики від 05.10.2012 року та 1630,38 грн. судового збору. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН-НОМЕР_1), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Як вбачається з матеріалів подання, боржником ОСОБА_4, з часу відкриття вказаного виконавчого провадження жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, не вчинялось. Перевіркою майнового стану боржника встановлено наступне. Згідно з інформаційною довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за №119472746 від 03.04.2017р., вбачається, що у боржника ОСОБА_4, майно належне йому на праві власності відсутнє. Стосовно осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами інформація відсутня. Стосовно осіб-боржників, які отримують пенсії інформації не знайдено. Згідно відповіді ДФС України інформація про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями та інформація про джерела отримання доходів боржників-фізичний осіб - відсутня. Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутній. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області транспорті засоби за боржником не зареєстровані. При виході на дільницю за адресою вказаною у виконавчому документі перевірити майновий стан боржника неможливо оскільки останній відсутній за місцем проживання. Виконавцем 19.12.2017 на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_4 на виклики не з'явився, хоча такі отримав згідно відмітки у рекомендованому повідомленні про вручення, про причини неявки не повідомив. За повідомленням Державної міграційної служби України від 26.12.2017, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FА №807014, виданий 16.09.2015. Таким чином, факт ухилення боржника доведено матеріалами виконавчого провадження, а наявність у ОСОБА_4 невиконаних боргових зобов'язань, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подання державного виконавця підставне та таке слід задовольнити тимчасово обмеживши боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання останнім в повній мірі зобов'язань за відкритим виконавчим провадженням.

Колегія суддів вважає, що такі висновки зроблені без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення, обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Як вбачається із матеріалів справи, державний виконавець Сихівського ВДВС м.Львів Білик А.І. звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником Сихівського ВДВС м.Львів ОСОБА_6, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН-НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань, покладених на нього на підставі виконавчого листа №464/11106/14-ц виданого 07.08.2015 Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 515200,00 грн. боргу за договором позики від 27.08.2013 року, 144000,00 грн. боргу за договором позики від 05.10.2012 року та 1630,38 грн. судового збору. Обґрунтовуючи подання, покликається на те, що на виконанні у Сихівському ВДВС м.Львів перебувають виконавчі провадження №55409455, №55409489, №55409521 з виконання вищевказаного виконавчого листа, в якому ОСОБА_4 є боржником. Однак рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, боржник ухиляється від виконання такого, декларацію не надає, не вживає жодних заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, на виклики державного виконавця не з'являється, а виконати дане стягнення за відсутності боржника не надається можливим. Оскільки боржник добровільно рішення суду не виконує, а вжиті заходи примусового характеру результатів не дали, державним виконавцем подано вказане подання.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Так, згідно ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров'я людей.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну,

встановленого статтею 12 цього Закону;

3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Враховуючи вказані вимоги закону для задоволення подання державного виконавця про здійснення згаданого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Крім цього, згідно ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час звернення із поданням) Боржник зобов'язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може, зокрема, свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 згаданого Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, тощо.

Як вбачається із змісту подання та оскаржуваної ухвали, державним виконавцем не наведено жодних обґрунтованих доводів, що вказували б на неправомірні дії чи бездіяльність боржника, які могли б свідчити про його ухилення від виконання рішення суду, таких обставин відповідно не встановлено і судом.

Сам факт відкриття виконавчого провадження, вчинення дій по його виконанню державним виконавцем та його неналежне виконання боржником, при відсутності належних допустимих, достовірних та достатніх доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, - не свідчать про необхідність тимчасового обмеження конституційних прав боржника, з поданням про що звернувся державний виконавець.

Як вбачається із матеріалів доданих державним виконавцем до подання ним дійсно винесено три постанови про відкриття виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сум боргу за договорами позики та судового збору відповідно до виданих Сихівським районним судом м.Львова виконавчих листів, на підставі рішення цього ж суду від 12.06.2015 року, а також в межах цих виконавчих проваджень винесено постанови про арешт майна боржника. Вказане здійснено на заяви стягувача ОСОБА_2 про прийняття до виконання виконавчих листів (матеріали справи, що підтверджують вказане а.с. 124-135, 140-142). Крім цього, державним виконавцем дійсно вчинено кілька запитів про отримання інформації стосовно майна та доходів боржника (а.с. 136-137).

Однак, жодних даних про те, що боржник належним чином викликався державним виконавцем із покладенням на нього (боржника) обов'язків, про які йшлося вище виконавцем не представлено. Такими доказами не слід вважати виклик державного виконавця боржнику від 19.12.2017 року (а.с. 123), за відсутності будь-яких даних про його надіслання та вручення боржнику. Повідомлення ж про вручення певного поштового відправлення ОСОБА_4 18.04.2018 року, за п'ять днів до звернення державного виконавця із даним поданням до суду не може свідчити про вручення надісланого у грудні 2017 року виклику.

Будь-який інших даних про те що боржник викликався державним виконавцем, умисно на виклик не з'явився; або йому були роз'яснені його права та обов'язки під час виконання судового рішення та незважаючи на роз'яснення покладених на нього обов'язків ним умисно такі не виконані; вчинено інші дії, які б свідчили про умисне невиконання рішення суду, наклад не допуск державного виконавця до належних йому приміщень, місця проживання, тощо - що могло б свідчити про ухилення ним від виконання судового рішення та певні передумови для вирішення питання про звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження згаданих конституційних прав державним виконавцем не надано.

Доводи про вихід державного виконавця на певну «дільницю» за адресою вказаною у виконавчому документі жодними доказами не підтверджені.

Навпаки у апеляційній скарзі боржник вказує про неможливість виконання ним рішення суду через відсутність у нього доходів та майна, ненадходження йому викликів державного виконавця та те, що державний виконавець жодного разу за місцем його проживання не з'являвся та відповідно жодних виконавчих дій не вчиняв.

Державним виконавцем вказаного не спростовано.

Зважаючи на вказане відсутні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Оскаржувана ж ухвала слід вважати постановлена передчасно, без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення у справі такої категорії, встановлення яких є необхідністю при вирішенні питання про вжиття заходу обмеження прав особи, про який йдеться у поданні.

Враховуючи вказане оскаржувана ухвала суду залишатись в силі не може та підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні подання державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Білика Андрія Ігоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа слід відмовити.

Вказаним слід визнати апеляційну скаргу обґрунтованою та задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 08 травня 2018 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Білика Андрія Ігоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра