Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики посилаючись на те, що 14 лютого 2017 року відповідачка позичила у неї гроші в сумі 800,00 доларів США. Відповідачка зобовязалась повернути позичені кошти до 30 березня 2017 року, однак у зазначений строк кошти не повернула. Договором позики було передбачене зобовязання позичальника сплатити пеню в розмірі 1% від суми за кожен день прострочення зобовязання. Позивачка просила суд стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 22 608,00 грн., пеню 1% - за кожен день прострочення в розмірі 119 144,16 грн., 3% річних, що складає 282,60 грн. та судові витрати.

Представник позивачки ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про розгляд справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не сповістила. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши обставини справи та перевіривши наявні у справі докази суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 14 лютого 2017 року було укладено договір позики, про що свідчить оригінал розписки. У вказаній розписці зазначено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в розмірі 800,00 доларів США, які зобовязалась повернути до 30 березня 2017 року. Розпискою було передбачено сплату пені - 1% за кожен день прострочення, у разі несвоєчасного повернення боргу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, ОСОБА_2 зобовязана повернути позику ОСОБА_1. в гривні, що еквівалентно 800,00 доларів США на день передачі коштів.

Відповідно до курсу НБУ гривні до долара США станом на дату ухвалення рішення, курс складає 28,27 грн. за 1 долар США, таким чином розмір заборгованості на день винесення судом рішення становить 22 615,2 грн. (28,27 * 800,00).

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено. що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Таким чином, на відповідачку покладено обовязок сплатити на користь позивачки пеню, передбачену договором позики у розмірі 1% за кожен день прострочення. Право на отримання пені виникло у позивачки - 31 березня 2017 року, а тому проводити розрахунок пені слід з цієї дати.

Кількість днів прострочення зобовязання складає 608. Один відсоток від суми боргу становить 8 доларів США, а тому пеня за кожен день прострочення = 4 864 доларів США (608*8).

За ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 цього кодексу, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3% річних від суми заборгованості (800 доларів США) складає 1 098,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання, є національна валюта України - гривня.

Крім того, у ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-79цс14, від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15.

Судом обраховано суму заборгованості, пеню 1% та 3% річних від простроченої суми на день ухвалення судового рішення. Так загальна сума заборгованості, обрахована судом складає 161 219,04 грн. (22 615,2 /800 дол. США/ + 137 505,28 /4 864 дол. США/ +1 098,56).

В силу ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 142 034,76 грн. загальної заборгованості, яка включає в себе: 22 608 грн. кошти отримані відповідачкою за договором позики, 119 144,16 грн. пеня в розмірі 1% за кожен день прострочення зобовязання та 282,60 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягнення судового збору у розмірі 1 420,35 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст..ст. 264, 533, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3, РНОКПП НОМЕР_4, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, суму боргу за договором позики від 14 лютого 2017 року в розмірі 142 034,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3, РНОКПП НОМЕР_4, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 1 420,35 грн.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної, заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складене 29.11.2018 року.

СуддяОСОБА_4