РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6990/18

Провадження № 2-о/643/577/18

12.07.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря - Постульга О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 27.10.2017 року з грудня 2011 року по 27 жовтня 2017 року.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, 18 червня 2011 року набула право власності на підставі договору купівлі - продажу зареєстрованого в реєстрі за № 948 на

квартиру № 4 у будинку готельного типу за № 6 у м. Харкові, по вул. Фісановича.Після купівлі вищевказаної квартири ОСОБА_3, проживала одна по вищевказаній

адресі, вона була похилого віку та потребувала сторонньої допомоги. Дітей та чоловіка у неї не

залишилось.

Влітку 2011 року ОСОБА_1 почав доглядати ОСОБА_3, надавати їй

фізичну, моральну та матеріальну допомогу. Проте в звязку з похилим віком, стан ОСОБА_3, поступово погіршувався і

потребував більш частішого догляду та допомоги, в звязку з чим наприкінці 2011 року ОСОБА_1

Ю.О., і ОСОБА_3, почали фактично проживати разом за адресою: м. Харків, вул.

ФісановичаАДРЕСА_1.

З цього часу ОСОБА_1, здійснював постійний догляд за ОСОБА_3, як за членом

сімї, допомагав їй у побуті, здійснював ремонт квартири, купував їй ліки, продукти харчування та

одяг за спільні кошти, вони вели спільне домашнє господарство, вели спільний бюджет.

27.10.2017 р. ОСОБА_3 померла, після її смерті ОСОБА_1, здійснив

організацію її поховання. Таким чином, з 2011 року між ОСОБА_1, та ОСОБА_3, виникли фактичні сімейні стосунки, як матері та сина, які продовжувались до самої смерті останньої. Вказані сімейні відносини продовжувались більше ніж 5 років поспіль. У звязку з викладеним заявник звернувся до суду з завою про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Заявник підтримав доводи заяви та просив її задовольнити в повному обсязі.

Зацікавлена особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в засідання не з'явилась, просила слухати справу у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 27.10.2017 р. померла ОСОБА_3, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 2125с від 07.12.2017 року, виданого Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи відділення № 2 відділу судово-медичної експертизи трупів.

Влітку 2011 року ОСОБА_1 почав доглядати ОСОБА_3, надавати їй

фізичну, моральну та матеріальну допомогу.

В звязку з похилим віком, стан ОСОБА_3, поступово погіршувався і

потребував більш частішого догляду та допомоги, в звязку з чим наприкінці 2011 року ОСОБА_1

Ю.О., і ОСОБА_3, почали фактично проживати разом за адресою: м. Харків, вул.

ФісановичаАДРЕСА_1.

З цього часу ОСОБА_1, здійснював постійний догляд за ОСОБА_3, як за членом

сімї, допомагав їй у побуті, здійснював ремонт квартири, купував їй ліки, продукти харчування та

одяг за спільні кошти, вони вели спільне домашнє господарство, вели спільний бюджет.

Факт проживання заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сімєю підтверджується поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5, який пояснив, що заявник ОСОБА_1 в 2011 ,2012 роках звертався до нього для виготовлення решіток на вікна та дверей, що підтверджується копією договору № 238 на виготовлення металевих вхідних дверей та металевих конструкцій від 15.11.2011 року та квитанцією від 02.10.2013 року за оплату виготовлення вікна та балконного блоку в квартирі де він мешкав спільно з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з 2011 року по день смерті ОСОБА_3, поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_7, які являються сусідами покійної ОСОБА_3 підтверджується , що ОСОБА_1 з 2011 року проживав з ОСОБА_8 здійснював постійний догляд за нею , як за членом сімї, допомагав їй у побуті, здійснював ремонт квартири, купував їй ліки, продукти харчування та одяг за спільні кошти, вони вели спільне домашнє господарство.

Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 здійснив

організацію її поховання, відповідно копії накладної б/н від 28.10.2017 року, копії товарного чеку від 28.10.2017 року, які видані на імя ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш пяти років до часу відкриття спадщини

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Згідно Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування»при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Тобто, сім'ю, відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Ці права і обов'язки не обов'язково мають бути обов'язками щодо взаємного утримання.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для встановлення факту проживання заявника ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 однією сім'єю понад п'ять років.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 19, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 293-294 ЦПК України, ст.1268 ЦК України ,суд -

В и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сімєю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, померлої 27.10.2017 року з грудня 2011 року по 27 жовтня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Майстренко О.М.