ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1573/18 Справа № 200/4725/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_2, про визнання кредитного договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 14 січня 2013 року між нею та ТОВ «Порше мобіліті» було укладено кредитний договір № 50007168, згідно умов якого вона отримала кредит у розмірі 260 100 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 31 875 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим позначенням для придбання автомобіля марки «VW», модель «Tiguan» та зобов'язалася повернути вказану суму шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, 16 січня 2013 року між нею та ТОВ «Порше Мобіліті» укладений договір застави відповідно до окремих положень п. 1.1 якого Заставодавець з метою забезпечення виконання викладених зобов'язань заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками: марка Volkswagen Tiguan Style 2,0 TDI 6AKП 140 л.с. WVGZZZ5NZDW563972 рік випуску 2012, колір білий, державний номер НОМЕР_1. За домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 346 800 грн.

Вважає, що у порушення вимог ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем визначено зобовязання в еквіваленті до іноземної валюти.

На підставі вищевикладеного просила визнати недійсними п.п.1.3; 1.3.1; 1.3.2; п.2.4 Загальних умов кредитування. Визнати недійсними графік кредиту, де нарахування встановлюються по курсу долара США. Визнати графік погашення кредиту у наведеному нею вигляді. Визнати погашення кредиту на суму 93 443,01 грн. (89 131, 10 грн. + переплата по процентам 4 311,91,). Визнати погашення процентів по кредиту на суму 70 713 грн. Призупинити нарахування штрафів, пені, збитків з моменту відкриття провадження по справі.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки умовам оспорюваного договору, які є несправедливими у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у порушення чинного законодавства кредит фактично було надано в іноземній валюті.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Порше Мобіліті» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що 14 січня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50007168, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 260 100 грн., що еквівалентно 31 875,00 доларів США, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля -Volkswagen Tiguan Style 2,0 TDI 6AKП 140 л.с. WVGZZZ5NZDW563972, та зобовязалася повернути вказану суму частинами протягом 60 місяців, а також сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 9,90 % річних.

Кредитним договором від 14.01.2013 року визначено, що цей договір складає: загальні умови кредитування; графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами та поручителем у відношенні кредиту, які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсними, позивач у силу ст. 81 ЦПК зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом кредитного договору сторони погодили, що усі платежі за договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування.

Розміри платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у Графіку погашення кредиту. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі (п.1.3.1 Загальних умов кредитування).

Зазначені умови договору стали результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

В момент укладання кредитного договору сторони повинні були та могли передбачати коливання курсу валют, виходячи із загальної ситуації в Україні. Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про національний банк України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком. Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 496 від 12.11.2003 р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Згідно з п. 9.5 Загальних умов кредитування, підписанням цих умов позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила його з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також з правилами надання фінансових послуг, затверджених компанією.

Як вбачається із вказаного кредитного договору, він був підписаний сторонами, і на час його підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час укладання договору сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Отримавши у ТОВ «Порше Мобіліті» грошові кошти, позичальник погодилась з умовами даного договору та здійснювала платежі згідно його умов протягом тривалого часу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що оспорюваний договір кредиту укладено з додержанням вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, положень Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо підстав недійсності спірного договору не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки такі аргументи втрачають правовий сенс за встановлених судом обставин, враховуючи, що істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором внаслідок підвищення курсу іноземної валюти та зростання розміру платежів, які необхідно сплачувати, не є підставою для визнання недійсним кредитного договору, адже положення чинного законодавства хоча і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті (правова позиція Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79 цс14).

Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, відповідач зобов'язався надати позивачу ОСОБА_3 у сумі, визначеній в Кредитному договорі, в українських гривнях.

Відповідно до вищезазначених умов Кредитного Договору, Сума кредиту, у розмірі, погодженому сторонами, була надана позивачу саме в українських гривнях. При цьому, як в Кредитному договорі, так і у всіх додатках до нього розмір платежів встановлюється не в іноземній валюті, а в еквіваленті доларів США.

Згідно п. 1.3. Кредитного договору, Сторони погодили, що кошти у повернення ОСОБА_3 відображають справедливу вартість ОСОБА_3 на момент його видачі та забезпечують отримання відповідачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у Кредитному договорі.

При цьому, навіть у першому рядку Графіку погашення чітко зазначено, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають сплаті за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у дол. США, відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування.

Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Крім того, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В даному випадку, зазначене не суперечить ст. 1054 ЦК України та суті кредитних зобов'язань, оскільки позивач має повернути відповідачеві отримані грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Ст.ст. 524, 533 ЦК України є нормами-засадами, що підлягають застосуванню до усіх без виключення інститутів цивільного права, отже і розповсюджуються на правовідносини глави 71 ЦК України у сфері кредитування, зокрема і споживчого кредитування.

При цьому, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист право споживачів» не містить прямої заборони застосування еквіваленту іноземної валюти у договорі споживчого кредитування при наданні кредиту у національній валюті, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також підлягають відхиленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що умови договору порушують принцип справедливості та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки умовами договору валютні ризики рівномірно розподілено між сторонами та передбачено можливість коригування суми процентів в інтересах обох сторін. Окрім того, жодна з умов кредитного договору не передбачає можливості кредитора змінювати умови договору на власний розсуд.

Отже, під час укладення кредитного договору сторонами були додержані всі вимоги, необхідні для чинності цього правочину, що передбачені нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Судові витрати, понесені в звязку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

ОСОБА_4