Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 754/1028/17

провадження № 61-13381 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва у складі судді Галась І. А.

від 04 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Саліхова В. В., Прокопчук Н. О.,

від 23 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -

ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що 12 лютого 2016 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав останній грошові кошти у розмірі 432 210 грн 90 коп., шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, з кінцевим строком повернення кредиту 12 червня 2048 року. 12 лютого 2016 року між банком та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Оскільки ОСОБА_4 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості, у зв'язку із чим станом на 12 січня

2017 року виникла заборгованість у розмірі 517 007 грн 77 коп., яку банк просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від

23 листопада 2017 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 517 007 грн 77 коп.

Судові рішення мотивовані тим, що ОСОБА_4 належним чином не виконує зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з неї та поручителя на користь позивача у солідарному порядку.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів надання банком позичальнику кредитних коштів, а тому висновок судів про стягнення заборгованості не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє правильність судових рішень лише в межах доводів касаційної скарги щодо отримання чи неотримання позичальником кредиту.

У травні 2018 року від ПАТ «УкрСиббанк» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому банк посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 12 лютого 2016 року між

ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 432 210 грн 90 коп., шляхом зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_4, із відсотковою ставкою 20,90% річних, а остання зобов'язалась повертати кредит та сплачувати відсотки шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 7 536 грн 96 коп. 12-го числа кожного місяця та повернути кредит у повному обсязі не пізніше 12 червня

2048 року.

12 лютого 2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а саме щодо сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, існуючих в теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках основного договору.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 12 січня 2017 року у неї перед банком виникла заборгованість у розмірі 517 007 грн 77 коп., з яких: 431 425 грн 76 коп. - заборгованість за кредитом, 72 003 грн 52 коп. - заборгованість за процентами, 5 250 грн 84 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 8 327 грн 65 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття

610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті

554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала зобов'язань за кредитним договором від 12 лютого 2016 року № 0, який був укладений між нею та ПАТ «УкрСиббанк», у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 517 007 грн 77 коп., дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з позичальника та поручителя на користь позивача зазначеної заборгованості у солідарному порядку.

Доводи касаційної скарги про недоведеність надання банком кредитних коштів безпідставні, оскільки кредит був наданий шляхом перерахування кредитних коштів у повному обсязі з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника відповідно до умов пункту 2.4. кредитного договору (а. с. 55). Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що

ОСОБА_4 здійснювала погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов'язків, які виникли з договору від 12 лютого 2016 року, презумпція правомірності якого не спростована.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 27 березня 2018 року було зупинено виконання рішення суду першої інстанції до закінчення касаційного провадження у справі, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судових рішень, тому виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 04 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від

23 листопада 2017 року - без змін.

Поновити виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 04 вересня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта