РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17749/18

пр. № 2/759/7274/18

21 грудня 2018 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Медвідчук В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в листопаді 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 21 січня 2012 року Солом'янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис № 61.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 21 січня 2012 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Солом'янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис № 61, від даного шлюбу спільних дітей не мають, позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та обов'язки, відносини поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, та втрачено почуття любові один до одного, з 24 серпня 2018 року вони проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, зазначав, що спору щодо поділу спільного майна немає, а тому на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 180, 182, 183 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 08 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, вказував, що з вересня 2018 року він з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим.

Представник позивача підтримав пояснення позивача та просив позов задовольнити.

Відповідач в підготовчому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, підтвердила, що з вересня 2018 року вона з проживають окремо, крім того, після розірвання шлюбу виявила бажання змінити прізвище на «ОСОБА_2».

Згідно з ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2012 року, про що є актовий запис № 61 (а.с. 10 - копія свідоцтва про шлюб).

В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з вересня 2018 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21 січня 2012 року в Соломянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що є актовий запис № 61 - РОЗІРВАТИ.

Прізвище ОСОБА_2після розірвання шлюбу змінити на «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В.П'ятничук