Справа №173/1141/18
Провадження №2/173/797/2018
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
За участю позивача - ОСОБА_1 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням,-
21.05.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_3
20.06.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.
21.06.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 27 вересня 2018 року.
Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.
27.09.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 27.09.2018 року.
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: на підставі договору кпівлі-продажу він є власником житлового будинку з прилеглими будівлями а спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області, 24 листопада 2017 року реєстровий номер 1520
Згідно даних домової книги придбаного ним будинку, з січня 1998 року в його будинку був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який зі слів колишнього власника, певний час мешкав у будинку, але згодом після зняття з реєстрації у Верхньодніпровському комісаріаті 20.11.2001 року виїхав до м. Дніпродзержинська, і з того часу ніколи не з`являвся.
Таким чином на даний час відповідач продовжує бути зареєстрованим у належному йому на праві власності житловому будинку.
Реєстрація відповідача у вищевказаному будинку порушує його права як власника будинку, так як він змушений оплачувати комунальні послуги в підвищеному розмірі, не може розпорядитись належним йому будинком, та в повному обсязі разом з членами своєї сім`ї користуватись даним будинком.
Самостійно він не може зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою так як для цього необхідна його особиста присутність, що й стало підвою звернення до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши, що відповідача зареєстрував у даному будинку, ще бувший його власник. Який був власником будинку до особи, у якої він купив даний будинок. З часу, коли він користується даним будинком, приводить його у належний стан, відповідач жодного разу до будинку не з`являвся та про свої права на проживання в ньому не заявляв.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, відзиву на позовну заяву не надав.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку, посвідченим 24.11.2017 року, приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим № 1520 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно даних домової книги придбаного позивачем будинку та адресної довідки, з січня 1998 року будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який зі слів колишнього власника, певний час мешкав у будинку, але згодом після зняття з реєстрації у Верхньодніпровському комісаріаті 20.11.2001 року виїхав до м. Дніпродзержинська, і з того часу ніколи не з`являвся.
Доказів того, що відповідач був зареєстрований в будинку позивача, як член її сім`ї позивача суду не надано. Крім того відповідач був зареєстрований в житловому будинку не позивачем, а попередніми власниками житлового будинку.
Відповідно до акту депутата Верхньодніпровської міської ради від 26.09.2018 року відповідача ОСОБА_2 , в будинку АДРЕСА_1 не проживає більше 15 років, що підтверджується поясненнями судів, проживаючими по АДРЕСА_1 , доданими до складеного акту.
Таким чином судом встановлено, що відповідно до ст. 71, 72 ЖК України відповідач втратив право на користування належним позивачу будинком, як такий, що не проживає за вказаною адресою більше 6-ти місяців без поважних причин.
Будь-яких доказів для підтвердження факту проживання належному позивачу будинку, наміру користуватись ним, відповідач суду не надав.
Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.
Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не надано доказів того, що він має право власності на спірний будинок, що позивач чи інші особи створювали йому перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням. З чого суд приходить до висновку, що відповідач не має наміру проживати у будинку позивача та користуватись ним.
За даних обставин суд відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав, а саме припинення права користування житловим приміщенням, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з якими погоджується суд, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов`язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 740-80 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , - 704 грн.. 80 коп., на відшкодування понесених судових витрат за сплачений судовий збір.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.10.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 08.10.2018 року

Оприлюднене 08.10.2018 року

Рішення набирає законної сили 07.11.2018 року