пр. № 2-др/759/43/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Святошинский районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Шум Л.М.

за участю секретаря Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву громадянина ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 2-159/01 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами про поділ спільно нажитого майна.

Рішенням Радянського (нині Святошинського) районного суду м. Києва під головуванням судді Морозова М.О. від 25.09.2001 р. у позові ОСОБА_2 про розділ майна відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2002 р. вказане вище судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 24.05.2002 р. Рішення Радянського (нині Святошинського) районного суду м. Києва від 25.09.2001 р. та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2002 р. залишені без змін. В задоволені касаційної скарги ОСОБА_2 відмовлено.

18.12.2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява громадянина ОСОБА_1. про ухвалення додаткового рішення суду по зазначеній вище справі, посилаючись на те, що він є правонаступником сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як їх син. Заявник вважає, що суддя Морозов М.О. постановляючи своє рішення 25.09.2001 р. про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 не скасував накладений в якості забезпечення позову арешт на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з чим заявник ОСОБА_1 просить суд постановити по справі судове рішення та скасувати заходи забезпечення позову.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, суд вважає можливим розглянути заяву у їх Сторони по справі в судове засідання не з'явились, суд вважає можливим розглянути заяву у їх відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто положення ст. 270 ЦПК України чітко регламентує обставини за яких суд може постановити додаткове рішення, а саме: якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Проте, накладення арешту чи скасування заходів забезпечення позову не є позовними вимогами, у зв'язку з чим заявнику необхідно звернутися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 158 ЦПК України, а не із заявою про постановлення по справі додаткового рішення про що в даному випадку просить заявник ОСОБА_1

Дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності та давши їм оцінку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви щодо постановлення у справі додаткового рішення, а тому у її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви громадянина ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 2-159/01 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: