Номер провадження: 22-ц/785/4912/18
22-ц/785/4916/18
Номер справи місцевого суду: 2-2083/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

ОСОБА_2,

за участю:

секретаря Лопотан В.І.,

представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про відвід судді колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Сегеди С.М., а також заяву про самовідвід судді Сегеди С.М. у цивільній праві за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2018 року та на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року про виправлення описки, та за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року про виправлення описки у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на частину житлового будинку,

встановив:

В березні 2005 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_9 про визнання за нею права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с.25-27).

У квітні 2005 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням - квартирою № 2, в будинку № 26, по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, шляхом виселення ОСОБА_5 і ОСОБА_10 із вказаної квартири (т.1, а.с.3-4).

В свою чергу, в червня 2007 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати загальною спільною власністю подружжя вказану квартиру і визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (т.2, а.с.5-10).

В подальшому ОСОБА_5 неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, та в квітні 2017 року подала позовну заяву в остаточній редакції, в якості відповідачів вказала ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_8, які є спадкоємцями первісного відповідача ОСОБА_9, який помер 23.07.2012 року, та відповідно до якого остаточно просила визнати за нею право власності на 13/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_12, 26/16.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_5 вказувала, що 10 жовтня 1981 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2002 року. В період цього шлюбу вони за спільні сумісні кошти подружжя придбали квартиру АДРЕСА_1 за біржовим договором купівлі-продажу нерухомого майна № 3096 від 02.06.1994 р., зареєстрованим на Одеській товарній біржі, який було оформлено на ОСОБА_9, та в якій вони почали проводити реконструкцію. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_9, останнім було завершено реконструкцію згаданої квартири, а в подальшому розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 74 від 03.02.2010 р. квартира АДРЕСА_1 була переведена у домоволодіння з чотирма співвласниками, зокрема співвласником 11/100 частини цього домоволодіння став ОСОБА_9

Пунктом 2 цього розпорядження зобовязано співвласників зазначеного домоволодіння переоформити правовстановлюючі документи на належні їм частки в цьому домоволодінні, але 23.07.2012 року ОСОБА_9 помер, так і не переоформивши правовстановлюючий документ на належну йому частку в домоволодінні.

Також, позивач ОСОБА_5 зазначила, що в довідці КП «ОМБТІ та РОН» від 20.10.2011 року вказано, що у користуванні ОСОБА_9 знаходиться житловий будинок під літ. «А», загальною площею 176,8 кв.м., у тому числі житловою площею 108,9 кв.м., за адресою: вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_12, 26/16, що складає окремо: 8/100 частин приміщень першого поверху, 9/100 частин приміщень другого поверху та 9/100 частин приміщень мансарди, що разом складає 26/100 частин домоволодіння, отже належна їй частка в цьому домоволодінні становить 13/100 частин.

Справа неодноразово розглядалась судами.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено частково (т.4, а.с.138-140).

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 11/200 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_12, 26/16 (колишня кватира № 2 по вул. Пантелеймонівській, 26).

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року заяву ОСОБА_5 про виправлення описки в рішенні Приморського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2018 року по справі №2-2083/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на частину житлового будинку фактично задоволено частково.

Виправлено описку, допущену в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2017 року у справі №№2-2083/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на частину житлового будинку, а саме: вважати вірним та читати прізвище, імя по батькові позивача як «Косинцева Наталя Вільямівна», замість «Косінцева Наталля Вільямівна» (т.4, а.с.143).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2018 року з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_13 в частині визнання за ОСОБА_13 права власності на 11/200 частин домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/ОСОБА_12, 26/16 (колишня квартира АДРЕСА_2) та про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року у повному обсязі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про зміну ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року, доповнивши резолютивну частину ухвали виправленням описок, допущених в рішенні, а саме:

- вважати вірним, та читати дату народження ОСОБА_5 як:«ІНФОРМАЦІЯ_1» замість «ІНФОРМАЦІЯ_2».

- вважати вірним, та читати паспортні дані ОСОБА_5 як:«КМ729518, виданий Портофранківським ВМ Приморського РВ ОМУГУМВС України в Одеській області 22.08.2011р.»замість: «КЕ414568, виданому Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 13.11.1996р.».

- вважати вірним, та читати «зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОМЦБГ» замість «зареєстровано місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3».

- вважати вірним, та читати в резолютивній частині ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2018р. як: «виправитиописку, допущену в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від28.02.2018р.» замість: «виправити описку, допущену в рішенні Приморського районного суду. м. Одеси від 28.02.2017р.», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції від заявника апеляційної скарги ОСОБА_5 надійшла заява про відвід судді колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Сегеди С.М., з посиланням на те, що у неї виникають сумніви в обєктивності і неупередженості вказаного судді при розгляді даної цивільної справи (т.5, а.с.92-98).

Перевіривши законність і обґрунтованість заявленого відводу, заслухавши доповідача, доводи заявника відводу, його представника, думку інших учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність відводу, виходячи з наступних підстав.

Так, заява про відвід суді ОСОБА_14 аргументована тим, що в апеляційній скарзі ОСОБА_3 від 06.05.2018р. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2018р. є посилання на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19.05.2015р. на аркуші 11-му скарги та в доповненні до апеляційної скарги від 07.05.2018р. (т.4, а.с.167).

На аркуші 7 та 8 доповнень прямо наведені витяги з ухвали апеляційного суду Одеської області від 19.05.2015р., а саме: «При цьому районний суд правильно констатував, що спір про розділ майна між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вже був вирішений і це при тому, що з березня 2005р. в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за моїм позовом до ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/2 частини загальної спільної власності колишнього подружжя, що підтверджується листом судді Ільченко Н.А. від 16.02.2015р., а також відповіддю судді Івченко В.Б. від 20.02.2015р.

Таким чином, я вважаю, що суддею-доповідачем ОСОБА_14 ще при винесені ухвали апеляційного суду Одеської області від 19.05.2015р. було «констатовано, що спір про розділ майна між мною та ОСОБА_9 вже був вирішений» і за цієї причини буде необєктивний упереджений розгляд теперішньої цивільної справи по рішенню Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2018р., так як фактично суддя-доповідач ОСОБА_14 вже виклав свою думку про поділ майна між мною, ОСОБА_5 та ОСОБА_9, який вже вирішений в 2002 році».

Крім того, заявник відводу вказала, що на її думку підтвердженням того, що вказана цивільна справа буде розглянута упереджено, необєктивно і є ухвала апеляційного суду Одеської області від 02.05.2018р. за підписом судді-доповідача ОСОБА_14, ухвала апеляційного суду Одеської області від 05.05.2018р., повідомлення апеляційного суду Одеської області від 05.05.2018р., з яких видно, що вивчення матеріалів справи, апеляційних скарг, встановлення кола учасників справи було недобросовісним, що полягає в наступному.

Так, в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 02.05.2018р. незаконно вказано про те, що «всі апеляційні скарги відповідають вимогам ст. 356 ЦПК України і тому підстави для відмови у поверненні апеляційних скарг або відмови у відкритті апеляційного провадження у справі, передбачені ст.ст. 357, 358 ЦПК України, відсутні, суддя-доповідач вважає за необхідне відкрити апеляційне провадження у справі» (т.4, а.с.220-221).

У звязку з цим, заявник ОСОБА_5 вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2018р. не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України і до цієї апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення суду повинні бути застосовані вимоги ст.ст. 357, 358 ЦПК України.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушені вимоги ч.2 п.2 ст. 356 ЦПК України, оскільки відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків;відсутній номер та серія паспорту; на аркуші 2 в пункті першому ОСОБА_15 вказує про те, що з 2015р. вона не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, а проживає в Арцизькому районі с.Садове, і тому вона не отримувала судових повісток, ухвал суду і т.д. і тому вона нічого не знає по справі, не ознайомлена з матеріалами і т.д.

Однак, в апеляційній скарзі, як у всіх своїх заявах саме ОСОБА_3 знову вказує адресу свого проживання - м.Татарбунари, вул. Борисівська, 19-А, а не Арцизький район, с.Садове.

Крім того, на аркуші 12-му апеляційної скарги, закінчуючи свої аргументи для скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2018р., ОСОБА_3 керується ст.ст. 291-297, 307, 309 ЦПК України, якими не регулюється питання щодо порядку розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Також заявник відводу вказала, що про поважність причин, з яких було пропущено строк на апеляційне оскарження, мотивація чому ігнорувались судові засідання по справі ОСОБА_3 згідно вимог закону необхідно було надати при поданні скарги, коли вирішується питання про поновлення строку і т. інше через апеляційний суд, а не приватним шляхом, по пошті надсилати учасникам справи клопотання про приєднання матеріалів щодо поважних причин від 24.05.2018р., яке заявник отримала 1.06.2018р.

Також заявник відводу вважає, що поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду ОСОБА_3, матеріали справи не містять.

Крім того, самим головним аргументом невідповідності апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси вимогам ст. 356 ЦПК України, на думку заявника апеляційної скарги є те, що всупереч вимогам ч.4, п.3 ст. 356 ЦПК України при подачі ОСОБА_3 апеляційної скарги невірно сплачено судовий збір.

Зазначені обставини призвели до того, що позовна заява ОСОБА_5 та уточнення позовних вимог відповідають всім приписам Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита та вимогам цивільно-процесуального законодавства України, а апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2018р. не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України і повинна була апеляційним судом суддею-доповідачем ОСОБА_14 згідно вимог ст. 357 ЦПК України - залишена без руху.

Але, не дивлячись на такі серйозні недоліки апеляційної скарги ОСОБА_3, на думку заявника відводу ОСОБА_5 суддя-доповідач ОСОБА_14 всупереч цивільно-процесуальному законодавству відкрив провадження у справі.

Крім того, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.05.2018р. заяву ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення від 28.02.2018р. було задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою також задоволено заяву ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 26.03.2018р.

Крім того, про заяву ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2018р. та її апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду та про те, задоволено заяву чи поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали від 26.03.2018р. нічого не вказано в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 02.05.2018р., але на думку заявника відводу незаконно вказано про відкриття апеляційного провадження зокрема, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу від 26.03.2018р. про виправлення описок.

7 травня 2018р. до апеляційного суду Одеської області були подані доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2018р., але всупереч вимогам цивільно-процесуального законодавства, ст. 361 ЦПК України - вказані доповнення до апеляційної скарги не були надіслані всім учасникам справи.

Крім того, заявник відводу зазначила, що в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 05.05.2018р. вказано, що в процесі підготовки справи до апеляційного розгляду зясовані питання та здійснені дії передбачені ч.1 ст. 365 ЦПК України, та в судове засідання викликано осіб, які беруть участь у справі (т.4, а.с.222).

Згідно повідомлення апеляційного суду Одеської області від 05.05.2018р. судова повістка, копії документів, скарг направлені на ім'я ОСОБА_9, який помер 23 липня 2012 року і в матеріалах справи є свідоцтво про його смерть і майже в кожній заяві до суду учасники процесу вказують про цей факт.

Також на ім'я ОСОБА_10 направлена судова повістка про виклик до суду на 05.06.2018р., але вказана особа, яка є матірю ОСОБА_5, померла 10 листопада 2015 року і в матеріалах справи також є свідоцтво про її смерть.

Всі вищевикладені обставини викликають сумнів у заявника відводу ОСОБА_5 в неупередженості і обєктивності судді Сегеди С.М. при розгляді даної цивільної справи.

Вирішуючи питання про обгрунтованість чи необгрунтованість заявленого відводу, колегія суддів апеляційного суду Одеської області виходить з наступного.

Так, дійсно ухвалою апеляційного суду Одеської області у складі суддів Гайворонського С.П., Кононенко Н.А., Сегеди С.М. від 19.05.2015р. апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_16 були відхилені, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2015р. було залишено без змін (т5., а.с.99-105).

Однак зазначене судове рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили, не спростовано в касаційній інстанції, а тому підстав для відводу судді Сегеди С.М., які передбачені ст.ст. 36, 37 ЦПК України матеріали справи не містять.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Що стосується того, що суд незаконно поновив строк ОСОБА_3 на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2018 року відкрив апеляційне провадження у справі, то вони є необгрунтованими, оскільки суддею доповідачем Сегедою С.М. повністю вмотивована ухвала, з яких підстав він вважає, що строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення пропущено ОСОБА_3 з поважних причин.

Що стосується доводів заявника відводу про те, що суддя-доповідач незаконно відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року про виправлення описки, не вирішивши питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, то колегія суддів зазначає, що строк на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року про виправлення описки, апелянтом ОСОБА_3 не пропущений, тому суд не вирішуіваву питання про поновлдення цього строку.

Стосовно доводів заявника відводу про те, що суд прийняв апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України і повинна була апеляційним судом суддею-доповідачем ОСОБА_14 згідно вимог ст. 357 ЦПК України - залишена без руху, то вони є частково слушними, однак суддя-доповідач відкрив провадження у справі, враховуючи давність виникнення спору між учасниками справи, який перебуває на розгляді судів більше 13 років, і необхідністю його як найшвидшого вирішення.

В свою чергу, постановлення ухвали про усунення недоліків апеляційної скарги безспірно призвело б до затягування розгляду даної справи, у тому числі за апеляційною скаргою заявника відводу ОСОБА_5

Зазначені обставини також стосуються вирішення питання про повну сплату судового збору апелянтом ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги на судове рішення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 4 ст. 134 ЦПК України, суд остаточно визначає розмір судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, за наслідками розгляду справи. Тобто, колегія суддів не позбавлена можливості вирішити питання про сплату судових витрат і їх розподіл між сторонами за наслідками розгляду справи.

Також слід зазначити, що 16.07.2018 року апелянт ОСОБА_3 сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2018 року у сумі 4950 грн. (т.5, а.с.140-141).

Що стосується доводів заявника відводу ОСОБА_5 про те, що їй не були направлені доповнення до апеляційної скарги, подані ОСОБА_3, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2018р., то колегія суддів зазначає, що вказані доповнення надійшли до суду поза межами строку на апеляційне оскарження судового рішення, у звязку з чим та на підставі ч. 1 ст. 364 ЦПК України не прийняті судом апеляційної інстанції до розгляду, а тому їх копії не були направлені учасникам справи для ознайомлення.

При цьому, статтею ст. 361 ЦПК України, на що безпідставно посилається заявник відводу ОСОБА_5, вказані правовідносини не регулюються.

Що стосується направлення судових повісток на адресу ОСОБА_9, який помер 23 липня 2012 року, і ОСОБА_10, яка померла 10 листопада 2015 року, то колегія суддів зазначає, що судові повістки помилково направлені вказаним особам, при цьому помічником судді Сегеди С.М., а не суддею-доповідачем ОСОБА_14 (т.5, а.с.1).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду Одеської області дійшла висновку про надуманість і необгрунтованість заявленого відводу судді-доповідачу ОСОБА_14, оскільки всі вищевикладені обставини не можуть бути підставою для відводу вказаного судді.

Враховуючи, що інших обєктивних даних про те, що суддя колегії суддів Сегеда С.М. є необєктивним і упередженим при розгляді даної цивільної справи, матеріали справи не містять, то заявлений відвід є необгрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

Разом з тим, у відповідності до ст.39 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву суді-доповідача ОСОБА_14 про самовідвід, оскільки всі вищевикладені обставини в своїй сукупності викликають в учасників справи сумніви в обєктивності і неупередженості вказаного судді, у звязку з чим він не може приймати участь при розгляді даної цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 368, 381, 389 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Заяву ОСОБА_5 про відвід судді Сегеди С.М. вважати необґрунтованою.

Заяву про самовідвід судді Сегеди С.М. задовольнити.

Цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2018 року та на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року про виправлення описки, та за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року про виправлення описки, у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на частину житлового будинку, передати до канцелярії для проведення повторного автоматизованого розподілу справи іншому судді-доповідачу.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.07.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_17

ОСОБА_2