Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 333/5622/18

Провадження № 2/333/2759/18

26 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання Кунець В.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_3, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна Запорізької міської ради про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою № 46 (житловою площею - 16,7 кв.м.) у гуртожитку по вул. Дослідна станція, буд. 74 у м. Запоріжжі. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.Будинок № 74 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради. У кімнаті № 46 загальною площею 27, 25 кв.м. по вул. Дослідна станція № 74 у м. Запоріжжя зареєстрований ОСОБА_3. Згідно актів складених комісією комунального підприємства Наше місто встановлено, що громадянин ОСОБА_3 не мешкає в кімнаті № 46, в кімнаті немає майна, особистих речей і документів відповідача. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ніхто відповідачу не чинив і не чинить. Житловим приміщенням ОСОБА_3 не користується та не проживає без поважних причин, відомості про його місце перебування на теперішній час відсутні.

22.06.2018 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження по справі. Вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

20.07.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов відзив відповідача, згідно з яким відповідач вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню. Обгрунтовує свої заперечення тим, що він постійно користується житловим приміщенням, його контактні номери телефонів знаходяться на вахті у гуртожитку, зі всіма черговими гуртожитку знайомий особисто, регулярно сплачує рахунки за комунальні послуги. Він часто буває у відрядженнях, як на території України так і за кордоном. Акти, які складені про його відсутність в кімнаті, складені без фактичного виходу до його кімнати у дні, коли він бував у відрядженні.

06.09.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи: Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, позовні вимоги підтримала з мотивів зазначених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів, які викладені у відзиві.

Представник третьої особи - Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника та заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи - Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав та будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надавав, в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце слухання справи.

Судом встановлено, що згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 32778479 від 28.01.2015 року, гуртожиток літ.А-5 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, буд. 74 є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (а.с. 7).

Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 14.07.2016 року відповідачу ОСОБА_3 видано Ордер на жилу площу в гуртожитку № 415 серія Г, на право зайняття кімнати № 46 площею 16,6 кв.м. в гуртожитку по вул. Дослідна станція буд. № 74 (а.с. 32).

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.11.2014 року по теперішній час ( а.с.21).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 6 та ч. 1 ст. 127 ЖК УРСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Відповідно до предмету позову, Запорізька міська рада просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловою площею в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, з тих підстав, що відповідач не проживає в гуртожитку більше шести місяців.

Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР (висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладений в Аналізі судової практики застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»)

Згідно зі ст.ст. 71,72 ЖК України, у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. При цьому тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності.

Згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України)

Виходячи зі змісту ст.77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження викладених у позові обставин, які свідчать про тривале - більше шести місяців не проживання відповідача за спірною адресою, долучено наступні докази, які були предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті.

За змістом актів, підписаних представниками КП Наше місто 04.07.2017 р., 02.08.2017 р., 07.09.2017 р., 23.10.2017 р., 02.03.2018 р., 02.04.2018 р. вбачається, що було проведено обстеження житлового приміщення за адресою:. Запоріжжя, АДРЕСА_2. Під час обстеження виявлено, що кімната № 46 зайнята, наймач ОСОБА_3 в кімнаті не проживає, на момент обстеження в кімнаті мешкає квартирант.

Суд критично ставиться до вищевказаних актів, оскільки з наданих актів не вбачається, в який час доби (нічний чи денний) та у який способом проводилось обстеження (чи була комісія допущена в житлове приміщення, і якщо ні, то з яких причин). В актах вказаний висновок, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в зазначеній кімнаті, але зі змісту актів не зрозуміло на підставі яких даних чи доказів комісія при складанні актів дійшла вказаного висновку. В деяких наданих актах вказано зі слів сусідів, що в кімнаті мешкає квартирант. Однак сама особа, яка мешкає в житловому приміщенні, до участі в складанні актів залучена не була, жодних пояснень не давала, що ставить під сумнів достовірність таких актів.

Крім того вказані акти спростовуються поясненнями відповідача, який в судовому засіданні пояснив, що він працює в якості торгового представника ТОВ НВФ Міда Лтд, та його робота повязана з постійними відрядженнями, тому його часто не буває вдома, що також підтверджується наданою відповідачем довідкою ТОВ НВФ Міда Лтд, № 1354 від 27.09.2018 року (а.с.102). Під час складання більшості зі вказаних актів відповідач перебував у відрядженнях за межами України.

Пояснення відповідача підтверджуються відмітками в закордонних паспортах відповідача, згідно з яким він перебував за межами України під час складання актів 23.10.2017 р., 02.03.2018 р., 02.04.2018 р. (а.с. 34-38).

За наведених обставин, доказів безперервного не проживання відповідача більше шести місяців за спірною адресою, що були б підставою для правомірного застосування положень статті 72 ЖК УРСР суду не надано, що дає підстави прийти до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України)

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України)

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Запорізької міської ради до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради (Код в ) до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради (Код в ), Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (Код в ), Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради (Код в ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне текст судового рішення складено 28.12.2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова