Справа № 629/5310/18
Номер провадження 2/629/1825/18
21.11.2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Карщука Т.О., за участю секретаря Котяй А.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 08.02.2013 року реєстраційною службою Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області їй на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 6АДРЕСА_1. Окрім неї, в даній квартирі зареєстровані її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та колишній чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Проте, починаючи з квітня 2002 року ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, особистих речей та майна, яке йому належить в квартирі немає, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, благоустроєм квартири не займається. Як власник квартири, вона ніяких договорів оренди, найму чи піднайму з відповідачем не укладала, ніяких обовязків перед ним не має. Жодних перешкод у користуванні квартирою вона йому не чинить, за захистом свого порушеного права на проживання відповідач ні до суду ні до інших державних органів не звертався. Вона неодноразово при зустрічі зверталася до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку, він не заперечував, але до теперішнього часу не знявся з обліку. Факт реєстрації відповідача у її квартирі створює позивачу проблеми при оформленні субсидії, у звязку з тим, що вона не може надати у відділ субсидії довідку про його доходи. В звязку з чим, позивач змушений звертатися до суду з позовом, в якому прохає визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 6АДРЕСА_1.
25.10.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
09.11.2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він прохає справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 380574, виданим 08.02.2013 року реєстраційною службою Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області є власником квартири, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 6АДРЕСА_1(а.с.6).
В даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «ФОРТУНА 2» за № 119 від 25.09.2018 року (а.с.8).
З квітня 2002 року ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає, особистих речей та майна, яке йому належить в квартирі немає, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, благоустроєм квартири не займається.
Факт не проживання ОСОБА_2 за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 6АДРЕСА_2 підтверджується актами складених головою Житлово будівельного кооперативу № 11 та головою правління ОСББ «ФОРТУНА 2» 9 (а.с.9,10,11,12).
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.
Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідача, тощо.
Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався.
Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідач був зареєстрований як член сімї власника житла, у спірній квартирі він відсутній та не проживає без поважних причин понад один рік, будь-які домовленості між відповідачем і власником житла відсутні. Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають вимогам закону, а також з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти задоволення возову, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 6АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка с. Анучіне, Анучинського району, Приморського краю, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, м-н. 6АДРЕСА_1.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, м-н. 6АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, м-н. 6АДРЕСА_3.
Суддя Т.О.Каращук