АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/318/18Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/789/847/18 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

за участю секретаря - Дудіна Т.В.

та представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №609/318/18 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2018 року, ухваленого суддею Ковтуновичем О.В., повний текст якого складений 17 липня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

у березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, які були збільшені під час розгляду справи, про стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 11 серпня 2006 року, який був розірваний рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2013 року. Під час даного шлюбу, у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу, син проживає разом із матір'ю, яка самостійно, власними силами, матеріально забезпечує, доглядає та виховує їхню дитину. Відповідач після розлучення не підтримує ні з позивачкою, ні з їхнім сином ніяких відносин, матеріально його не забезпечує та не надає йому жодної допомоги.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2018 року позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, жителька АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_5, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, житель АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_6, ідентифікаційний номер - НОМЕР_4) про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня набрання рішенням законної сили.

У відповідності до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", звільнено ОСОБА_3 від сплати судового збору.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 просить пункт 2 рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 березня 2018 року - дня пред'явлення позову, посилаючись на те, що судом проігноровано ч.1 ст.191 СК України, в якій вказано, що аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову, тобто з 12 березня 2018 року, а не з дня набрання рішення законної сили.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №491.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Задовольняючи позов, в частині визначення моменту стягнення аліментів, суд першої інстанції зазначив, що аліменти слід стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили, оскільки пунктом 23 постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції не погоджується оскільки неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині дати початку стягнення аліментів, а в решті рішення не оскаржується. Тому колегія суддів переглядає лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Як зазначено в ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом встановлено, що в сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який зареєстрований 11 серпня 2006 року, актовий запис №38 (а.с. 10), після його розірвання, дитина проживає разом із матір'ю, що відповідачем не оспорюється.

Більше того, ОСОБА_3 звернувся у суд із клопотанням про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їхнього сина в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до статті 182 СК України (а.с. 23-25).

Однак, визначаючи момент стягнення аліментів, суд першої інстанції зазначив, що аліменти слід стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили, оскільки пунктом 23 постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.

Вказана рекомендація ВСУ стосується лише випадку, де визначається новий розмір аліментів, а в даній ситуації аліменти на утримання дитини призначаються вперше, а тому слід застосовувати положення частини першої статті 191 СК України, де вказано аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції, який стоїть на позовній заяві, що позов був пред'явлений у суд 12 березня 2018 року, тому аліменти слід стягувати починаючи з 12 березня 2018 року, тобто з дня пред'явлення позову.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2018 року в частині визначення дати початку стягнення аліментів слід змінити, зазначивши про початок стягнення аліментів з моменту пред'явлення позову, тобто з 12 березня 2018 року.

Судові витрати понесені в зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2018 року щодо визначення дати початку стягнення аліментів змінити, зазначивши про початок стягнення аліментів, з моменту пред'явлення позову, тобто з 12 березня 2018 року.

Судові витрати понесені в зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 30 серпня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи