Провадження №2/521/4646/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Шкребтієнко Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася позивач з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 8 000 гривень щомісячно. Однак, в подальшому позивач зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила стягнути 2 000 гривень щомісячно.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19.12.2015 року сторони зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час сторони разом не проживають вже тривалий час, спільного господарства не ведуть, будь які сімейні та шлюбні відносини припинені. Також, позивач вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної доньки, не приймає участі у її виховані, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Позивач у судовому засіданні участі не приймала, однак надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000 гривень щомісячно.

Відповідач також не приймав участь у судовому засіданні, надав заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі 2 000 гривень щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2015 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом державної РАЦС у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис за №3476 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД №248557).

Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сімю.

Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем. Тому, враховуючи згоду обох з сторін на розірвання шлюбу, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині розірвання шлюбу.

Витрати при оформлені розірвання шлюбу в органах РАЦС у розмірі 17 гривень суд вважає покласти на відповідача.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне.

В період шлюбу, а саме 29.10.2015 року, у сторін народилась дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №456513 від 03.11.2015 року.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обовязок батьків.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів».

Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що сторони прийшли згоди в частині розміру аліментів у 2 000 гривень.

Таким чином, проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів у розмірі 2 000 гривень щомісячно.

Згідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 05.10.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави за вимоги стосовно стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19.12.2015 року Відділом державної РАЦС у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис за №3476 (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №248557), між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС у сумі 17 (сімнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, відповідно до закону, починаючи з дня подання позову, а саме з 05.10.2018 року та до досягнення дитиною - ОСОБА_3 повноліття, тобто до 29.10.2033 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками процесу до апеляційного суду Одеської області в тридцятиденний термін. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий