Справа № 367/1728/18 Головуючий у І інстанції Саранюк Л. П.
Провадження № 22-ц/780/2681/18 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 49 29.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі

головуючого Голуб С.А.,

суддів: Іванової І.В., Приходька К.П.

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 2003 року він отримує пенсію в розмірі 3 200 грн. на місяць. До вересня 2014 року позивач мешкав у м. Алчевськ Луганської області за адресою: АДРЕСА_1. З серпня 2014 року позивач був змушений покинути місце постійного проживання з метою уникнення негативних наслідків тимчасової окупації частини території Луганської області та збройного конфлікту. На даний час позивач перебуває на обліку в Ірпінському УПСЗН як внутрішньо переміщена особа та отримує адресну допомогу 880,00 грн. Інших джерел доходу позивач не має. Однак, пенсія та адресна допомога не забезпечують йому необхідного мінімуму для проживання.

Позивач зазначає, що він є хворою людиною та потребує постійного лікування, що вимагає значних витрат. У 2002 році позивача було госпіталізовано та постановлено висновок форма між хребцевої грижі. З 01 березня 2018 позивач поставлений на медичне обслуговування в Ірпінській амбулаторії ЗПСМ № 1, у висновку із медичної карти постановлено пошкодження МКЗ правого колінного суглоба. Крім того, позивач вимушений постійно лікуватися від таких хвороб як: гіпертонія, глаукома, катаракта, проблеми з серцем, невралгія та інше. Позивач також орендує житло.

У зв'язку з вище викладеним просив суд стягнути з відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.03.2018 і довічно.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3, в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.03.2018 і довічно.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення може вплинути на розмір аліментів, який буде визначено за її позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з відповідача аліментів на дитину. Позов у справі вважає надуманим, який подано для зменшення розміру аліментів на сина.

Окрім того, зазначає, що у позивача у справі є ще донька, яка також може надавати матеріальну допомогу своєму батькові.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суд першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримала. Разом із тим, просила не відмовляти у позові, а зменшити розмір аліментів до ? частини з усіх видів заробітку. Вважала, що такий розмір аліментів не буде порушувати право її дитини на отримання аліментів від ОСОБА_4

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечували. Пояснили суду, що позивач ОСОБА_3 має намір продати дві належні йому на праві власності квартири, які знаходяться на тимчасово окупованій території в м. Алчевську Луганської області і кошти, отримані від продажу квартири, витратити на придбання житла в м.Києві чи Київській області для відповідача ОСОБА_4 Однак при цьому позивач залишається без житла, з маленькою пенсією, а тому йому потрібні будуть кошти для оренди житла і лікування. Саме тому він вирішив стягнути в судовому порядку аліменти з сина, а син ОСОБА_4 погодився із цим, написавши до суду відповідну заяву про визнання позову, оскільки це буде гарантією на майбутнє отримувати від сина утримання у випадку його відмови від такого утримання у добровільному порядку.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 є особою взятою на облік як внутрішньо переміщеною, що підтверджується Довідкою від 29.06.2016 № НОМЕР_1.

2003 року ОСОБА_3 отримує пенсію у розмірі 3 200,00 грн. на місяць.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Ірпінському УПСЗН як внутрішньо переміщена особа та отримує адресну допомогу 880,00 грн.

ОСОБА_3 є хворою людиною та потребує постійного лікування, що вимагає чималих витрат. У 2002 році позивача було госпіталізовано та постановлено висновок форма між хребцевої грижі. З 01 березня 2018 позивач поставлений на медичне обслуговування в Ірпінській амбулаторії ЗПСМ № 1, у висновку із медичної карти постановлено пошкодження МКЗ правого колінного суглоба. Крім того, позивач вимушений постійно лікуватися від таких хвороб як: гіпертонія, глаукома, катаракта, проблеми з серцем, невралгія та інше. Позивач також винаймає житло.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 встановлено, що батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 59 років.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було подано заяву про визнання позову у повному обсязі.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ст.. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З врахуванням наведених норм Сімейного кодексу України, а також визнання відповідачем позову, суд першої інстанції мав встановити сімейний стан сторін, а саме наявність у відповідача інших утриманців, а також чи не буде у зв'язку із таким визнанням позову і стягненням аліментів з відповідача, порушуватись права цих утриманців. Однак суд першої інстанції ці обставини не перевіряв.

Як встановлено судовою колегією, ОСОБА_4 на час вирішення спору мав дружину ОСОБА_2 (а.с.38) та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.39), а тому мав обов'язки щодо утримання малолітньої дитини, відповідно до вимог ст.180 СК України. Оскільки з березня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживають окремо, в квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на дитину у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. В свою чергу, ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про визнання позову у повному обсязі.(а.с.45,105,122 )

Таким чином, у ОСОБА_4 існує обов'язок утримувати як непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги, так і малолітню доньку, яка проживає з матір'ю ОСОБА_2

Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» ( Закон - N 1404-VIII) загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Враховуючи наведене, стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 в розмірі ? частини заробітку і на користь ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_6 у розмірі ? частини заробітку буде перевищувати 70 відсотків заробітної плати, що є неприпустимим відповідно до наведеної норми, а тому права дитини на належне утримання батьком ОСОБА_4 будуть порушені. Ці обставини дають підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 частково і зменшення розміру аліментів, які були стягнуті рішенням суду першої інстанції з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_3 з ? частини заробітку до ? частини заробітку.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 при зверненні до суду з апеляційною скаргою сплатила судовий збір в розмірі 1057 грн. 20 коп., оскільки колегією суддів вирішено її апеляційну скаргу задовольнити частково, то з позивача ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 528 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2018 року змінити в частині визначення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, визначивши їх у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок сплаченого нею судового збору за подачу апеляційної скарги 528,6 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення буде складено 30 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: