Справа № 461/7165/18
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"08" жовтня 2018 р. суддя Галицького районного суду міста Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення наявності правочину,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення наявності правочину.

Позивачем станом на день винесення даної ухвали не виконано вимог ухвали суду від 26.09.2018 року про залишення без руху позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Суд повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець, держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення, вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Також, Суд наголошував, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

В пункті 24 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відсутність чіткого викладу змісту позовних вимог позбавляє відповідачів права належно відстоювати свою позицію.

Вважаю, що позиція суду при прийнятті рішення про залишення позовної заяви без руху повною мірою забезпечила можливість позивача у встановлений Законом спосіб реалізувати своє право на доступ до правосуддя та судовий захист його прав і законних інтересів.

Крім того, розяснення позивачу положень діючого законодавства, в тому числі його положень, які регламентують порядок звернення з позовною заявою до суду, в повній мірі відповідають принципам закладеним в ч. 4 ст. 12 ЦПК України, у відповідності до яких суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Мотиви покладені в основу даного судового рішення також дозволяють в повній мірі забезпечити дотримання принципів закладених у положеннях ч.ч.1,2 статті 12 ЦПК України, згідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Суд також керується положеннями статті 13 ЦПК України, згідно яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Таким чином, приходжу до висновку, що подана заява, з вищенаведених підстав, не відповідає вимогам ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (ч.ч.1,3 ст.4 ЦПК України).

За наведених обставин, вважаю, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу, що не позбавляє останнього права повторного звернення до суду з аналогічним позовом після усунення недоліків, які були підставою для повернення позову.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя -

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення наявності правочину - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Стрельбицький В.В.