Справа № 2-о/593/33/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"20" липня 2018 р.

в складі: судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

з участю заявниці ОСОБА_1

представника заявниці- адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, за участі заінтересованої особи Бережанського об»єднаного Управління пенсійного фонду України Тернопільської області про встановлення юридичного факту належності правовостановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що трудова книжка НОМЕР_1 від 10 квітня 1979 року, заведена на ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обгрунтування заяви зазначила, що на даний час вона має право на отримання песії за віком. Для реалізації свого права вона звернулася до органів пенсійного фонду для оформлення документів, однак їй дано відповідь, що трудова книжка не може бути взята до уваги, так як на її титульній сторінці у графі по батькові російською мовою з виправленням вказано - «ОСОБА_1», а у паспорті, виданому на її прізвище «ОСОБА_1» російською мовою вказане по батькові «ОСОБА_1», а відтак неможливо здійснити ідентифікацію особи і рекомендовано звернутися до суду для усунення даних розбіжностей.

У судовому засіданні у своєму вступному слові представник заявниці адвокат ОСОБА_2 пояснив, що заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Городок Львівської області. Її родинним прізвищем було прізвище «ОСОБА_1». Після закінчення школи вона працювала на швейній фабриці, де була заведена її трудова книжка на прізвище «ОСОБА_1». У 1979 році заявниця вийшла заміж і змінила прізвище на «ОСОБА_1». Згодом шлюб розірвала, 21 лютого 1987 року вийшла заміж вдруге і прийняла прізвище чоловіка «ОСОБА_1». ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Згодом заявниця знову вийшла заміж, при цьому змінивши прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». На даний час заявниця оформляє документи для отримання пенсії і на титульній сторінці її трудової книжки НОМЕР_1 від 10 квітня 1979 року містяться закреслення її прізвищ, у зв»язку із чим дана трудова книжка не приймається до уваги органом пенсійного фонду.

У вступному слові заявниця ОСОБА_1 вимоги, викладені в заяві підтримала. Дала пояснення, аналогічні тим, що дав її представник.

У вступному слові представник заінтересованої особи Бережанського об'єднаного УПФ Тернопільської області Дарморіс О.М. зазначила, що не заперечує щодо задоволення заяви у випадку надання заявницею доказів в підтвердження зміни прізвища.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці та її представника, взявши до уваги думку та відзив на заяву представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявниці є підставними і підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім»ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Городок Львівської області і її родинне прізвище «ОСОБА_1». Трудову діяльність заявниця розпочала з 21 липня 1978 року на Городоцькій швейній фабриці на посаді швеї, де і було заведено 10 квітня 1979 року трудову книжку НОМЕР_2 на ім?я «ОСОБА_1»

21 липня 1979 року заявниця уклала шлюб і змінила прізвище на «ОСОБА_1» Даний шлюб розірвано 16 грудня 1986 року і заявниця повернулась на родинне прізвище «ОСОБА_1».

21 лютого 1987 року заявниця вдруге вийшла заміж і прийняла прізвище чоловіка «ОСОБА_1».

Після смерті чоловіка ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3), заявниця знову уклала шлюб із ОСОБА_7 та прийняла його прізвище «ОСОБА_1», про що 03 червня 2009 року в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний запис.

Такі зміни прізвища заявниці знайшли своє відображення у її трудовій книжці

Окрім цього, записи ім?я та по батькові заявниці ОСОБА_1 в її трудовій книжці вчинені російською мовою.

У зв?язку із неможливістю проведення ідентифікації особи заявниці із особою на ім?я якої було заведено трудову книжку НОМЕР_2 від 10 квітня 1979 року органом пенсійного фонду відмовлено заявниці у призначенні пенсії за віком.

Допитані під присягою у судовому засіданні свідки - ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підтвердили всі обставини, на які посилається заявниця та її адвокат.

Суд також приймає до уваги й позицію заінтересованої особи щодо відсутності заперечень для задоволення заяви ОСОБА_1 і вважає, що така позиція не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, суд вважає доведеним той факт, що трудова книжка НОМЕР_2 від 10 квітня 1979 року, заведена на ім»я «ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1» фактично належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 як одній і тій самій особі.

У цьому суд переконали пояснення заявниці та її представника, покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_1, які підтвердили обставини, на які посилається заявниця, та інші, досліджені в судовому засіданні письмові докази по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 263, 264, 265 ч.3 ст.294, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт, що трудова книжка НОМЕР_2, заведена 10 квітня 1979 року на ім«я «ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1» фактично належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як одній і тій самій особі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Тернопільської області.

В силу положень ч.6 ст. 259 ЦПК України, повний текст рішення суду складено та підписано 27 липня 2018 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко