Справа № 638/6554/18
Провадження № 2/638/3482/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Семіряд І.В.
при секретарях Комлеві Д.В., Монастирьової І.М.
за участю :
позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 « Про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини », -

ВСТАНОВИВ:
15.05.2018 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 « Про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини », в якому з урахуванням уточнених позовних вимог ( а.с. 19 ), посилається на те, що вона з 24.12.2013 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом з нею.

На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, малолітній син сторін ОСОБА_4 мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, так як відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Відповідач фізично здоровий, працевлаштований, має стабільний заробіток.При таких обставинах позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, додатково пояснивши, що утримання дитина потребує значних матеріальних витрат, які повинні нести як батько та матір дитини.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 частково заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, так як він є військовослужбовцему, учасником бойових дій. Вважає, що аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку є непомірним тягарем для нього та поставить його у скрутне матеріальне становище.
Суд, враховуючи позиції сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24.12.2013 перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом з позивачем, що не заперечується сторонами по справі. ( а.с.а.с. 5, 6 ).

Як випливає з пояснень позивача та відповідача на теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина ОСОБА_3 фактично проживає з матір`ю.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , як батько, зобов`язаний наряду з позивачем, брати участь у виховані та утримані свого малолітнього сина ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів у твердій грошовій сумі є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 не працює, відповідач ОСОБА_2 працює та має стабільний щомісячний дохід, а саме за період лютий липень 2018 в загальній сумі 59585,51 гривень, що підтверджується відповідною довідкою військової частини № НОМЕР_1 , в якої він проходить військову службу за контрактом. ( а.с. 22 ).

Вказані обставини у судовому засіданні не заперечується також самими сторонами.

Відповідно до приписів ст. 82 ч. 1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності їх визнання.

Разом с тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач є військовослужбовцем, учасником бойових дій, має стабільний та достатній матеріальний доход, стан здоров`я і матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших утриманців, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від доходів батька щомісяця, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.05.2018, тому що саме такий розмір аліментів на утримання сина, є виваженим, розумним та справедливим з урахуванням всіх вищевикладених об`єктивних обставин даної справи.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць.
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривни 80 копійок, так як позивач при зверненні до суду з зазначеним позовом був звільнений від сплати судового збору відповідно до ЗУ « Про судовий збір ».
На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 « Про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини », - задовольнити частково.

Стягнути щомісяця з ОСОБА_2 ( місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого в смт. Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області, у розмірі 1/4 частини від доходів батька, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.05.2018.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок на користь держави.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.08.2018.

Суддя: І.В. Семіряд