Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 2-777/12

провадження № 61-26984св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 15 березня 2018 року у складі судді Сопруна В. В.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 30 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», (далі - АТ «Ощадбанк»), та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній надано кредит у розмірі 45 тис. доларів США на споживчі потреби, строком на 108 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 26 липня 2016 року та сплатою 13,5 % річних.

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору в цей же день між банком та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір, згідно з яким остання передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 у м Могилів-Подільському Вінницької області.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору у неї станом на 15 серпня 2012 року утворилась заборгованість в сумі 51 035,64 доларів США, в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та виселити ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі.

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2012 року позов АТ «Ощадбанк» задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2007 року в сумі 51 035,64 доларів США, шляхом продажу предмета іпотеки від імені банку будь-якій особі покупцеві в порядку визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки в розмірі 279 990,00 грн, а також наданням АТ «Ощадбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки в тому числі витребування та отримання в будь-яких підприємствах, установах та організаціях документів, необхідних для здійснення цих повноважень. Виселено ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстраційного обліку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 березня 2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2012 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням ОСОБА_4 07 березня 2018 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15 березня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2012 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга ОСОБА_4 подана після спливу одного року з дня складення повного тексту заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11жовтня 2012 року, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження (частина друга статті 358 ЦПК України).

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є незаконною, оскільки судом не враховано, зокрема, що відповідно до частини четвертої статті 231 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення місцевим судом, строк на апеляційне оскарження заочного рішення починає обраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Крім того, апеляційним судом не враховано, що заявника не було належним чином повідомлено про час і місце судового розгляду, заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2012 року вона також не отримувала, оскільки воно було направлено за іншою адресою.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

17 липня 2018 року справа № 2-777/12 за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки надійшла до Верховного Суду.

У серпні 2018 року від АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на касаційну скаргу вказуючи на те, що оскаржувана ухвала апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для її скасування немає.

Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року вищевказану справу призначено до судового розгляду.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області 11 жовтня 2012 року було ухвалено заочне рішення.

Згідно із статтею 228 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення заочного рішення, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ЦПК України 2004 року у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Аналогічні положення закріплені і в частині четвертій статті 287 ЦПК України чинної редакції.

Отже з урахуванням положень статей 231, 232 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є чинними та обов'язковими до виконання на всій території України, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Тому особи, які оскаржують таке рішення, мають враховувати, що рішення, яке визначене судом як заочне, повинне оскаржуватися в порядку, встановленому для оскарження заочних рішень.

Конституційне право сторін по справі на захист порушених прав, свобод та інтересів повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Судом установлено, що відповідач у порядку статті 228 ЦПК України 2004 року звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із заявою про перегляд заочного рішення, яке було ухвалено 11 жовтня 2012 року.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 березня 2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2012 року залишено без задоволення.

Пунктом 13 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 294 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Отже, з урахуванням положень частини четвертої статті 231 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, строк на апеляційне оскарження заочного рішення необхідно обраховувати з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, тобто з 01 березня 2018 року.

07 березня 2018 року, тобто у передбачений законом строк, ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2012 року.

За таких обставин висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11жовтня 2012 року після спливу одного року з дня складення повного тексту, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження (частина друга статті 358 ЦПК України) є помилковим.

Також апеляційним судом не враховано, що заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2012 року ОСОБА_4 не отримувала, оскільки воно направлялось їй за адресою: АДРЕСА_1, в той час, як адреса ОСОБА_4, зазначена в позовній заяві та в кредитному договорі інша, а саме: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно із частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, оспорювана в касаційному порядку ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 400, 406, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 15 березня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г.І. Усик