ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 643/4476/18

провадження № 22ц/818/1101/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2018 року в складі судді Довготько Т.М.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Позовна заява мотивована тим, що 22 листопада 2003 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від якого народилися діти: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На теперішній час їх родина фактично розпалася, позивач звернулася до Московського районного суду м.Харкова з позовом про розірвання шлюбу.

Вона з відповідачем хоча і залишилася мешкати в одному житловому будинку, але проживає окремо від нього. Вона з дітьми мешкає у одній кімнаті, відповідач - в іншій. Вони мають окремий бюджет. Вона з дітьми самостійно веде господарство. Відповідач практично припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Зазначила, що ОСОБА_2 працездатний, отримує дохід, однак його розмір приховує. Інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, з індексацією відповідно до закону.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000, 00 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2018 року і до досягнення сином повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000, 00 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2018 року і до досягнення дочкою повноліття.; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати; справу призначити до нового розгляду після розгляду судом справи про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1 і вирішення питання, з ким з батьків будуть проживати діти після розлучення, розділу спільного майна подружжя, вирішення інших вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що він, позивач та діти останні 10 років мешкають в одній квартирі; що він є військовим пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 3550, 00 грн., натомість позивач є працездатною людиною, приватним підприємцем, працює та має рівень доходу, який значно вище його доходів; що останні пять років саме він займається вихованням дітей, годує їх, купує їм їжу та іграшки; що шлюб між ним та позивачем ще не розірвано та не вирішено питання, з ким саме будуть мешкати діти після цього; що стягнення з нього 2000, 00 грн. ставить його в скрутне майнове положення.

В апеляційній скарзі міститься клопотання щодо витребування у ОСОБА_1 «Книги обліку доходів» приватного підприємця та довідки з місця роботи про розмір заробітної плати як доказ розміру її актуальних доходів, та долучення цих доказів до матеріалів справи, яке залишено без задоволення на підставі статті 367 ЦПК України.

07 грудня 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала рішення законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначила, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року шлюб між ними розірвано; діти знаходяться на її утриманні, але вона самостійно не може задовольнити потреби їх дітей на їх повноцінне харчування, належний рівень освіти і відпочинку, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби та інші потреби.

17 грудня 2018 року від ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що позивач є фізичною особою - підприємцем і одночасно працює на посаді дизайнера видавництва журналу «Рухомий склад» і, на його думку, її сукупний місячний дохід складає більше ніж 40 000,00 грн., які вона витрачає на себе, друзів тощо; що вона не турбується про здоровя, моральний, духовний та соціальний розвиток дітей.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 4 частини 3 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи у спорах про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, в тому числі, і щодо її утримання.

Із змісту статті 141 СК України вбачається, що батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, в тому числі, і щодо її утримання.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов'язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обовязок матері і батька.

Згідно роз'яснень, викладених в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, необхідно ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Матеріали справи свідчать про те, що з 22 листопада 2003 року по 11 жовтня 2018 року сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони разом з дітьми та родичами позивача проживають ІНФОРМАЦІЯ_3 В по вулиці А. Павлова в м. Харкові.

З пояснень сторін, які надані в суді першої інстанції, відзиві, відповіді на відзив вбачається, що позивач разом з дітьми займає спальну кімнату, відповідач робочий кабінет; в інших кімнатах проживають родичі позивача.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (стаття 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (стаття 4 СК України) за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, і виплачуються щомісячно.

Матеріали справи не містять доказів того, що діти проживають разом з батьком, мають спільний бюджет.

Стягуючи аліменти на дітей з батька, суд першої інстанції правомірно виходив з вимог закону та обставин справи, врахував прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, а доводи апеляційної скарги, які зводяться фактично до переоцінки доказів, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя І.В. Бурлака

Судді колегії ОСОБА_5

ОСОБА_6

Повний текст постанови складено 27 грудня 2018 року.