АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м.Харків

справа № 643/14412/17

провадження № 22-ц/790/4289/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2, представник ОСОБА_3

Відповідачі: ОСОБА_4, ТДВ «Страхова компанія Київ Ре»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ТДВ «Страхова компанія Київ Ре» про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 30 травня 2018 року, ухваленого суддею Горбуновою Я.М.,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути солідарно з ОСОБА_4, ТДВ «Страхова компанія Київ Ре» на її користь 139 498,91 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 30 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія Київ Ре» на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 10 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 129 498 грн 91 коп. та на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 294 грн та з ТДВ «Страхова компанія Київ Ре» на користь держави судовий збір у розмірі 100 гривень. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди є доведеними та обґрунтованими. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню виходячи з правил розумності та справедливості.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Суд не з'ясував чи згоден позивач із визнанням транспортного засобу фізично знищеним,що є вирішальним для визначення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу.

Судом стягнуто шкоду, завдану майну потерпілої, в розмірі ринкової вартості транспортного засобу на момент пошкодження, проте не з'ясовано вартість транспортного засобу позивача після дорожньо-транспортної пригоди, адже пошкоджений автомобіль також залишився у власності потерпілої ОСОБА_5

Позивач помилково сплатила кошти за зберігання свого транспортного засобу, оскільки зберігання речових доказів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив передачу речових доказів на зберігання.

Крім того, штрафний майданчик по пров. Ващенківському, 28Б в м. Харкові не міститься у вичерпному переліку спеціальних майданчиків в Харківській області на сайті ДП МВС України «Інформ-Ресурси», призначених для зберігання тимчасовозатриманих транспортних засобів.

Позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження того, що моральна шкода, завдана діями відповідача, полягає у перенесеному болю та стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 01 квітня 2016 року ОСОБА_4 близько 19 год., керував технічно справним автомобілем «Audi-100» реєстраційний номер «НОМЕР_4», на якому рухався по пр. Льва Ландау в м. Харкові, в напрямку вул. Халтуріна з боку пр. Московського м. Харкова. На перехресті пр.Льва Ландау та вул. Халтуріна в м. Харкові, ОСОБА_4, рухаючись у крайньому лівому ряді, почав здійснювати маневр лівого повороту, повертаючи на вул. Халтуріна, не переконавшись, що здійснює маневр безпечно, не створюючи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Audi А4» реєстраційний номер «НОМЕР_2», який рухався у зустрічному напрямку зі швидкістю близько 60 км/год, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Audi-100», реєстраційний номер «НОМЕР_4», ОСОБА_7, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №645-С/16 від 23.04.2016 року, спричинені тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній загинув на місці пригоди.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 26.08.2016 (справа №643/6987/16) ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки, відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки (а.с. 6-8).

Автомобіль "Audi А4", д.н. НОМЕР_1, належить позивачу ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10).

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. Бокаріуса розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, складає 513 784,91 грн., ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2, на момент ДТП становить 172 258,91 грн., величина матеріальних збитків становить 172 258,91 грн (а.с.11-22).

В письмовому відзиві відповідач ТДВ «Страхова компанія Київ Ре» зазначило, що 01.08.2015 р. між ТДВ «Страхова компанія Київ Ре» та ОСОБА_4 укладено поліс №АІ/5275646 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким забезпеченим є автомобліь «Audi-100», реєстраційний номер «НОМЕР_4», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

06.10.2016 р. після отримання від ОСОБА_5, водія автомобіля НОМЕР_2, повідомлення про ДТП, страхова компанія направила свого представника суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_8 з метою встановлення розміру збитків. У зв'язку із тим, що вартість матеріального збитку склала більше ніж ліміт відповідальності страховика, було прийнято рішення про виплату власнику автомобіля НОМЕР_2, страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. До дати подання позовної заяви страхова компанія майже повністю виплатило суму страхового відшкодування, перерахувавши на картковий рахунок ОСОБА_2 39 000 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2016 р. на належний ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_3 накладено арешт. Зберігання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 р (а.с.54,55).

Згідно з квитанцією №4 від 08.07.2016 р. позивач ОСОБА_2 сплатила 6 240 грн. за послуги спеціальної стоянки, евакуатора (а.с.9).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 1 статті 1188 ЦК України визначено, що у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вартості залишків атомобіля позивача, заслуговують на увагу.

В суді апеляційної інстанції, в судовому засіданні позивач заявила, що вважає свій автомобіль знищеним і він в такому вигляді досі зберігається і вона не заперечує передати його залишки відповідачу. Відповідач в свою чергу погодився їх отримати.

З огляду на це, судова колегія вважає, оскільки відновлювальний ремонт значно перевищує вартість автомобіля позивача на день ДТП, то його відновлення є недоречним і погоджується з тим, що транспортний засіб є фізично знищеним, а тому відшкодування шкоди позивачу виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, що і було судом першої інстанції правильно стягнуто з відповідача.

Оскільки відповідач не заявляв про ці обставини в суді першої інстанції і не просив провести оцінку чи передати йому залишки автомобіля, судова колегія вважає за можливе змінити в цій частині рішення суду і передати їх відповідачу, але з огляду на те, що він за весь час після ДТП не вживав заходів щодо відшкодування заподіянної ним шкоди позивачу, здійснити цю передачу після відшкодування ним матеріальної шкоди позивачу.

За таких обставин, відсутність в матеріалах справи вартості залишків автомобіля позивача, в даному випадку, не має правового значення, оскільки сторони погодились між собою передати та прийняти залишки автомобіля.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірності стягнення судом вартості за послуги спеціальної стоянки, евакуатора в сумі 6 240 грн., судова колегія вважає надуманими і такими що не підлягають задоволенню, оскільки позивач понесла ці витрати в результаті винних дій відповідача і автомобіль знаходився на штрафмайданчику за рішенням слідчого в рамках кримінального провадження (а.с.9).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 30 травня 2018 року - змінити.

Резолютивну частину рішення суду першої інстанції доповнити наступним абзацем: "Зобов'язати ОСОБА_2 після отримання нею матеріальної шкоди в сумі 129 498 (сто двадцять дев'ять тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн 91 коп від ОСОБА_4, передати йому залишки автомобіля "Ауді А-4", реєстраційний№ НОМЕР_2 ".

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 4 вересня 2018 року