Справа № 751/2659/17 Провадження № 22-ц/795/830/2018 Головуючий у I інстанції - Ченцова С. М. Доповідач - Бечко Є. М.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 квітня 2018 року, ухвалене в складі судді Ченцової С.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати, комунальних послуг, неустойки та відшкодування вартості пошкодженого майна за договором оренди житла,

дата складання повного тексту: 20 квітня 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 5700 грн., заборгованості зі сплати комунальних платежів в розмірі 2591 грн. 69 коп., неустойку в розмірі 1900 грн., завдану майнову шкоду в розмірі 6246 грн. 16 коп., а всього на загальну суму 16437 грн. 85 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Квартира нова. 03 червня 2013 року між позивачкою та ОСОБА_2 було укладено короткостроковий договір оренди зазначеної вище квартири на один рік з 06 червня 2013 року до 05 червня 2014 року, зі сплатою орендної плати в сумі 1300 грн. готівкою за кожний місяць з передоплатою, а також з оплатою комунальних послуг, газо-, електро- та водопостачання. ОСОБА_2 умови Договору щодо сплати орендної плати за користування квартирою та оплату комунальних послуг виконував з грубим порушенням строків оплати, що неодноразово призводило до виникнення заборгованості. З серпня 2016 року, між позивачем та відповідачем була досягнута згода про збільшення орендної плати до 1900 грн. за місяць. Відповідач ані позивача, а ні членів її родини, уповноважених управляти квартирою, жодного разу до приміщення квартири не впустив, тому вони були позбавлені можливості слідкувати за її технічним станом, перевіряти фактичні показники приладів обліку (лічильників) води та газу, перевіряти виконання відповідачем умов Договору, передбачених п.п. 3.3, 4.1, 4.2, 7.1. З січня 2017 року позивачка неодноразово повідомляла ОСОБА_2 про розірвання Договору оренди у зв'язку з необхідністю використання даної квартири сім'єю, однак відповідач не реагував, тому позивач змушена була звертатися до органів поліції. Однак, 29 квітня 2017 року, відповідач направив позивачу в м.Київ, за місцем її реєстрації ключі від спірної квартири та домофону, а також аркуш паперу із записаними показниками приладів обліку, який отримані позивачкою 03 травня 2017 року, отже, договір оренди квартири припинив свою дію саме 03 травня 2017 року. При відчиненні квартири були виявлені пошкодження, які зафіксовані членами комісії шляхом фотографування, вартість яких просила стягнути з відповідача. 08 березня 2017 року відповідач сплатив позивачу заборгованість у сумі 4250 грн. в якості оплати комунальних послуг, квартиру не звільнив, а продовжив користуватися нею у березні, квітні та початок травня місяця 2017 року, однак орендну плату та за комунальні платежі не сплачував, в наслідок чого виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 5700 грн. та заборгованість зі сплати комунальних платежів сумі 2591 грн. 69 коп. Також позивач просила за умовами п.6.1 Договору стягнути з відповідача неустойку.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 6246 грн. 16 коп., заборгованість з орендної плати в сумі 2600 грн., всього - 8846 грн. 16 коп., а також витрати пов'язані із проведенням експертизи, в сумі 4224 грн. та на професійну правничу допомогу - в сумі 5000 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 травня 2018 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто 640 грн. у відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу позовних вимог ОСОБА_1 та рішення суду. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що під час підписання даного договору сторони зазначили, що позивач отримала завдаток в сумі 1300 грн., який під час прийняття судом рішення не було відраховано з суми боргу за користування квартирою протягом березня 2017 року. Зазначає, що представником відповідача було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів найму відповідачем 25 березня 2017 року іншого житла отже з вказаної дати має рахуватись час з якої він закінчив користуватися квартирою позивачки, однак йому було відмовлено.

Також апелянт звертає увагу, що договір оренди було укладено на 1 рік з 06 червня 2013 року по 05 червня 2014 року та його умовами не було передбачено пролонгацію договору після його закінчення. Тому, вважає, всі умови, в тому числі порядок передачі та порядок отримання квартири, не визначені з 05 червня 2014 року, оскільки не визначені вони були й первинним договором, даний факт має доводитись в загальному порядку

ОСОБА_2 вказує, що судом було відмовлено у залученні його екземпляру договору, в якому відсутній перелік майна, який передавався разом з квартирою, крім газової плити та кранів.

Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу суду, що висновком експерта від 12 лютого 2018 року не встановлено факт пошкоджень в квартирі з вини саме відповідача, позивач не надала доказів стану квартири до здачі її в оренду та, протягом більше місяця після припинення користування спірною квартирою відповідачем особисто користувалася квартирою та сама могла вчинити такі пошкодження.

У наданий судом строк ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30 січня 2013 року, укладеного між позивачкою та ТОВ « ЖИТЛОБУДСЕРВІС» (а.с.9-10) та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).

В даній квартирі зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Згідно умов договору (а.с.14), зокрема п.2.2 Договору оренди, укладеного 03 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивач передала квартиру відповідачу в тимчасове користування терміном до 05 червня 2014 року.

Згідно п.3.1 Договору, щомісячна орендна плата за квартиру складала 1300 грн., а в п.3.2 зазначено, що при підписанні Договору відповідач сплачує готівкою 1300 грн. за перший місяць оренди, а в подальшому по 1300 грн. готівкою за кожний місяць передоплатою. Оплату комунальних послуг здійснює орендар, із їх числа за газ, електропостачання та водопостачання (п.3.3).

ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 4250 грн. в якості оплати комунальних послуг з 27 січня 2017 року по 08 березня 2017 року включно, що підтверджується розпискою від 08 березня 2017 року. В розписці ОСОБА_1 також підтвердила, що станом на 08 березня 2017 року ОСОБА_2 немає заборгованості ні по комунальних послугах, ні по орендній платі (а.с.19).

ОСОБА_1 звернулась до відповідача з вимогою звільнити квартиру 31 березня 2017 року (а.с.15), яку він отримав в той же день (а.с.16).

Висновком про результати перевірки звернення ОСОБА_1 від 19 березня 2017 року підтверджується, що спір щодо звільнення квартири відповідачем почався в лютому 2017 року (а.с.17).

Згідно акту обстеження (огляду) стану квартири від 04 травня 2017 року, проведеного комісією у складі: власника квартири, представника ПП «Техкомсервіс» майстра ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, в цей день було проведено відкриття, огляд та відеозйомку стану квартири позивача після виселення відповідача. В результаті обстеження встановлено наступне: вхідний коридор (прихожа) - шпалери біля розеток та вимикача обірвані та обклеєні прозорою клейкою стрічкою, двері з коридору у ванну (санвузол) пошкоджені з обох боків, з коридору пробиті - дірка розміром 3 см, із санвузла глибока борозна через все дверне полотно довжиною біля одного метру та пробоїною на верхівці борозни. Коробка та лиштва на коробці знизу, з боку санвузла, неодноразово затоплена водою, змінила колір, побучавіла (набрякла та розшарувалась), розтріпалась. Дверне полотно й коробка із лиштвою підлягають демонтажу та заміні на нові; відсутні 4 шт. куточки плінтуса - підлягають заміні. Санвузол - 3 плитки (2 білого кольору та 1 декор) розміром 25x40 см над унітазом розбиті, місцями склеєні прозорою клейкою стрічкою та підлягають заміні; зливне коліно у ванні демонтоване та валяється під ванною; плафон на світильнику у ванній кімнаті, діаметром 40 см, білого кольору овальний, відсутній. У спальній кімнаті шпалери в декількох місцях та за дверима обдерті, підлягають заміні; куток на віконному відкосі потрісканий та відпав, підлягає ремонту. На кухні відсутня люстра (а.с.18).

Зазначені пошкодження також підтверджуються фотографіями (а.с.38-47)

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №С-25 від 12 лютого 2018 року, вартість відновлювального ремонту у квартирі АДРЕСА_2, необхідного для усунення пошкоджень, перелічених в акті обстеження (огляду) квартири від 04 травня 2017 року та зазначених в абзаці п'ятому позову, станом на день проведення експертизи складає 8631 грн. з яких: вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій - 4759 грн.; загальна вартість заробітної плати - 2991 грн.; вартість загальновиробничих витрат - 881 грн. (а.с.92-98).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в оскаржуваній частині суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.3.2 Договору оренди передбачена орендна плата в сумі 1300 грн., житлове приміщення прийняте в оренду відповідачем позивачу не поверталось та лише 29 квітня 2017 року відповідач направив позивачу кур'єрською службою поштовий конверт, де знаходились ключі від квартири та домофону, тому з відповідача підлягає стягненню 2600 грн. за два місяці користування квартирою. Крім того, пошкодження зазначені в акті обстеження квартири допущені з вини відповідача у справі, оскільки позивач придбала квартиру від забудовника, при укладенні договору оренди недоліків квартири чи устаткуваеея, меблів, вказано не було.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Основні положення, що регулюють правовідносини за договором найму (оренди), встановлені у главах 58 «Найм (оренда)» та 59 «Найм (оренда) житла» ЦК України. При цьому вимоги глави 59 Кодексу стосуються договорів найму (оренди) приміщень, які мають чітко визначене цільове призначення - для проживання. Тому, при укладенні договору найму (оренди) житла слід керуватися положеннями глави 59 Кодексу, які є спеціальними щодо положень глави 58 Кодексу.

Відповідно до вимог ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 168 ЖК УРСР визначено, що укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем.

Правовідносини найму (оренди) житла регулюються главою 59 ЦК України.

Згідно зі ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається в письмовій формі (ст.811 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.762 ЦК України за користування майном справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

За змістом ст.822 ЦК України не пізніше, ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк.

Відповідно до ст.818 ЦК України тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них вимоги про звільнення помешкання.

Доводи апеляційної скарги, що представником відповідача було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів найму квартири відповідачем 25 березня 2017 року іншого житла та з даної дати він закінчив користуватися квартирою позивачки, однак судом йому було відмовлено, не заслуговують на увагу, оскільки факт укладення іншого Договору оренди квартири не підтверджує факту звільнення квартири позивачки ОСОБА_2 Підтвердженням звільнення квартири лише 29 квітня 2018 року є направлення відповідачем ключів та листка з показами лічильників (а.с.70, 71, 82).

Доводи ОСОБА_2, що Договір оренди було укладено на 1 рік по 05 червня 2014 року та його умовами не було передбачено пролонгацію, тому умови, в тому числі порядок передачі та порядок отримання квартири, не визначені з 05 червня 2014 року, мають доводитись в загальному порядку, також не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки і позивач, і відповідач не заперечують, що ОСОБА_2 продовжував користуватися квартирою, сплачував комунальні послуги та орендну плату, тобто фактично за усною домовленістю користувався власністю позивачки, яка в свою чергу про звільнення приміщення також не заявляла.

Доводи апеляційної скарги, що судом було відмовлено у залученні його екземпляру договору, в якому відсутній перелік майна, який передавався разом з квартирою, крім газової плити та кранів, апеляційний суд вважає неприйнятними та вони спростовуються матеріалами справи. Зокрема ОСОБА_2 надав свій екземпляр Договору оренди, в якому, так як і в екземплярі позивачки, зазначені газова плита, крани, а також зазначено, що газова плита в справному стані, котел газовий, крани води холодної і гарячої, двері в квартирі нові, однак даний перелік вичеркнутий (а.с.160). ОСОБА_2 не довів суду, що це було здійснено під час укладання договору, а не в подальшому самим відповідачем.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, що висновком експерта від 12 лютого 2018 року не встановлено вини саме відповідача, що саме позивач не надала доказів стану квартири до здачі її в оренду та мала час протягом більш місяця після припинення користування відповідачем квартирою особисто користуватися квартирою та чинити пошкодження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказаний висновок підтверджує розмір майнової шкоди, а вина інших осіб відповідачем не доведена, оскільки саме він користувався новою квартирою позивачки, придбаної у новобудові, в якій здійснений ремонт, починаючи з 06 червня 2013 року, тобто на протязі майже чотирьох років (чого й не заперечує сам відповідач), іншім особам позивачка квартиру не передавала та на мала можливості здійснити будь-які дії в квартирі за відсутністю доступу в неї. В той же час, позивачка зафіксувала входження в квартиру Актом у присутності свідків.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті рішення.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, рішення Новозаводського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна ухвала складена 16 липня 2018 року.

Головуючий:Судді: