ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 644/7809/18

Провадження № 22-ц/818/1866/18

19 грудня 2018 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 30 жовтня 2018 року в складі судді Бабенко Ю.П. по цивільній справі № 644/7809/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на частину квартири, земельної ділянки та житлового будинку ,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що ним предявлено позов про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з жовтня 2011 року по 16 серпня 2018 року; визнання право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га, за адресою: м.Харків вул.Серебряківська, 22; на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м.Харків вул.Серебряківська, 22.

Під час спільного проживання з відповідачкою ними за спільні кошти було придбане нерухоме майно, яке було оформлене на ОСОБА_2: 03 березня 2015 року- квартиру №98 по вул.Зубарєва 27 в м.Харків, 01 листопада 2016 року -житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку по вул.Серебряківська 22 в м.Харків.

15 липня 2018 року він відправив ОСОБА_2 на відпочинок до Хорватії через Німеччину разом із сином. Коли вони повернулися додому, Відповідачка повідомила, що бажає розірвати стосунки та вийти заміж за чоловіка, з яким познайомилася в Німеччині і забрати з собою дитину. З 16 серпня 2018 року фактичні шлюбні відносини припинено.

Вважає, що існує реальна загроза відчуження зазначених обєктів нерухомості, оскільки відповідачка висловила намір щодо продажу та переїзду до Німеччини на постійне місце проживання.

Просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити будь-якому державному реєстратору прав на нерухоме майно вчиняти дії, повязані з державною реєстрацією (в тому числі перереєстрацією) прав на нерухоме майно та накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1; на земельну ділянку площею 0,15 га та на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Харків вул.Серебряківська, 22.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 30 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено будь-якому державному реєстратору прав на нерухоме майно вчиняти дії, повязані з державною реєстрацією (в тому числі перереєстрацією) прав на нерухоме майно, на:

-1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1;

-1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за адресою: м.Харків вул.Серебряківська, 22;

-1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м.Харків вул.Серебряківська, 22.

Накладено арешт на:

- 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за адресою: м.Харків вул.Серебряківська, 22;

- 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м.Харків вул.Серебряківська, 22.

В задоволені іншої частини заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза істотного ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Підстав для заборони і арешту квартири, земельної ділянки і будинку в цілому, а не 1/2 частин, не має, оскільки позовні вимоги стосуються лише 1/2 частини майна і таким забезпеченням будуть порушуватись не оспорювані позивачем права відповідача на розпорядження вказаним вище нерухомим майном.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Жодних реальних та законних обґрунтувань щодо наявності спору стосовно майна зазначеного у заяві ані позовна заява, ані Заява про забезпечення позову не містять.

Все майно, на яке накладено заборону, придбано нею за власні кошти. Судом не враховано, що вжиття заходів забезпечення позову може спричинити шкоду іншим особам. У зв'язку з цим суд мав роз'яснити позивачеві, який просить забезпечити позов, наслідки можливого завдання відповідачеві збитків і за наявності для цього відповідних підстав вимагати застави.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що між сторонами виник спір щодо права власності на майно, а саме 1/2 частини квартири, будинку та земельної ділянки, існує реальна загроза істотного ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову, а тому позов має бути забезпечений шляхом накладення арешту та заборони вчиняти дії, повязані з державною реєстрацією (в тому числі перереєстрацією) прав на спірне майно.

Повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частини 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

ОСОБА_1 предявлено позов про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на частину квартири, земельної ділянки та житлового будинку.

Враховуючи, що спір стосується нерухомого майна, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.

Між тим, накладення одночасно й арешту та заборони вчиняти дії, повязані з державною реєстрацією (в тому числі перереєстрацією) прав на спірне майно є суттєвим обмеження прав власника, що порушує принцип співмірності.

Накладення арешту на спірне майно унеможливлює їх використання за призначенням, проживання у квартирі та будинку, а тому ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню.

Що стосується накладення заборони на відчуження майна, то враховуючи можливість відповідача відчужити спірне майно, підстав для скасування ухвали суду в цій частині не вбачається.

Посилання ОСОБА_2, що майно нею придбано самостійно та ОСОБА_1 не має на нього жодних прав стосуються розгляду справи по суті, спростуванню позовних вимог позивача та не є предметом вирішення питання про забезпечення позову.

За таких обставин ухвала суду у частині накладення заборони та заборони вчиняти дії, повязані з державною реєстрацією (в тому числі перереєстрацією) прав на спірне майно є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 30 жовтня 2018 року в частині накладення арешту на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за адресою: м.Харків вул.Серебряківська, 22 та має кадастровий номер :14:015:0009; 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., що розташований за адресою: м.Харків вул.Серебряківська, 22 скасувати і в задоволенні заяви в цій частині відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

ОСОБА_3