Провадження № 2/522/8294/18
28 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.
за участю секретаря Іскрич В. В.,
Відповідачем грошове зобовязання виконано частково та до 25.09.2015 року особисто повернуто 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США та залишок основного боргу на час строку виконання зобовязання про повернення позики склав 8 200 (вісім тисяч двісті) доларів США.
Всупереч домовленостей відповідач до теперішнього часу взяті на себе зобовязання не виконав. Залишок боргу за позикою складає 5682,16 доларів США.
У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1ст. 223 ЦПК України, у порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
До 25.09.2015 року відповідачем особисто повернуто 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США і залишок боргу склав 8 200 (вісім тисяч двісті) доларів США. Повернення цієї частки боргу документально сторонами не оформлено. Позивач підтверджує повернення частини боргу в розмірі 1800 доларів США у позові.
ДатаСума платежу в національній валюті (грн.)Курс НБУ на день платежуРозмір платежу в доларах США
01.10.20153417,0021,2956160,4554
29.10.20153517,0022,8864153,6714
30.11.20153618,0023,8846151,4780
30.12.20153618,0023,7907152,0761
29.02.20165025,1327,0543185,7417
04.03.20161005,0326,213638,3399
28.03.20163498,0026,0703134,1755
26.04.20163417,0925,3389134,8553
26.05.20163417,0925,1125136,0712
30.06.20163417,0924,8544137,4842
26.07.20163398,0024,7877137,0839
29.08.20163295,0025,4423129,5084
27.09.20163276,3825,9015126,4937
26.10.20163195,0025,5953124,8275
01.12.20163295,0025,5585128,9196
03.01.20173216,0827,1908118,2779
02.02.20173015,0826,9985111,6754
10.03.20172010,0526,908674,6990
29.03.20171507,5427,120655,5863
14.04.20171495,0026,864255,6503
26.05.20171859,3026,276670,7585
Після 26.05.2017 року інших платежів відповідачем не здійснювалось. Станом на час подання позову 26.09.2018 року - розмір основного боргу складає 5682,16 доларів США. Гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату прийняття судом рішення - 28 грудня 2018 року - складає 5682,16 х 27,454979 =156003,58 грн.)
Таким чином, у зв'язку із неналежним виконанням основного зобов'язання за договором, грошова сума 156003,58 грн. підлягає примусовому стягненню з Відповідача.
Відповідно до ч.1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з п.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Так, згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Виходячи зі змісту ч.2. ст.625, ч.1 ст.1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного суду України по цивільній справі № 6-369цс15 від 02 вересня 2015 року, де зазначено, що ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу.
Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми.
Крім того, виходячи зі змісту грошових зобовязань, що виникли між сторонами, суд враховує Правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17, а саме: «Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.»
Відповідно до ч. ч. 1-4ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.ч.1,5,6ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись: ст. ст.2, 4, 13,76-81, 95, 258-259,263 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 03.01.2019 року.
Суддя: А. Ю. Бойчук