Справа № 750/1998/18 Провадження № 22-ц/795/978/2018 Головуючий у I інстанції - Логвіна Т. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Бивалькевич Т.В.,

за участі: представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 22 травня 2018 року (повний текст рішення складено 04 червня 2018 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив визнати за ним право власності на офісну будівлю з автостоянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 припинити виконання будь-яких демонтажних та будівельних робіт на об'єкті нерухомості - офісній будівлі з автостоянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2018 року позов задоволено частково. Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 припинити виконання будь-яких демонтажних та будівельних робіт на об'єкті нерухомості - офісній будівлі з автостоянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про визнання за ним права власності скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити та визнати за ним право власності на офісну будівлю з автостоянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ухвалене з порушенням норм процесуального права, є незаконним та підлягає скасуванню.

ОСОБА_2 зазначає, що за договором купівлі-продажу від 23.05.2017 він придбав у ТОВ "Фірма "Укрспецтехніка" у власність спірну офісну будівлю з автостоянкою, проте не має можливості нею розпоряджатися і користуватися, оскільки відповідач письмово та усно заявила йому, що не визнає його право власності на цей Об'єкт, оскільки саме вона його купила, вона є його власником, він знаходиться у її власності та користуванні згідно договору оренди з викупом, укладеного раніше між попереднім власником ТОВ "Фірма "Укрспецтехніка" та ФОП ОСОБА_5 Незважаючи на те, що під час розгляду Деснянським районним судом справи №750/6488/17 було встановлено, що він є власником спірного Об'єкту, ОСОБА_5 його право власності не визнає. Оскільки оскаржуваним рішенням суду йому було відмовлено у визнанні права власності на спірний Об'єкт, ОСОБА_5 вважає, що суд мав на увазі, що саме вона є власником спірного Об'єкта. За таких обставин вважає, що єдиною можливістю відновити його порушене і невизнане право власності є визнання за ним права власності на спірний Об'єкт судом. Крім того, судом першої інстанції не було проведено розподіл судових витрат.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_5 зазначає, що вона не визнає право власності ОСОБА_2 на офісну будівлю з автостоянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки саме вона є його власником, він знаходиться у її власності та користуванні згідно договору оренди з викупом, укладеного 01.02.2016 між ТОВ "Фірма "Укрспецтехніка" та нею, крім оренди вона сплачувала ще й кошти за купівлю об'єкта та має намір переобладнати його під СТО. Оскільки рішенням Деснянського районного суду від 02.08.2017 у справі №750/6488/17 не було визнано за ОСОБА_2 право власності на спірний об'єкт, вона, як законний власник, з 07.02.2018 почала його перебудову під СТО.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 є власником офісної будівлі з автостоянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ "Фірма "Укрспецтехніка" та ОСОБА_2 23.05.2017 та витягом №87845522 від 23.05.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4-5, 6). До складових частин офісної будівлі входить: будівля - пункт самообслуговування транспорту, будівля - пункт технічного огляду транспорту, вбиральня.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідач ФОП ОСОБА_5 чинить ОСОБА_2 як власнику офісної будівлі з автостоянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні цим майном.

Рішенням Деснянського районного суду від 02 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю встановлено, що позивач є власником офісної будівлі з автостоянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а ФОП ОСОБА_5 користується спірним майном і не допускає до нього власника, чим порушує його права. За таких обставин суд зобов'язав ФОП ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні офісною будівлею з автостоянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та звільнити її (а.с.7).

З акту від 01.02.2018 про виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова вбачається, що вказане рішення суду ФОП ОСОБА_5 виконано (а.с.8).

У відповіді від 12.02.2018 на претензію ОСОБА_2 щодо порушення його права власності та незаконне будівництво на автостоянці по АДРЕСА_1, ОСОБА_5 повідомляла ОСОБА_2, що вона є власником офісної будівлі з автостоянкою відповідно до договору оренди з викупом, укладеного між нею та попереднім власником - ТОВ "Фірма "Укрспецтехніка". Її договір укладений раніше ніж його, а тому його договір є нікчемним і він не є власником офісної будівлі з автостоянкою по АДРЕСА_1 а тому його претензія є безпідставною та не може бути підставою для припинення на ній будівельних робіт (а.с.8).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнає факт проведення будівельних робіт на об'єкті, що належить позивачу, що є незаконним, а тому визнав за необхідне покласти на відповідача обов'язок припинення такого будівництва.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання права власності ОСОБА_2 на офісну будівлю з автостоянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції зазначив, що право власності позивача на зазначений об'єкт нерухомості зареєстровано у встановленому законом порядку, дані обставини також встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд зважаючи на таке.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини 4 статті 334 ЦК України, права на нерухому майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з вимогами статей 2, 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об'єкта нерухомості, якщо у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що спірне майно, а саме - офісна будівля з автостоянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, набуте ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого письмового договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Фірма "Укрспецтехніка", (а.с.4-5).

Право власності ОСОБА_2 на вказане майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. витягом №87845522 від 23.05.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4-5, 6).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником офісної будівлі з автостоянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язано ФОП ОСОБА_5 не чинити перешкоди законному власнику у вільному користуванні та розпорядженні цим майном (а.с.2).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів, що унеможливлює підтвердження наявності права власності не в судовому порядку.

Оскільки належними та допустимими доказами по даній справі підтверджена наявність у ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спірне майно, та встановлено, що саме ОСОБА_2 є законним та зареєстрованим власником нерухомого майна - офісної будівлі з автостоянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складових частин якої входять: будівля - пункт самообслуговування транспорту, будівля - пункт технічного огляду транспорту, вбиральня, повторного визнання або підтвердження у судовому порядку права власності ОСОБА_2 на вказане майно чинне законодавство не вимагає.

Крім того, слід зазначити, що дії особи, спрямовані на створення перешкод законному власнику у вільному користуванні та розпорядженні цим майном, не є підставою для звернення до суду з позовом згідно зі ст.392 ЦК України про визнання права власності. Захист порушених прав у цьому разі здійснюється в порядку, встановленому для захисту права власності від протиправних дій інших осіб.

Отже, у ОСОБА_2 відсутні підстави для звернення до суду з позовом згідно зі ст.392 ЦК України про визнання права власності на спірне майно, оскільки ОСОБА_2 має правовстановлюючи документи про те, що саме він є законним та зареєстрованим власником офісної будівлі з автостоянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складових частин якої входять: будівля - пункт самообслуговування транспорту, будівля - пункт технічного огляду транспорту, вбиральня, і повторного визнання або підтвердження у судовому порядку права власності ОСОБА_2 на вказане майно чинне законодавство не вимагає.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2018 року.

Головуючий:Судді: