Справа № 152/1901/17
Провадження № 22-ц/772/1450/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 рокуСправа № 152/1901/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Денишенко Т.О., Марчук В.С.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група» про визнання правочину недійсним,

Рішення ухвалив суддя Вернік В.М.

Рішення ухвалено о 13.02 год. у м. Жмеринка Вінницької області

ОСОБА_5 судове рішення складено 8 травня 2018 року,

Встановив:

В грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 та ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» про визнання угоди недійсною, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 лютого 2003 року відповідно до рішення зборів засновників в с. Писарівка Шаргородського району було створено спілку (обєднання) громадян співвласників майна реорганізованого КСП «Поділля» с. Писарівки.

Він є одним із членів спілки. 20 грудня 2003 року у Писарівській сільській раді отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат). Керівником спілки був обраний відповідач ОСОБА_4

15 лютого 2003 року спілка передала майно членів спілки в оренду ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» терміном на 5 років; дія договору закінчилась 15 лютого 2008 року. Проте ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» утримує майно та використовує його до даного часу, посилаючись на те, що діє законно відповідно до угоди від 13 лютого 2012 року, яка була укладена між ОСОБА_4 та ТОВ «СХК «Вінницька промислова група».

Проте відповідач ОСОБА_4 заявив, що про таку угоду він нічого не знає, її не укладав та не підписував.

На цій угоді є нотаріальне посвідчення підписів ОСОБА_4 та ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», однак другий примірник угоди у Писарівській сільській раді відсутній.

Строк дії цієї угоди сторонами на визначено, а лише зазначено, що угода діє на термін оренди СТОВ «Поділля» земельних часток (паїв) на території с. Писарівки.

В подальшому частина орендованого майна таким чином була реалізована і частина членів спілки залишилась без майна взагалі, чим грубо порушено їх майнові права, в тому числі і його права.

Вважає, що дана угода є недійсною, оскільки протирічить закону і є сфальсифікованою ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» задля отримання майнової вигоди. Свідченням недійсності угоди є невиплата орендної плати йому та іншим членам спілки, оскільки майно фактично використовувалось та зношувалось.

20 червня 2017 року Шаргородським районним судом Вінницької області ухвалено рішення, згідно якого відчуження майна відповідно до рішення зборів так званих власників майнових паїв реформованого КСП «Поділля» с. Писарівки, оформлені протоколами від 7 лютого 2014 року, 3 квітня 2014 року та 25 квітня 2014 року визнано недійсними, що відкрило шлях до визнання угоди від 13 лютого 2012 року недійсною, а тому вважає, що у нього є підстави для поновлення встановленого законом строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

В звязку з чим просив визнати недійсною угоду від 13 лютого 2012 року, укладену між генеральним директором СТОВ «Поділля» ОСОБА_6 та головою комітету співвласників ОСОБА_4, та причину пропуску ним строку для звернення до суду з цим позовом визнати поважною і поновити цей строк.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» про визнання недійсною угоди від 13 лютого 2012 року, яка укладена між СТОВ «Поділля» в особі генерального директора ОСОБА_6 та співвласниками майна в особі голови комітету співвласників ОСОБА_4, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Доводи апеляційної скарги зведені до того, що відповідач ОСОБА_4 не мав необхідного обсягу дієздатності на вчинення оспорюваного правочину.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити і скасувавши рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Також надіслав відповідь на відзив, у якій зазначив, що рішення суду є незаконним, відзив на апеляційну скаргу просить визнати безпідставним, а апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду є законним і обгрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився і не надав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ХХVI № 002365, виданого 20 грудня 2003 року Писарівською сільською радою, ОСОБА_3 має право на пайовий фонд майна КСП «Поділля», реорганізованого у СТОВ «Поділля» с. Писарівка (а. с. 5).

Відповідно до протоколу № 2 зборів пайовиків КСП «Поділля» від 15 лютого 2003 року прийнято рішення, зокрема, рекомендувати співвласникам в особі ОСОБА_4 підписати договори про передачу майна (а. с. 12-13).

15 лютого 2003 року між співвласниками майна, що належить їм на праві спільної часткової власності, в особі голови комітету ОСОБА_4, та директора СТОВ «Поділля» ОСОБА_7 уклали договір оренди, згідно якого співвласники передали належні їм на праві спільної часткової власності основні засоби вказаному товариству строком на 5 років. Пунктом 7.3. договору передбачено, що строк дії договору може бути продовженим за згодою сторін. Договір зареєстровано у Писарівській сільській раді 9 січня 2004 року за № 2 (а. с. 14-16).

13 лютого 2012 року між співвласниками майна, що належить їм на праві спільної часткової власності, в особі голови Комітету співвласників ОСОБА_4 та СТОВ «Поділля», в особі генерального директора ОСОБА_6 укладено угоду № б/н до договору № б/н від 15 лютого 2003 року, згідно якої продовжено дію договору оренди на термін оренди СТОВ «Поділля» земельних часток (паїв) на території с. Писарівка (а. с. 6).

Справжність підписів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 засвідчено секретарем виконкому Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_8

Відповідно до протоколу № 1 зборів спілки громадян співвласників майна реорганізованого КСГП «Поділля» від 8 липня 2012 року та 17 липня 2012 року прийнято рішення, зокрема:

- виключити із членів спілки громадян співвласників розпайованого майна реорганізованого КСГП «Поділля» 324 особи (прізвища відсутні), згідно інформації сільської ради, за порушення п. 13 Статуту спілки; звільнити голову спілки громадян співвласників ОСОБА_4 за самоусунення від виконання своїх обовязків; головою спілки громадян співвласників розпайованого майна реорганізованого КГСП «Поділля» с. Писарівки обрати ОСОБА_9; обрати комітет спілки громадян співвласників в складі ОСОБА_9. ОСОБА_3, ОСОБА_5. ОСОБА_10, ОСОБА_11;

- звернутися з вимогою до правонаступників СТОВ «Поділля», СХК «Вінницька промислова група» в місячний термін, до 18 серпня 2012 року, провести розрахунок за оренду майна зі всіма власниками майнових сертифікатів за всі роки оренди (а. с. 8-10).

Із цього протоколу вбачається, що з 609 членів спілки 8 липня 2012 року були присутні 27 чоловік та 84 особи представляв ОСОБА_3 згідно довіреностей; 17 липня 2012 року були присутні 13 чоловік та 86 осіб представляв ОСОБА_3 згідно довіреностей.

Згідно відповіді Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 27 червня 2013 року № 347 у Писарівській сільській раді відсутня додаткова угода до договору оренди майна від 13 лютого 2012 року та інформацією щодо додаткової угоди сільська рада не володіє (а. с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 2).

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам моральним засадам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України у п. 5 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9, відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції в тому, що оспорювану угоду від 13 лютого 2012 року укладено в межах терміну дії договору оренди від 15 лютого 2003 року, оскільки після закінчення пятирічного строку дії договору оренди наймодавці не висловили свої заперечення щодо продовження дії договору на новий строк, а тому відповідно до ст. 764 ЦК України договір вважається таким, що поновлений на строк, який був встановлений договором, у даному випадку чергових пять років.

Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції в тому, що оспорювана угода від 13 лютого 2012 року до договору оренди майна від 15 лютого 2003 року укладена повноважними особами, зокрема, відповідачем ОСОБА_4, який діяв як голова комітету співвласників майна, зважаючи на те, що рішення про звільнення голови спілки громадян співвласників ОСОБА_4 за самоусунення від виконання своїх обовязків зборами спілки громадян співвласників майна реорганізованого КСГП «Поділля», яке позивач зазначив як на підставу позову, було прийнято після укладення оспорюваного правочину 8 липня 2012 року та 17 липня 2012 року, що оформлено відповідним протоколом № 1.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги позивача, які обґрунтовані лише тим, що ОСОБА_4 не мав необхідного обсягу дієздатності на вчинення оспорюваної угоди від 13 лютого 2012 року, що не було перевірено секретарем сільської ради при вчиненні нотаріальної дії.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до вищенаведених вимог закону, з урахуванням встановлених обставин, прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:ОСОБА_2
Судді:ОСОБА_12
ОСОБА_13

ОСОБА_5 судове рішення складено 11 липня 2018 року

Згідно з оригіналом

Суддя М.В. Матківська