Провадження № 2-з/638/365/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Тарасовій О.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до відкриття провадження у справі. Посилається на те, що йому на праві власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1. 27.09.2018 ним отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про те, що за договором купівлі-продажу від 17.09.2018 зазначену квартиру набув у власність ОСОБА_2. Він, як співвласник даної квартири не укладав з ОСОБА_2 ніяких договорів і також не надавав нікому права розпоряджатись його власністю. 28.09.2018 ним за фактом позбавлення його права власності на ? частину зазначеної квартири, подано до прокуратури Шевченківського району заяву про вчинене проти нього кримінальне правопорушення, передбачене ст..190, 364, 365-2, 366 КК України. Тому, для унеможливлення вчинення подальших шахрайських дій з даною квартирою, для забезпечення ефективного захисту його права спільної сумісної власності, набутого законним шляхом, та для забезпечення можливості виконання рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17.09.2018 вказаної квартири, і подальшого скасування запису про державну реєстрацію права власності на дану квартиру ОСОБА_2, просить забезпечити позов шляхом накладення заборони ОСОБА_2, а також третім особам, вчиняти дії з примусового виселення з квартири його та його батька, які на сьогодні фактично безперешкодно спільно сумісно користуються даною квартирою; вчиняти дії, спрямовані на зміну існуючих або виникнення нових речових прав на цю квартиру.

Вивчивши надану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ч.3 ст. 150 ЦПК України вимагає щоб види забезпечення позову були співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову, заявник зазначає, що ним буде подано позовну заяву, в якій він має намір оскаржувати договір купівлі-продажу, укладений від 17.09.2018, за яким право власності на його квартиру набув ОСОБА_2. З наданої заяви неможливо зрозуміти суть позовних вимог, неможливо визначити всі вимоги, які будуть заявлені в позовній заяві. Можливо, це забезпечення позову - є вирішенням справи по суті, а відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Також суду є незрозумілим спосіб забезпечення позову, а саме: щодо кола яких осіб необхідно вжити заборону.

Враховуючи викладене, не зважаючи на вимоги ч.2 ст.149 ЦПК України, відповідно до якої забезпечення позову допускається до предявлення позову, суд вважає дану заяву передчасною, крім того, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі до Дзержинського районного суду м. Харкова протягом 15 днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.В. Штих