Провадження № 2/127/2615/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.07.2001 року у виконкомі Хрінівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області. В позовній зщаяві ОСОБА_1 вказав, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: Дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають разом з відповідачкою. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Через відсутність порозуміння сторони тривалий час проживають окремо і шлюб існує тільки формально. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив суд розірвати шлюб, судові витрати залишивши за ним. Крім того вказав, що спір про поділ майна відсутній, однак існує спір про визначення місця проживання дітей та його участь в їх вихованні.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, зазначила, що спір про поділ майна подружжя відсутній, дочка вступила до музичного училища та на час навчання буде проживати в гуртожитку. Вона хоч і працює у Вінниці, проживає в селі разом з сином і її батьками. Після розірвання шлюбу прізвище бажає змінити на дошлюбне.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 (на 3 а.с.). Сторони мають двох дітей: непонолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про нароження на 16 а.с.Ґ) і малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( н 15 а.с.).

Причиною розладу в сім'ї сторони вказали різні характери і погляди на сімейне життя і зазначили, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам кожного з них.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягали на розлученні, мали стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи клопотання позивача про залишення судових витрат без компенсації, суд прийшов до висновку про залишення судових витрат за ОСОБА_1

Керуючись, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 244, 263, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22.07.2001 року у виконкомі Хрінівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, актовий запис № 02.

Прізвище відповідача ОСОБА_2 змінити на дошлюбне ОСОБА_2.

Судові залишити за позивачем ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.08.2018 року.

Позивач ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_2

Суддя: