Справа № 559/1249/18
У х в а л а

"18" липня 2018 р. місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ходак С.К. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: вул.Гагаріна, 20, м.Дубно, Рівненська область) до ОСОБА_2 (адреса: вул.. Морозенка, 83/40, м.Дубно, Рівненська область) про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про поділ майна подружжя. У позовній заяві (прохальна частина) викладено вимогу про захист прав та інтересів позивачки, шляхом поділу майна подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1, цегляного гаража №7 розміщеного в кооперативі індивідуальних гаражів «Турист-Дубно» за адресою: вул. Запорізька, м.Дубно, Рівненська область та автомобіля марки «Citroёn».

Також, просить суд визначити попередню розмір судового збору, так як на даний час для неї не є можливим визначити реальну вартість майна.

Суд, ознайомившись із заявою прийшов до висновку, що вона не в повній мірі відповідає вимогам ст. ст.175-177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні міститись не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Пункт 7 вказаної Постанови передбачає, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. На даний час, внаслідок змін у законодавстві, положення ст. 119 ЦПК України, яка діяла до жовтня 2017 року, фактично кореспондовані положенням ст. 175 ЦПК України, яка є чинною на час подання позову до суду.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що у позові не зазначено відомостей, що між сторонами має місце спір з приводу поділу майна подружжя, а лише вказано, що сторони не домовлялися між собою про застосування заходів досудового врегулювання спору.

Окрім цього, позивачем не дотримані й вимоги ст.95 ЦПК України, якою визначено порядок подання доказів у цивільному процесі. Так, відповідно до ч.2 вказаної статті, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього, а відповідно до ч.5 цієї статті, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Такі вимоги до письмових доказів, які є долученими до позовної заяви позивачем не дотримано.

З приводу викладеного позивачкою у прохальній частині позову фактичного клопотання про витребування певних документів та призначення в порядку досудової підготовки експертиз, суд зазначає наступне.

У силу положень ч.3 ст. 177 ЦПК України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Згідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116 - 118 цього Кодексу.

Як вважає суд, клопотання позивачки не відповідає вказаним вимогам закону, а відтак, не може бути розглянуте й вирішене по суті судом на цій стадії процесу. Однак зазначене не позбавляє позивачки права звернутися до суду із аналогічними вимогами, подавши клопотання (заяву), оформлені у відповідності до наведених вище вимог цивільного процесуального законодавства.

Щодо призначення експертиз, то з цього приводу суд зазначає, що відповідно до п.8 ч.2 ст. 197 ЦПК України, лише в підготовчому судовому засіданні вирішується питання про призначення експертизи. Одночасно суд розяснює, що відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

З приводу вимоги накладення арешту на спірне майно, суд зазначає, що арешт є одним із видів забезпечення позову, відповідно до ст. 150 ЦПК України. Зміст і форма заяви про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України. Як вважає суд, вимога позивачки не відповідає вказаним вимогам закону, а відтак, не може бути розглянута й вирішена по суті судом на цій стадії процесу. Однак зазначене не позбавляє позивачку права звернутися до суду із аналогічними вимогами, подавши заяву, оформлену у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

З приводу клопотання позивача про визначення ціни позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (аналогічне роз'яснення містить пункт 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року (зі змінами та доповненнями) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Суд вважає клопотання позивачки обґрунтованим й таким, що підлягає до задоволення.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про поділ майна при розірвання шлюбу складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 % ціни позову та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (5286,00 грн.),

Оскільки позивачем заявлені позовні вимоги щодо поділу трьох об`єктів майна, враховуючи належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку, суд вважає, що позивачем має бути сплачено судовий збір у розмірі 5286,00 грн., тобто, враховуючи сплачену позивачем суму судового збору 704,40 грн., позивач має доплатити судовий збір в розмірі 4581,20 грн.

Отже, позивачці слід доплатити судовий збір в розмірі 4581,20 грн. і подати суду оригінал документу про його сплату. Якщо в ході подальшого розгляду справи буде встановлено, що розмір судового збору, який необхідно сплатити, менший аніж 5286,00 грн., судом буде повернуто позивачці переплачену суму судового збору, або стягнено недоплачену (в залежності від рішення у справі), у випадку, якщо дійсна ціна позову виявиться більшою, аніж та, що визначена судом.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Дотримання вимог ст. 175 ЦПК України при пред`явленні заяви в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки заяви і долучених до неї матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цьогоКодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що така позовна заява повинна бути залишена без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали судді.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 95, 134,175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визначити розмір судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса: вул.Гагаріна, 20, м.Дубно, Рівненська область) до ОСОБА_2 (адреса: вул.. Морозенка, 83/40, м.Дубно, Рівненська область) про поділ майна подружжя у розмірі 5286 (пять тисяч двісті всімдесят шість) гривень 00 коп.

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: вул.Гагаріна, 20, м.Дубно, Рівненська область) до ОСОБА_2 (адреса: вул.. Морозенка, 83/40, м.Дубно, Рівненська область) про поділ майна подружжя про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині ухвали.

У задоволенні клопотань про витребування доказів, призначення експертиз та накладення арешту - відмовити.

Зазначені судом недоліки підлягають усуненню шляхом подання позивачем до суду оновленого позову із усуненням вказаних в ухвалі недоліків і подання суду документа про сплату недоплаченої суми судового збору у розмірі 4581 (чотири тисячі пятсот вісімдесят одна) гривня 20 коп.

Розяснити, що у випадку не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві, що не позбавляє його права повторно звернутися до суду із такими ж вимогами.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена протягом 15-ти днів з дня її постановлення до Апеляційного суду Рівненської області

В решті, ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: