Єдиний унікальний номер справи 235/7031/18
Номер провадження 2/235/2437/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Фоміної Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії АТ-І № 0128924, заповнена 15.08.1975 року (далі мовою оригіналу) на «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1».

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Позивач ОСОБА_1 в червні 2018 року подано до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійоного фонду України документи на призначення пенсії за віком. В призначенні пенсії відмовлено в звязку з відсутністю необхідного страхового стажу, при цьому не враховано періоди роботи за трудовою книжкою, оскільки прізвище позивача в цьому документі вказано як (далі мовою оригіналу) «Ильягуева», що суперечить паспортним даним. З огляду таких обставин, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документа.

Позивач ОСОБА_1, представник ОСОБА_4 (діючий на підставі ордеру адвоката на ведення справи) у судове засідання не зявилися, суду адресовано заяви про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримано, просять ухвалити рішення по справі на підставі поданих доказів.

Відповідачем ОСОБА_2 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області суду адресовано відзив на позов ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається відсутність заперечень по суту заявлених вимог, при цьому зазначено щодо прийняття рішення по справі на розсуд суд, та в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про проведення судового розгляду у відсутність представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Махачкала Російської Федерації, громадянка України (підтверджено паспортом № 001251731 а.с. 4).

Згідно картки платника податків № 516-17-00887 від 15.05.2017 року реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 присвоєно ОСОБА_1 (по-батькове в документі не зазначено) а.с. 5.

Згідно свідоцтва про народження серійний номер ІV БД № 320994, видане 02.09.1983 року міським відділом ЗАГС м. Махачкала, - 6 лютого 1957 року складено актовий запис про народження 01 січня 1957 року ОСОБА_5 (а.с. 6). Суд визнає, що даний документ є особовстановлючим позивача, з огляду на ідентичність відомостей про дату, місце народження, по-батькове в паспорті ОСОБА_1

Дівоче прізвище позивача «Лукьянова» змінено на «Грабань» в звязку зі вступом в шлюб. Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюб зареєстровано на території Дагестанської АРСР у м. Махачкала, свідоцтво про одруження не зберіглося. Такі посилання не оспорено, та більше того обставини підтверджено записом на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки серії АТ-І № 01258924 (а.с. 8)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серійний номер ІV НО № 439667, видане 11 жовтня 1985 року відділом ЗАГС м. Красноармійська Донецької області, - 11 жовтня 1985 року одружилися «ОСОБА_6, родившаяся ІНФОРМАЦІЯ_3, место рождения г. Махачкала»» (мовою оригіналу) та «Ильягуев Вячеслав Григорьевич» (мовою оригіналу), після одруження подружжю присвоєно єдине прізвище (за чоловіком) а.с. 7. Суд визнає, що даний документ є особовстановлючим позивача, з огляду на ідентичність відомостей про дату, місце народження, власного імя в паспорті ОСОБА_1 При цьому, суд звертає увагу на різницю в написанні патроніму (по-батькові) позивача в свідоцтві про народження «Геннадьевна» (мовою оригіналу) та в свідоцтві про укладення шлюбу «Геннадиевна» (мовою оригіналу).

Згідно рішення ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.06.2018 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Причиною відмови визначено відсутність у позивача необхідного страхового стажу 15 років, при цьому вказано, що в розгляді питання призначення пенсії не враховано періоди роботи за трудовою книжкою серії АТ-1 № 0128924 від 15.08.1975 року, оскільки наявні розбіжності в прізвищі особи, якій документ видано та паспортних даних позивача.

З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Разом з тим, ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, яку було предявлено в порядку окремого провадження, відмовлено на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України (вбачається спір про право) та розяснено право подачі позову до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на загальних підставах (а.с. 18-19).

Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді), що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ОСОБА_7 суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. В розумінні Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» важлива функція трудової книжки полягає в тому, що вона є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

В судовому порядку позивачем ОСОБА_1 порушено вимоги встановлення факту належності прововстановлюючого документа трудової книжки серії АТ-І № 0128924, заповненої 15 серпня 1975 року. Дослідженням трудової книжки судом встановлено, що на першій сторінці наявні записи згідно відповідних граф (далі мовою оригіналу): Фамилия Луньянова (закреслено), Грабарь (закреслоно), ОСОБА_3; Имя Светлана, Отчество Геннадьевна; Дата рождения 1 января 1957 г. Зміни записів на першій сторінці трудової книжки в частині прізвища шляхом закреслення старих відомостей здійснено на підставі відповідних документів (свідоцтва про шлюб № 007153 від 04.03.1977 року та свідоцтва про шлюб ІV-НО № 439667), що засвідчено на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки з підписом посадової особи та печатки підприємства, що узгоджується з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердж. вiдповiдно до постанови Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27.04.93 № 301 «Про трудовi книжки працiвникiв».

З досліджених доказів дійсно вбачається розбіжність в написанні прізвища позивача в трудовій книжці та паспорті, при цьому суд зазначає, що така помилка виникла у звязку із переведенням прізвища «Ильягуева» з російської мови на українську мову «Еліягу».

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, повязані з реалізацією права позивача на пенсійне забезпечення.

Можливість встановлення юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «ОСОБА_4 проти Туреччини»).

При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (трудової книжки), проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що позовна заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, 48 КЗпП України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердж. вiдповiдно до постанови Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27.04.93 № 301 «Про трудовi книжки працiвникiв», керуючись ст. ст. 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 належить трудова книжка серії АТ-І № 0128924, заповнена 15 серпня 1975 року відносно (далі мовою оригіналу) «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення суду - 27.12.2018 року (з урахуванням положенням ч. 6 ст. 259 ЦПК України).

Суддя: А. С. Клікунова