Ухвала

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 369/2905/17

провадження № 61-3148св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади села Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області,

відповідачі: Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головне територіальне управління юстиції у Київській області, приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Корякова Надія Олексіївна,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,

розглянув клопотання адвоката Сівакова Леоніда Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_15 - помічника адвоката СіваковаЛеоніда Миколайовича про участь у судовому засіданні у справі за позовом керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади села Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головного територіального управління юстиції у Київській області, приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Корякової НадіїОлексіївни, третіх осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації та витребування земельних ділянок на користь територіальної громади, за касаційною скаргою Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року у складі судді Волчко А. Я. та рішення апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади села Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду з указаним позовом до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_12, Головного територіального управління юстиції у Київській області, приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області КоряковоїН. О., третіх осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації та витребування земельних ділянок на користь територіальної громади.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2017 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У лютому 2018 року Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області подала до Верховного Суду касаційну скаргу в якій просила скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2017 року та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

01 серпня 2018 року ухвалою колегії суддів Верховного Суду справу за позовом керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади села Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області звернувся Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_12, Головного територіального управління юстиції у Київській області, приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Корякової Н. О., третіх осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації та витребування земельних ділянок на користь територіальної громади, призначено до судового розгляду.

14 листопада 2018 року до суду касаційної інстанції надійшли клопотання адвоката Сівакова Л. М., який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_15 - помічника адвоката СіваковаЛ. М. про розгляд справи за їх участю.

У задоволенні вказаних клопотань слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Колегія суддів Верховного Суду перевіряє в межах касаційної скарги у цій справі аргументи про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 [Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод] (статті 6-1), захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення у справі «Аксен проти Німеччини» від 8 грудня 1983 року («Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25)).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема, і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Аксен проти Німеччини» від 8 грудня 1983 року («Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25)). Крім того, ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Варела Ассаліно проти Португалії» («Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25 квітня 2002 року). У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявники не представили переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

З огляду на вказане, а також ураховуючи те, що ОСОБА_4 скористалася своїм процесуальним правом та подала відзив на касаційну скаргу, остання розглядатиметься без повідомлення та виклику учасників справи. Тому колегія суддів Верховного Суду відмовляє у задоволенні клопотання адвоката Сівакова Л.М., який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_15 - помічника адвоката Сівакова Л. М.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити адвокату Сівакову Леоніду Миколайовичу, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_15 - помічнику адвоката СіваковаЛеоніда Миколайовича у задоволенні клопотання про слухання справи за їх участю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило