1Справа № 335/2235/17 2/335/127/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Мереуци М.А., позивача ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з 2002 року працювала в ПАТ „Банк Форум", з 2010 року на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу. Трудовий договір між позивачем та ПАТ „Банк Форум" було укладено на невизначений строк. З 23.04.2012 року по 27.06.2012 року позивач перебувала у основній щорічній відпустці. Після закінчення відпустки позивача було безпідставно не допущено на роботу, а пізніше вона дізналася про те, що нібито є наказ про її звільнення із займаної посади з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату чисельності працівників. Проте, з наказом про звільнення відповідач позивача не ознайомлював, трудову книжку не видав та копію наказу про розірвання трудового договору в односторонньому порядку позивачу не вручив і до часу звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. 19.01.2017 р. в судовому засіданні при розгляді цивільної справи їй була передана трудова книжка. Згідно записів в трудовій книжці відповідач звільнив її з займаної посади 27.06.2012 року наказом № 672к/2 від 19.04.2012 року, в день перебування її в щорічній відпустці. Позивач вважає своє звільнення незаконним, у відповідача були наявні вакансії, які не пропонувалися позивачу під час її звільнення, чим було порушено вимоги ч. 2 ст. 40, ст. 42, ст. 47 КЗпП України, що призвело до незаконного звільнення її із займаної посади. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд поновити її на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу ПАТ „Банк Форум" та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який за підрахунком позивача станом на 08.10.2018 року становить 1 831 075 грн. 13 коп.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід закрити, виходячи з наступного.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, пояснивши, що звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі з інших підстав, ніж ті які були предметом розгляду судом, а саме з тих підстав, що її було звільнено у останній день її щорічної відпустки, та відповідач звільнив її, не запропонувавши всі вакантні посади, які мали місце на час її звільнення.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Судом у цій справі встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Банк Форум" про визнання наказу № 672к/2 про звільнення від 19 квітня 2012 року незаконним, поновлення на посаді, стягненні з ПАТ "Банк Форум" середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 454 309 гри. 58 коп. та моральної шкоди 100 000 грн. відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 233 КЗпП України як на підставу для відмови в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_1, рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року залишено без змін.

У квітні 2014 року ОСОБА_1 знову звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ "Банк Форум" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року провадження у справі в частині визнання наказу голови правління ПАТ "Банк Форум" Березовика В.М. № 672к/2 від 19 квітня 2012 року, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрито. Позов ОСОБА_1 в частині визнання наказу голови правління ПАТ "Банк Форум" Березовика В.М. № 15-а від 1 лютого 2012 року залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року залишено без змін.

Позивач ОСОБА_1 11 листопада 2015 року знову звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ "Банк Форум" про визнання наказу № 672к/2 від 19 квітня 2012 року незаконним, поновлення її на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за вищезазначеним позовом. Суд вважав, що такий позов вже був вирішений вищевказаними судовими рішеннями, тому відмовив у відкритті провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року залишено без змін.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вважала, що суд правильно у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (в редакції на час вирішення процесуального питання) відмовив у відкритті провадження у справі за заново поданим позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним того ж самого наказу про звільнення та поновлення її на роботі з усіма іншими похідними вимогами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_1, а ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року та ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року залишено без змін.

При цьому касаційний суд в зазначеній ухвалі від 13 липня 2016 року зазначив, що з вищезазначених судових рішень (рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року), якими вирішено трудовий спір ОСОБА_1 щодо її незаконного звільнення наказом від 19 квітня 2012 року, вбачається, що судами перевірено дотримання банком всіх норм трудового законодавства, якими врегульовано звільнення за ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та встановлено, що вони були дотримані, що відображено у мотивувальних частинах цих рішень.

Далі касаційний суд в ухвалі від 13 липня 2016 року зазначає, що ОСОБА_1 знову (повторно) звернулася до суду з позовом до ПАТ "Банк Форум" про визнання наказу від 19 квітня 2012 року незаконним, поновлення її на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України (в редакції на час вирішення процесуального питання) дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що рішенням суду, яке набрало законної сили, вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Касаційний суд в ухвалі від 13 липня 2016 року також вказав, що суди дійшли вірного висновку, що, вирішуючи трудові спори щодо незаконного звільнення працівника, перевірці підлягає дотримання роботодавцем всіх норм трудового законодавства, які регулюють порядок звільнення працівника, не обмежуючись тими нормами, на які посилається позивач у своєму позові. Отже, якщо позивач вважає, що при розгляді її справи про незаконне звільнення не перевірені будь-які обставини, зокрема щодо існування на час її звільнення вільних вакансій, то це є підставою для оскарження судових рішень через неповноту з'ясування цих обставин, а не для звернення до суду з новим позовом щодо оскарження того ж самого наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Банк Форум" про поновлення на роботі на посаді директора Запорізької Дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу Публічного акціонерного товариства „Банк Форум", стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24 липня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано з закриттям провадження у справі.

З вищезазначених судових рішень, якими вирішено трудовий спір ОСОБА_1 щодо її незаконного звільнення наказом № 672к/2 від 19 квітня 2012 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вбачається, що судами всіх інстанцій перевірено дотримання Банком всіх норм трудового законодавства, якими врегульовано звільнення, та встановлено, що вони були дотримані, що відображено в мотивувальних частинах цих рішень. Тому, якщо позивач вважає, що при розгляді її справи про незаконне звільнення не перевірені будь-які обставини, зокрема, щодо існування на час її звільнення вакансій, які їй не було банком запропоновано, то це є підставою для оскарження судових рішень через неповноту з'ясування цих обставин, а не для звернення до суду з новим позовом щодо оспорювання незаконності звільнення та поновлення на роботі.

Посилання позивача в даній справі на те що, відомості про наявність вакантних посад на час її звільнення, та той факт, що її звільнили під час перебування в щорічній відпустці, не були підставою позову і предметом розгляду ґрунтується на невірному розумінні позивачкою предмету і підстав позову, оскільки позивач посилається на факти, які вже перевірялися судами різних інстанцій.

Так предметом позову у цій справі, як і у справі яка була розглянута Дніпровським районним судом м. Києва є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а підставою для позову є незаконне, на думку позивача, її звільнення.

Тобто, за підставами та предметом позову справа про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним, на думку позивача, звільненням її з роботи була вже розглянута судом.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки встановлено, що існує рішення суду, яке набрало законної сили, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись ст.ст. 255-256, 258-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - закрити.

Роз»яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п»ятнадцяти днів, з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 22 грудня 2018 року.

Суддя Рибалко Н.І.