Провадження № 2-о/127/523/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді - Антонюка В.В.,

за участі секретаря - Гончарука І.А.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи - Олійника О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа перша Вінницька міська рада Вінницької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявлені вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника - ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно.

08.07.2010 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла заявнику - ОСОБА_1

Заявник зазначає, що з 2012 року, мати часто хворіла та потребувала стороннього догляду, а тому проживала разом з ним в АДРЕСА_1, і його сім'я про неї піклувалась. Після смерті матері, все майно, яке належало їй на день смерті фактично перейшло у володіння, управління та користування заявника, в зв'язку із чим, ним укладено договори на постачання електроенергії та газу з відповідними службами у Гайсинському районі, здійснюється оплата за надані послуги. Крім того, ним забезпечується належне збереження спадкового майна, в поточному році проводився ремонт будинку огорожі, обробляється присадибна земельна ділянка.

Маючи намір оформити спадщину, заявник звернувся до Першої Вінницької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері - ОСОБА_3, однак йому було роз'яснено, що з цього питання необхідно звертатися до нотаріуса за місцем знаходження спадкового майна. 07.07.2018 року заявник звернувся до нотаріуса Гайсинської державної нотаріальної контори оскільки вважав, що він є особою, яка прийняла спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивовану тим, що у встановлений законом строк (шість місяців) ним не була подана заява до нотаріуса про прийняття спадщини та ненадані докази фактичного прийняття спадщини, тобто немає підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем. Викладене стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги за обставин, викладених у заяві та просив їх задоволити.

Представник заінтересованої особи Олійник О.Л., не заперечив проти заявлених вимог, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та представника заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.11.2017 року, виданого виконавчим комітетом Кунківської сільської ради Гайсинського району, Вінницької області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниця (а.с.6).

Відповідно до копії заповіту від 08.07.2010 року, посвідченого секретарем виконкому Мітлинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області 08.07.2010 року, ОСОБА_3, заповіла все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що буде належати їй і на що вона матиме право за законом, за заповітом заповіла ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно копії особового рахунку НОМЕР_3, виданого ОСОБА_1, який є власником квартири АДРЕСА_1, в даній квартирі проживала без реєстрації ОСОБА_3(а.с.9). Зазначений факт також підтверджується копією Акта № 9570 від 24.07.2018 року, складеного комісією ВКР ТОВ «ЖЕО» (а.с.10), яка встановила, що зі слів сусідів в даній квартирі постійно проживала ОСОБА_3 до дня своєї смерті.

Довідкою УПФУ в м. Вінниці № 2059 від 21.06.2018 року підтверджується, що ОСОБА_3, перебувала на обліку в УПФУ м. Вінниці та отримувала пенсію за віком (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 від 18.11.1953 року, ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мітлинці Вінницької області, його батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.15).

Згідно повідомлення Гайсинської державної нотаріальної контори від 07.07.2018 року направленого на адресу ОСОБА_1, неможливо оформити спадкові права на майно ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом; ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факти прийняття спадщини.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до підпункту 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Під вільним вибором місця проживання чи перебування розуміється право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Частиною 2 ст. 29 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У відповідності до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що ОСОБА_3, за життя не була обмежена у праві вибору нею місця її проживання, а реєстрація місця проживання жодним чином не зобов'язує її постійно проживати саме за місцем її реєстрації, оскільки законодавством України передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Враховуючи те, що ЦК України передбачає можливість автоматичного прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця (день відкриття спадщини) має визначальне значення для подальшого оформлення спадщини заявником.

Матеріалами справи та дослідженою в судовому засіданні сукупністю доказів, доводиться факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 із матір'ю - ОСОБА_3 (спадкодавцем) за адресою: АДРЕСА_1, на день її смерті.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заяву про встановлення вказаного факту слід задоволити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 29, 1268, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 315 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_1: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1.

Заінтересована особа; Вінницька міська рада, , м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Повний текст рішення виготовлено 12.09.2018 року.

Суддя: