Постанова

Іменем України

30 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 175/389/16-ц

провадження № 61-25025св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року, у складі судді Новік Л. М., та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року, у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 19 вересня 2015 року з вини ОСОБА_5, транспортному засобу NISSAN TIIDA, який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, було завдано значну кількість механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Глобус» (далі - ТДВ «СК «Глобус»).

Позивачем було замовлено проведення автотоварознавчої експертизи, вартість якої становить 1 500 грн, та, за допомогою телеграми, повідомлено відповідача про дату, час та місце проведення експертного дослідження, за що сплатила 93, 80 грн.

Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) від 04 листопада 2015 року: ринкова вартість транспортного засобу NISSAN TIIDA, без врахування пошкоджень КТЗ при ДТП становить 356 003,10 грн; вартість відновлювального ремонту - 403 100,12 грн; ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу - 75 341,28 грн.

На підставі укладеного із ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Ельса» (далі - ТОВ «Ельса») договору доручення від 24 вересня 2015 року, останнім від імені позивача було виконано всі необхідні дії для страхового відшкодування. Після виплати позивачу страхової суми у розмірі 49 000 грн та пені у розмірі 1 417,64 грн, нею було сплачено ТОВ «Ельса» винагороду по вищезазначеному договору доручення у розмірі 5 041,76 грн.

У позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь: різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням без врахування франшизи у розмірі 230 661, 82 грн; франшизу по полісу страхування в розмірі 1 000 грн; витрати на проведення експертизи у розмірі 1 500 грн; витрати на послуги телеграфного зв'язку у розмірі 93,80 грн; витрати на винагороду по договору доручення -

5 041,76 грн, та судовий збір.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4: 230 661, 82 грн - різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням без врахування франшизи; витрати на проведення експертизи (дослідження) в розмірі 1 500 грн, витрати на послуги телеграфного зв'язку в розмірі 93,80 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що ДТП сталася з вини ОСОБА_8, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ТДВ «СК «Глобус» з лімітом відповідальності 50 000 грн. Виходячи з того, що транспортний засіб позивача є фізично знищеним, та з урахуванням положень ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з

ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) без врахування франшизи.

Розмір франшизи передбачено умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_8, що вказує на відсутність підстав для її стягнення з відповідача.

Витрати позивача на винагороду ТОВ «Ельса» за договором доручення не пов'язані з розглядом справи, а тому не підлягають стягненню з ОСОБА_5

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити ухвалені у справі судові рішення та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, витрат на проведення експертизи, послуги телеграфного зв'язку та судового збору.

Згідно доводів касаційної скарги заявника, висновок експертного дослідження автотоварознавця від 04 листопада 2015 року, який було взято до уваги судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень, є неналежним та недопустимим доказом. Вказане відповідач мотивує тим, що у даному висновку не визначено розмір матеріальної шкоди саме станом на дату ДТП - 19 вересня 2015 року, а також не попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Касаційна скарга також містить посилання на ту обставину, що визначений судами фактичний розмір завданої позивачу шкоди, є завищеним та має бути зменшеним на суму коштів, яку нею було отримано у зв'язку з продажем знищеного транспортного засобу.

У запереченні на касаційну скаргу позивач зазначає про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, у зв'язку з чим просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1.статті 22 Закону № 1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 30 Закону № 1961-IV закріплено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ

від 04 листопада 2015 року: ринкова вартість транспортного засобу NISSAN TIIDA, без врахування пошкоджень КТЗ при ДТП, становить 356 003,10 грн; вартість відновлювального ремонту - 403 100,12 грн; ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу - 75 341,28 грн.

Виходячи з наведених законодавчих положень та враховуючи висновок експертного дослідження, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що внаслідок ДТП, що сталась 19 вересня 2015 року, транспортний засіб NISSAN TIIDA є фізично знищеним.

Визначаючи розмір відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, місцевим судом, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, враховано, що позивачем від ТДВ «СК «Глобус» отримано страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн (без врахування розміру франшизи).

У зв'язку з цим суди дійшли обґрунтованого висновку, що з

ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 230 661,82 грн, що становить собою різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, виходячи з вартості транспортного засобу до ДТП - 356 003,10 грн та вартості залишків транспортного засобу - 75 341, 25 грн, враховуючи при цьому сплачене страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.

Доводи касаційної скарги стосовно неналежності та недопустимості висновку експертного дослідження автотоварознавця від 04 листопада 2015 року колегією суддів не приймається. Зі змісту вказаного висновку та доданих до нього документів вбачається, що датою, на яку проводився розрахунок розміру заподіяної шкоди транспортному засобу NISSAN TIIDA, є саме дата ДТП - 19 вересня 2015 року. При цьому посилання на відсутність у зазначеному висновку попередження експерта про кримінальну відповідальність пояснюється відмінністю між висновком експерта та висновком експертного дослідження. Так, згідно пункту 4.23 Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 у висновку експертного дослідження опускаєтьсязапис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку.

Посилаючись у касаційній скарзі на необхідність зменшення стягнутої з відповідача суми відшкодування на 70 000 грн, які позивачем отримано шляхом продажу залишків транспортного засобу NISSAN TIIDA, заявник вказує, що перехід права власності на даний транспортний засіб за цим договором до третьої особи звільнив позивача від необхідності понесення додаткових витрат, пов'язаних із його відновлювальним ремонтом. Наведене не вказує на помилковість висновків судів попередніх інстанцій, оскільки при визначенні розміру шкоди, у випадку, коли транспортний засіб вважається знищеним, вартість відновлювального ремонту не враховується.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні даної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І.М. Фаловська