Справа № 368/1400/18
провадження № 2-з/368/27/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2018 р. Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

встановив:

До Кагарлицького районного суду Київської області звернулася представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 про визнання заповіту недійним.

Окрім того, представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якому просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області - ОСОБА_4, видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 05.04.2018 р. (спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі № 62344752), про що винести відповідну ухвалу, обґрунтовуючи заяву наступним.

03.10.2018 року до Кагарлицького районного суду Київської області подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області - ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Предметом даного спору є визнання недійсним заповіту ОСОБА_5, серії ННВ 120139, засвідченого Приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 та зареєстрованого у спадковому реєстрі 02 квітня 2018 року за №№ 431,432.

Відповідно до даного заповіту ОСОБА_5 заповів все своє майно, зокрема квартиру № 3, розташовану в будинку № 20, по вулиці Каштановій в місті Кагарлик Київської області, в якій він проживав, та яка належала йому на праві приватної власності, відповідачу.

На підставі оспорюваного заповіту відповідач може отримати вже після 05.10.2018 р. свідоцтво про право на спадщину, що у разі задоволення позову, та ухвалення рішення про визнання недійним заповіту, значно ускладнить виконання вказаного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 про визнання заповіту недійним.

Із позовних вимог вищевказаної справи вбачається, що предметом позову є заповіт ОСОБА_5, серії ННВ 120139, засвідченого Приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 та зареєстрованого у спадковому реєстрі 02 квітня 2018 року за №№ 431,432.

Відповідно до даного заповіту ОСОБА_5 заповів все своє майно, зокрема квартиру № 3, розташовану в будинку № 20, по вулиці Каштановій в місті Кагарлик Київської області, в якій він проживав, та яка належала йому на праві приватної власності, відповідачу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Беручи до уваги, що предметом спору є заповіт ОСОБА_5, який 02.04.2018 року посвідчено приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер № 431,432, позивач та відповідач претендують на спадщину, що залишилась після смерті спадкодавця, тобто між сторонами виник спір, суд приходить до висновку про наявність реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі оформлення спадщині відповідачем, у звязку з чим, вважає необхідним забезпечити позов шляхом заборони вчиняти дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 159, 160, 260, 261, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Заборони приватному нотаріусу Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області - ОСОБА_4, вчиняти дії щодо оформлення спадщини та видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 05.04.2018 р. (спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі №62344752) ОСОБА_3 до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в порушення заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію даної ухвали відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України направити, для відома заявнику та відповідачу, третій особі та для виконання приватному нотаріусу Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області - ОСОБА_4.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Строк предявлення виконавчого документа до виконання три роки.

Повний текст ухвали виготовлене 05.10.2018 р.

Суддя І.І. Шевченко