Справа № 190/1211/18
Провадження №2/190/669/18
УХВАЛА

30 серпня 2018 року м. П»ятихатки Дніпропетровської області

Суддя Пятихатського районного суду Дніпропетровської області Митошоп В.М. перевіривши вимоги ст. ст. 175,177 ЦПК України по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Вишнівської селищної ради П"ятихатського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

До Пятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Вишнівської селищної ради П"ятихатського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та місцем проживання відповідача зазначено вул.. Садова 15 с. Красне Прохорівського району Бєлгородской області Російської Федерації, та вказано, що останній є громадянином ОСОБА_3, тобто вказана справа є справою з іноземним елементом.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що у разі, якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до положень статті 498 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

22.01.1993р., підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі Конвенція). Вказану Конвенцію Верховною Радою України ратифіковано Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР із відповідними застереженнями, а чинності для України вона набула 14 квітня 1995 року.

28.03.1997р., укладено Протокол до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, який є її невідємною частиною. Цей Протокол ратифіковано Законом України з відповідними застереженнями 03 березня 1998 року № 140/98-ВР.Застосовується Конвенція у відносинах України з Російською Федерацією,

При виконанні положень Конвенції 1993 року суди застосовуючи її положення під час розгляду цивільних, сімейних та кримінальних справ, здійснюють відносини з відповідними іноземними судами країн-учасниць Конвенції та іншими компетентними органами через Головні управління юстиції та Міністерство юстиції України.

Недотримання подібних механізмів може призвести до відмови іноземними компетентними органами у розгляді направлених документів, їх повернення та відповідно затягування строків розгляду справ та порушення прав громадян.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, а також шляхом вручення документів.

Вимоги до доручення встановлюються статтею 7 Конвенції, при оформленні відповідного доручення в цивільній справі враховуються положення Цивільного процесуального кодексу України та розділу 2 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54 (далі Інструкція), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за № 573/15264.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції у разі надіслання судом України доручення для виконання за кордоном цивільна справа, у звязку з якою складається доручення, призначається до розгляду з урахуванням розумних строків пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном. У разі можливості судом України призначається дата наступного судового засідання (резервна дата), на яке може прибути особа, що викликається.

Вимогами статті 17 Конвенції встановлено, що у відношеннях один з одним при виконанні Конвенції Сторони користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою. Згідно з п.6 Протоколу до вказаної Конвенції у випадку виконання документів державними мовами Договірних Сторін до них додаються засвідчені переклади російською мовою.

Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Вимогами ч. 3 ст. 499 ЦПК України передбачено, що судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено іншим міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Аналогічна вимога міститься також у п. 2.3. Інструкції.

Вимога щодо перекладу документів стосується не лише судового доручення, а й інших документів, які до нього додаються, без виключення.

Згідно ч. 1 ст. 10 Конвенції, визначено, що запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. З огляду на вищезазначене, доручення та документи, які долучені судом до нього ( а саме позовна заява та додані до неї копії документів), мають бути викладені російською мовою або супроводжуватися завіреним у встановленому порядку перекладом. У разі, коли документи, які необхідно вручити особі, не міститимуть перекладу російською мовою, відповідно до статті 10 Конвенції остання може відмовитися їх прийняти.

Викладене свідчить, що вищезазначена позовна заява окрім вимог ст. 175 ЦПК України, повинна відповідати вимогам Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р., та до останньої повинно бути долучено копію позовної заяви та копії долучених до позовної заяви документів які мають бути завіреними у встановленому порядку перекладом на російську мову.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня отримання ним ухвали.

Керуючись ст. ст. 175,177,185 ЦПК України, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Вишнівської селищної ради П"ятихатського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - залишити без руху для усунення виявлених недоліків, про що повідомити позивача, надавши останньому строк в п»ять днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі не виконання у встановлений строк вимог передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України позовна заява буде вважатися не поданою та повернена .

Суддя