Дата документу 20.12.2018
Справа № 334/6307/17
Провадження № 2/334/1218/18
20 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.
при секретарі Сагайдак Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, в якій вказав, що 01.10.2016 року помер йогобрат ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З померлим братом ОСОБА_4, у позивача спільний тільки батько - ОСОБА_5, який помер 02.02.1998 року.
10.10.2016 року позивач звернувся до ОСОБА_6, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого 01.10.2016 року брата - ОСОБА_4, яка була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №49, за якою була заведена спадкова справа №24/2016. Після смерті брата позивача залишилась спадщина, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 та квартири за адресою: м. Запоріжжя. Дніпровське шосеАДРЕСА_2.
Позивач ОСОБА_1 зазначив, що окрім нього до ОСОБА_6 О В., приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, із заявою про прийняття спадщини після померлого 01.10.2016 року брата - ОСОБА_4, в строки встановлені ст. 1270 ЦК України, ніхто не звернувся.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №95751160 від 29.08.2017 року, квартира за адресою: м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд. 52. кв. 111 належить на праві приватної власності відповідачу по справі ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 106. виданого 02.02.2017 року ОСОБА_3, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. ОСОБА_2 є братом ОСОБА_4 та сином їхньої спільної матері ОСОБА_9.
Тільки 29.08.2017 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_4, який помер 01.10.2016 року, не прийняв спадщину за померлою матірю ОСОБА_9, та якби він прийняв спадщину то відповідачу по справі було б видано свідоцтво про право на спадщину, за законом на 1/2 частку квартири за адресою: м. Запоріжжя, Дніпровське шосеАДРЕСА_2, та він був би вимушений звернутися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого брата - ОСОБА_4.
Оскільки ОСОБА_4 помер до спливу строку, визначеного законом для прийняття спадщини та не встиг подати заяву про прийняття спадщини після померлої матері, тому, після смерті ОСОБА_4 до його спадкоємців, якими є позивач та відповідач по справі ОСОБА_2, перейшло право на прийняття належної йому частки спадщини після смерті ОСОБА_9, яка зокрема складається з квартири за адресою: м. Запоріжжя, Дніпровське шосеАДРЕСА_3.
ОСОБА_1 вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, визначений статтею 1276 ЦК України, з поважної причини, тому просить суд визначити йому додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 01.07.2016 року ОСОБА_9, що починається з дня набрання рішенням суду законної сили та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер: 106, видане 02.02.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, на імя ОСОБА_2 на квартиру за адресою: м. Запоріжжя, Дніпровське шосеАДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_9, померлої 01.07.2016 року.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.
Згідно п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач та його представник адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 01.10.2016 року помер брат позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І - ЖС № 368481 від 04.10.2016 року. (а.с.11).
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
З померлим братом ОСОБА_4, у позивача ОСОБА_1 спільний тільки батько - ОСОБА_5 Юрієвич.
Батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_5 Юрієвич, а матірю ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.05.1973 року серія I -СР № 256684. (а.с.12)
Батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_5 Юрієвич, а матірю ОСОБА_9, що підтверджується Записом акту про народження №426 від 16.02.1979 р.(а.с. 54).
10.10.2016 року ОСОБА_12 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого 01.10.2016р., яка зареєстрована за №49 в спадковій справі №24/2016 після померлого ОСОБА_4 (а.с.30-69).
10.10.2016р. приватним нотаріусом ОСОБА_6 було направлено запит № 258/02-14 в усі компетентні органи для надання Довідки про постійне місце проживання ОСОБА_4, померлого 01.10.2016р. та згідно відповіді №5301-04-09/3 від 26.10.2016р. Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 15.06.1999 р. по момент смерті був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.50).
Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.1998р. виданого Другою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5, наданої ТОВ «ЗМБТІ» на запит приватного нотаріуса № 118/02-14 від 06.04.2017р., квартира за адресою АДРЕСА_4, належить ОСОБА_9. (а.с.58,59).
Згідно копії Свідоцтва № 8204 від 27.12.1999 р. про право власності на житло, наданої ТОВ «ЗМБТІ» на запит приватного нотаріуса № 117/02-14 від 06.04.2017р., квартира за адресою АДРЕСА_5 на праві спільної часткової власності в рівних долях належить ОСОБА_9 -1/3, ОСОБА_13 -1/3 та ОСОБА_2 - 1/3. (а.с.55-56)
01.06.2000 року на підставі Договору купівлі продажу від 01.06.2000р. ОСОБА_13 продала ОСОБА_9 1/3 частку квартири за адресою АДРЕСА_6.(а.с.57).
19.05.2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_6 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровану за № 36 (а.с.60).
Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 164/02-31 від 19.05.2017р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартири за адресою АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8, у звязку з тим, що спадкоємцем не надані документи, що посвідчують право власності за померлим 01.10.2016р. гр. ОСОБА_4 на вищевказані квартири (а.с.62).
29.08.2017р. приватним нотаріусом ОСОБА_6 було надано письмову відповідь на заяву ОСОБА_1 №261/02-14 від 29.08.2017р., якою розяснено, що спадкове майно, вказане ним у заяві про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4, згідно отриманих документів, вищевказані квартири не належить на праві власності померлому. Власниками квартири АДРЕСА_9 в рівних долях є ОСОБА_9 та ОСОБА_2. Право власності на квартирою №111 в будинку №52 по вул. Дніпровське шосе в м. Запоріжжя зареєстроване за ОСОБА_9, матірю ОСОБА_4, яка померла 01.07.2016р., про що 16.11.2016р. приватним нотаріусом ОСОБА_3 була заведена Спадкова справа №147/2016. Та у звязку з тим, що ОСОБА_4 помер до спливу строку для прийняття спадщини, подальше оформлення спадщини на визначене вище майно повинно відбуватись згідно зі статтею 1276 ЦК України (а.с.62).
Факт смерті 01.07.2016 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.64-65, 74).
26.10.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 було надано копію Спадкової справи №147/2016, заведеної 16.11.2016р. після смерті 01.07.2016р. ОСОБА_9 на підставі заяви сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.71-109).
Факт родинних відносин ОСОБА_9 та ОСОБА_2 підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-ЖС № 328296 від 16.11.2016р. (а.с.81).
В матеріалах спадкової справи знаходиться копія Заповіту ОСОБА_9, посвідченого 21.11.2007р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_8, за яким спадкодавиця заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_10 ОСОБА_14, а належну їй частку квартири АДРЕСА_9 заповіла ОСОБА_2 (а.с.78).
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.
16.11.2016 р. ОСОБА_2 подав приватному нотаріусу ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини за заповітом, де вказав спадкове майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_11, і квартиру за адресою АДРЕСА_12, та зазначив,що крім нього інших спадкоємців за заповітом та за законом немає (а.с.73).
02.02.2017р. ОСОБА_2 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №106, після смерті 01.07.2016р. ОСОБА_9 на квартиру за адресою АДРЕСА_13.(а.с.105).
Також, 09.10.2017р. приватним нотаріусом ОСОБА_3 було видано Постанову № 523/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з тим, що ОСОБА_2 не було надано правовстановлюючих документів на квартиру,яка знаходиться за адресою АДРЕСА_6 (а.с.109).
Стаття 1276 ЦК України визначає поняття спадкової трансмісії як переходу права на прийняття спадщини. Якщо спадкоємець за законом або за заповітом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_9, яка померла 01.07.2016 року, відкрилася спадщина, яка відповідно до Заповіту ОСОБА_9, посвідченого 21.11.2007р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_8, заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_10 ОСОБА_14, а належну їй частку квартири АДРЕСА_9 заповіла ОСОБА_2. Однак, ОСОБА_4 не встиг подати заяву про прийняття спадщини після померлої матері, ОСОБА_9, оскільки помер 01.10.2016 року до спливу строку, визначено законом для прийняття спадщини.
Право на прийняття спадщини спадкоємцями, що приймають спадщину в порядку спадкової трансмісії, здійснюється на загальних підставах протягом того строку, що залишився після смерті їх спадкодавця, що прийняв спадщину але не встиг її отримати у звязку зі смертю. Якщо строк, що залишився для подання заяви про прийняття спадщини, менший, ніж 3 місяці, він продовжується до 3 місяців (ст. 1276 ЦК).
Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
Згідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно з п. 1.2 зазначеного порядку, при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
Відповідно до п. 2.1 зазначеного порядку, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Згідно з п. 2.2 зазначеного порядку, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.
У пункті 2.4 зазначеного порядку вказано, що у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.
Пунктом 2.5 зазначеного порядку передбачено, що номер спадковій справі присвоюється один раз і складається з порядкового номера, за яким вона зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ, та зазначається через дріб (дефіс) рік, у якому вона заведена.
Відповідно до п. 2.7 зазначеного порядку, при встановленні факту одночасного відкриття декількох спадкових справ (наприклад, за місцем проживання спадкодавця і за місцезнаходженням спадкового майна), спадкові справи, відкриті з порушенням вимог ст.1221 ЦК України, повинні бути передані за належністю нотаріусу, до компетенції якого входить ведення цієї спадкової справи.
При одночасному відкритті спадкових справ різними нотаріусами за місцем відкриття спадщини спадкова справа передається до того нотаріуса, у якого згідно з паперовими носіями відкрито спадкову справу раніше.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_4, який помер до спливу строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_9, враховуючи, що він вчасно звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, однак вчасно не був повідомлений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального ОСОБА_3, що позивач в порядку спадкової трансмісії має право на прийняття спадщини після померлої ОСОБА_9, у звязку з чим пропустив строк встановлений для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_9 з поважної причини, тому йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.
Згідно з ч. 1ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.
Відповідно ч. 1ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.
Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до статті 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Судом встановлено, що 16.11.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, яка померла 01.07.2016 року, та в заяві зазначив, що інших спадкоємців за заповітом та за законом немає. (а.с.73)
При цьому надав свідоцтво про смерть ОСОБА_4, який помер 01.10.2016 року, яке було видане повторно. (а.с.82).
В той же час, ОСОБА_2 не звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після померлого брата ОСОБА_4.
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.02.2017 року приватний нотаріус ОСОБА_3 перевіряв, та бачив, що після померлого ОСОБА_4 заведена спадкова справа 10.10.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 (а.с. 83)
02.02.2017 року приватний нотаріус ОСОБА_3 видав ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_9, спадщина складається з квартири АДРЕСА_14. (а.с. 105).
При цьому не було враховано, заповіт ОСОБА_9, посвідчений 21.11.2007р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_8, яким вона заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_10 ОСОБА_14, а належну їй частку квартири АДРЕСА_9 заповіла ОСОБА_2.(а.с.72)
Також не враховано, що ОСОБА_4 не встиг подати заяву про прийняття спадщини після померлої матері, ОСОБА_9, оскільки помер 01.10.2016 року до спливу строку, визначено законом для прийняття спадщини. Та що, після смерті ОСОБА_4, вже було відкрито спадкова справ приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6
Однак, ОСОБА_1 вчасно не був повідомлений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального ОСОБА_3, що він в порядку спадкової трансмісії має право на прийняття спадщини після померлої ОСОБА_9.
Крім того, Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.02.2017 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом ОСОБА_3 після померлої ОСОБА_9, на спадщину, що складається з квартири АДРЕСА_14, а не відповідно до ст..1276 ЦК України, в порядку спадкової трансмісії.
Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини, не встигши її прийняти, право на належну йому частку спадщини переходить до його спадкоємців. Це називається спадковою трансмісією. Зазначена частка спадщини відходить до його спадкоємців за законом, або, якщо він встиг скласти заповіт, до його спадкоємців за заповітом.
Спадкоємці померлого спадкоємця успадковують лише ту частку спадщини, яка перейшла б до нього. Отже, спадкова трансмісія не стосується тієї частини спадщини, на яку претендують інші спадкоємці. Крім того, спадкова трансмісія не стосується права на прийняття обовязкової частки в спадщині, яка має індивідуальний характер, а тому не поширюється на спадкоємців особи, яка мала право на таку частку. Спадкова трансмісія поширюється як на спадкування за законом, так і на спадкування за заповітом.
Відповідно до пункту 27постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» підставами для визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
Отже, вирішуючи справу по суті суд повинен встановити, чи уповноважений був нотаріус на вчинення такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину, а також чи мала особа право на спадкування, чи отримано спадкоємцем спадщину, чи стосується прав та інтересів третіх осіб видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 1301 ЦК України, необхідно визнати недійсним, Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.02.2017 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом ОСОБА_3 після померлої ОСОБА_9, на спадщину, що складається з квартири АДРЕСА_14.
На основі повно і всебічно зясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 81, 223, 263-265, 280-282, 293, 315, п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1261, 1266, 1268-1270, 1276, 1298, 1310 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, додатковий строк тривалістю в три місяці після набрання рішення суду законної сили для прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_9, померлої 01.07.2016 року.
Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.02.2017 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №106, після померлої ОСОБА_9, 01.07.2016 року, на спадщину, що складається з квартири АДРЕСА_14.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення буде складено 29.12.2018 року.
Суддя: Баруліна Т. Є.