ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Херсон

Номер справи: 766/11328/18

Номер провадження: 22-ц/819/95/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.,

секретар Заврич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державного підприємства «Центр оцінки та інформації» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року, у складі судді Дорошинської В.Е., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання попереднього договору дійсним, стягнення штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Державного реєстратора Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відшкодування збитків

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що 14 грудня 2016 року між ним та ОСОБА_3 було укладено письмовий попередній договір, за умовами якого сторони домовились в строк до 14 квітня 2017 року укласти договір купівлі-продажу належних відповідачці нежитлових приміщень з № 1 по № 12 (групи приміщень № 110) в літ. А, загальною площею 158 кв.м., ща знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. З метою виконання зобов'язань за попереднім договором він передав ОСОБА_3 аванс в рахунок суми за основним договором в розмірі 650 000 гривень.

З вини відповідача договір в строк до 14 квітня 2017 року укладений не був, в зв'язку з чим у ОСОБА_3 виник обов'язок повернути аванс та сплатити штраф у розмірі 100% авансу, як це передбачено п.5.3. попереднього договору. Просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь аванс у розмірі 650 000 гривень та штраф за невиконання зобов'язань у розмірі 650 000 гривень.

Під час розгляду справи в суді позивач збільшив позовні вимоги, а саме: посилаючись на положення ст.220 ЦК України, просив визнати дійсним попередній договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 14 грудня 2016 року. Крім того, позивач вказував, що відповідач 24 січня 2018 року повернула йому аванс у розмірі 650 000 гривень та сплатила 400 000 гривень в рахунок часткового відшкодування штрафу. Посилаючись на положення ст.625 ЦК України, зважаючи на те, що оскільки аванс повернутий ОСОБА_3 йому лише 24.01.2018 року, просив стягнути з відповідача на його користь 250 000 гривень штрафу за невиконання зобов'язань, індекс інфляції за час прострочки грошового зобов'язання, три відсотки річних у розмірі 15 012,33 гривень.

В жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, Державного реєстратора Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Позов обґрунтовано тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.01.2014 року вона є власником нежитлових приміщень з № 1 по № 12 (групи приміщень № 110) в літ.А, загальною площею 158,6 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

14 грудня 2016 року між нею та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу вказаних нежитлових приміщень, згідно умов якого вони домовились укласти основний договір не пізніше 14 квітня 2017 року. З метою виконання зобов'язань за основним договором ОСОБА_2 передав їй 650 000 гривень авансу.

Однак основний договір укладений не був, оскільки, на підставі рішень приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Сазонової О.М. від 29.12.2016 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію іпотеки та заборону відчуження належного їй нерухомого майна.

24.02.3017 року на підставі рішення державного реєстратора ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Тарнавської С.В. право власності на належне їй нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Позивач за зустрічним позовом вказує, що на час набуття нею права власності на нерухоме майно воно під забороною відчуження не перебувало, тому дії державних реєстраторів щодо внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є незаконними. Внаслідок вказаних дій вона була позбавлена виконати умови попереднього договору щодо купівлі-продажу належного їй майна в результаті чого понесла збитки.

Просила суд в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 відмовити;

- скасувати рішення державного реєстратора ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» індексний № 34026515 від 24.02.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на належні їй нежитлові приміщення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 19192455 від 24.02.2017 року;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. про заборону відчуження вказаного вище нерухомого майна та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 18407891 від 28.12.2016 року;

- стягнути солідарно з державного реєстратора ДП ««Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Тарнавської С.В. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. на користь ОСОБА_3 1 300 000 гривень в рахунок завданих збитків внаслідок прийняття неправомірних рішень.

- зобов'язати ОСОБА_2 укласти договір купівлі-продажу нежитлових приміщень на умовах, визначених попереднім договором від 14.12.2016 року.

09 жовтня 2017 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області вимоги за зустрічним позовом об'єднані в одне провадження з первісним позовом.

24 січня 2018 року за клопотанням ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом державне підприємство «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень».

В лютому 2018 року позивач за зустрічним позовом збільшила позовні вимоги та просила суд:

- скасувати рішення державного реєстратора ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» індексний № 34026515 від 24.02.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на належні їй нежитлові приміщення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 19192455 від 24.02.2017 року;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. про державну реєстрацію іпотеки, індексний номер 33277846 від 29.12.2016 року та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 18408649 від 27.03.2008 року

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. про заборону відчуження вказаного вище нерухомого майна та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 18407891 від 28.12.2016 року;

- стягнути солідарно з Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. на користь ОСОБА_3 1369482,33 гривень в рахунок завданих збитків внаслідок прийняття неправомірних рішень.

- зобов'язати ОСОБА_2 укласти договір купівлі-продажу нежитлових приміщень на умовах, визначених попереднім договором від 14.12.2016 року.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та визнання попереднього договору купівлі-продажу дійсним задоволено.

Визнано попередній договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з №1 по №12 (групи приміщень №110) в літ.А, загальною площею 158,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, укладений 14 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсним.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 250000,00 грн. в рахунок невиплаченої частини штрафу за невиконання зобов'язань.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 індекс інфляції за час прострочки виконання грошового зобов'язання у розмірі 54470,00 грн., а також три відсотки річних у розмірі 15012,33 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» індексний номер 34026515 від 24.02.2017 року про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення з №1 по №12 (групи приміщень №110) в літ.А, загальною площею 158,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ухвалено вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 19191455.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. про державну реєстрацію іпотеки, індексний номер 33277846 від 29.12.2016 року та ухвалено вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку номер 18408649.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. про заборону відчуження нерухомого майна - нежитлових приміщень з №1 по №12 (групи приміщень №110) в літ.А, загальною площею 158,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, номер 33276246 від 29.12.2016 року та ухвалено вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження номер 18407891.

Стягнуто солідарно з Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. на користь ОСОБА_3 1 369 482,33 гривень в рахунок завданих збитків внаслідок прийняття неправомірних рішень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору у розмірі 8320,00 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору у розмірі по 4000,00 грн. з кожного.

З апеляційною скаргою на рішення суду звернулось ТОВ «Кредитні ініціативи» яке вказує, що судом було порушено правило виключної підсудності за яким позови, що виникають з приводу нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна, а оскільки нерухоме майно, з приводу якого виник спір знаходиться у м. Києві, то справа не підлягала розгляду Херсонським міським судом. Також зазначає про нікчемність попереднього договору укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в зв'язку з відсутністю його нотаріального посвідчення, та вказує що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 порушено вимоги законодавства щодо здійснення розрахунків готівкою, за якими гранична сума розрахунків між фізичними особами за договорами, що підлягають нотаріальному посвідченню, протягом одного дня не може перевищувати 50 000 гривень. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

З апеляційною скаргою на рішення суду також звернулось Державне підприємство «Центр оцінки та інформації», яке є правонаступником Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень». Доводами апеляційної скарги є те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави визнавати попередній договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсним, та відповідно не має підстав для стягнення штрафу за невиконання зобов'язання за попереднім договором купівлі-продажу. Також вказує, що судом не встановлено, що державний реєстратор при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав діяв з порушенням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не наведено обставин з якими закон пов'язує протиправність дій державного реєстратора та які є підставою для скасування такого рішення. ДП «Центр оцінки та інформації» вказує також на відсутність правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_3 будь-якої шкоди в тому числі суми повернутого нею авансу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_2 вказує, що доводи апеляційної скарги є юридично безпідставними, вважає, що вказані товариством порушення не є підставою для скасування рішення суду та є надуманими.

Відзиви на апеляційні скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» та ДП «Центр оцінки та інформації» надійшли від представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 в яких вона вказує на безпідставність доводів апеляційних скарг, погоджується з рішенням суду та вважає його законним та обґрунтованим, просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників ТОВ «Кредитні ініціативи», ДП «Центр оцінки та інформації», ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо порушення судом правила виключної підсудності юридично безпідставними виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 109 ЦПК України ( в редакції чинній на час звернення ОСОБА_2 до суду з первісним позовом) та ч.1 ст. 27 ЦПК України ( в редакції чинній на час ухвалення рішення) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України ( в редакції чинній на час звернення ОСОБА_2 до суду з первісним позовом) та ч.1 ст. 30 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

У пунктах 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК України 2004 року), є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення авансу та штрафу за порушення умов попереднього договору. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на норми статей 546, 570, 549 ЦК України які регулюють забезпечення виконання зобов'язання та стягнення з відповідача авансу та штрафу за невиконання умов попереднього договору.

Тобто між сторонами виник цивільно-правовий спір щодо правових наслідків порушення зобов'язання забезпеченого завдатком і даний спір не стосується самого нерухомого майна, тому доводи апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» про те, що даний спір мав бути пред'явлений за місцезнаходженням нерухомого майна є безпідставними.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг, щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_2, щодо визнання дійсним попереднього договору

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частинами першою, третьою статті 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною третьою статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Оскільки попередній договір його учасниками укладався з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, то за правилами статті 635 ЦК України цей договір підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню.

У разі недотримання сторонами вимог законодавства про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним відповідно до частини першої статті 220 ЦК України.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Частина друга статті 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони вчинили правочин у встановленій законом письмовій формі, зміст якого відповідав волі сторін, які дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю або частково, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору через ухилення однієї сторони договору.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції не було встановлено факту ухилення ОСОБА_3 від нотаріального посвідчення попереднього договору, так само як і не встановлено наміру ОСОБА_2 нотаріально посвідчувати вказаний договір, вжиття ним будь-яких заходів для такого посвідчення. В даному випадку наявне ухилення від нотаріального посвідчення договору обох сторін, що виключає можливість застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання його дійсним.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона визнає позов у вказаній частині не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки воно суперечить закону (ч.4 ст.206 ЦПК України ).

Крім того, слід зазначити, що укладення попереднього договору та виконання умов, які у ньому передбачені, є лише передумовами для укладення основного договору. Внаслідок не укладення основного договору зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, і судом не може бути визнано укладеним попередній договір, щодо якого не дотримана передбачена законом форма.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання попереднього договору купівлі-продажу дійсним не підлягають задоволенню, відповідно рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали, що ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 аванс у сумі 650 000 гривень. Вказану суму ОСОБА_3 під час розгляду справи повернула ОСОБА_2, про що зазначено ним в заяві про уточнення позовних вимог. Оскільки обов'язок ОСОБА_3 у разі відмови від укладення основного договору додатково сплатити на користь ОСОБА_2 штраф у розмірі 650 000 гривень протягом 3 днів з дати, визначеної для підписання основного договору було передбачено лише умовами попереднього договору від 14 грудня 2016 року, який в порушення вимог законодавства не було посвідчено нотаріально, в зв'язку з чим він є нікчемним, то у суду були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 штрафу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Отже, рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Переглядаючи рішення суду в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що 27.02.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за кредитними договорами №1348/07Т та №1347/07Т від 26.12.2007 року, між ПАТ «Акціонерно-комерційний промислово-інвестиційний банк», як іпотекодержателем, та ПП "Рекламно-інформаційне агентство "Гольфстрим", як іпотекодавцем, укладено договір іпотеки №239/08-1347/07-1348/07В, згідно умов якого іпотекодавцем передано в іпотеку банку нежитлові приміщення з №1 по №12 (групи приміщень №110) в літ.А, загальною площею 158,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Донецької області від 06.03.2008 року, яке набуло законної сили.

17.12.2012 року ПАТ «Акціонерно-комерційний промислово-інвестиційний банк» на підставі договору відступлення права вимоги відступив право вимоги за вищезазначеними кредитними та іпотечним договорами на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

23.09.2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери 6130320 та 6129404 внесено записи про припинення обтяження нерухомого майна - нежитлових приміщень з №1 по №12 (групи приміщень №110) в літ.А, загальною площею 158,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, іпотекою та забороною відчуження. В якості підстави припинення зазначено рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2010 року. Вказане підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

09.09.2013 року в ході виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 11.05.2012 року про стягнення з ПП "Рекламно-інформаційне агентство "Гольфстрим" на користь ТОВ «Даліса», правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «Ілан», 6 960 000,00 грн, між стягувачем та боржником укладено мирову угоду, затверджену ухвалою Калінінського районного суду м.Донецька від 07.11.2013 року, згідно умов якої ПП "Рекламно-інформаційне агентство "Гольфстрим" в рахунок часткового погашення боргу за рішенням суду передало у власність ТОВ «Ілан» нежитлові приміщення з №1 по №12 (групи приміщень №110) в літ.А, загальною площею 158,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 16.01.2014 року, яке набуло законної сили, у задоволенні позовних вимог арбітражного керуючого Галунець Д.Г. - розпорядника майна ПП «РІА «Гольфстрим» до відділу державної виконавчої служби Калінінського РУЮ м. Донецька, відділу державної виконавчої служби Пролетарського РУЮ м. Донецька, ПП «РІА «Гольфстрим», ТОВ «Ілан» про визнання незаконними дій державного виконавця, визнання незаконними мирових угод, визнання передачі майна незаконною та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

28.01.2014 року між ОСОБА_3, як покупцем, та ТОВ «Ілан», як продавцем, укладено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Литвиненко І.А., договір купівлі-продажу спірного об'єкта нерухомості та 06.02.2014 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №10681290 здійснено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за ОСОБА_3, запис №4579319 від 06.02.2014 року.

Отже судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що ОСОБА_3 набула право власності на вказані об'єкти нерухомого майна правомірно, і на час укладення договору купівлі-продажу вказане нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не перебувало під обтяженням.

29.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію іпотеки та заборону відчуження спірного нерухомого майна, індексний номер 33277846 та 33276246.

24.02.2017 року на підставі рішення державного реєстратора ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Тарнавської С.В., індексний номер 34026515, право власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України від 07 липня 2004 року № 1953-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є:

1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою подаються оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Пунктом третім частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов'язано державного реєстратора встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно до ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки обтяження спірного нерухомого майна іпотекою та забороною відчуження за ТОВ «Кредитні ініціативи» припинено на підставі рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2010 року, на час набуття ОСОБА_3 права власності на нежитлові приміщення вони обтяжені іпотекою не були та під забороною відчуження не перебували, право власності за позивачкою було зареєстровано відповідно до вимог діючого законодавства на підставі чинного та ніким не оспореного договору купівлі-продажу, а тому рішення про внесення записів про реєстрацію іпотеки від 29.12.2016 року, а також заборони відчуження нерухомого майна від 29.12.2016 року після набуття ОСОБА_3 права власності на спірне нерухоме майно є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

В апеляційній скарзі ДП «Центр оцінки та інформації» зазначає про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» для здійснення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містив застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки подало державному реєстратору ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» всі необхідні документи для здійснення даної реєстрації, однак суду вказані документи не були надані, тому колегія суддів вважає, що відповідачем за зустрічним позовом не спростовано висновки суду першої інстанції щодо порушення Державним підприємством Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями відповідачі за зустрічним позовом мали відмовити в державній реєстрації прав ТОВ «Кредитні ініциативи».

Доводи апеляційних скарг вказані висновки суду не спростовують і тому, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду в частині скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. про державну реєстрацію іпотеки, індексний номер 33277846 від 29.12.2016 року та про заборону відчуження спірного нерухомого майна - запис про обтяження номер 18407891, рішення державного реєстратора ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» індексний номер 34026515 від 24.02.2017 року про державну реєстрацію права власності на спірні нежитлові приміщення,

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ДП «Центр оцінки та інформації» щодо відсутності правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_3 збитків.

У статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У розумінні цієї статті збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Оскільки аванс у сумі 650 000 гривень, отриманий ОСОБА_3 від ОСОБА_2 та який нею повернутий у зв'язку з невиконанням попереднього договору не можна вважати збитками, а договір, за яким ОСОБА_3 зобов'язана сплатити ОСОБА_2 штраф в розмірі 650 000 гривень є нікчемним, то у суду немає підстав вважати що ОСОБА_3 діями державних реєстраторів заподіяні збитки у вказаних розмірах. Наявність інших збитків, що заподіяні ОСОБА_3 в зв'язку з вказаними вище реєстраційними діями, позивачкою не доводились.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення солідарно з Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. на користь ОСОБА_3 1 369 482,33 гривень та судового збору в сумі по 4 000 гривень з кожного підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, про відмову в задоволенні вказаних вимог.

В частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні решти позовних вимог рішення суду не оскаржується, тому в силу принципу диспозитивності судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст.382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державного підприємства «Центр оцінки та інформації», Державного підприємства «Центр оцінки та інформації» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року в частині стягнення солідарно з Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни на користь ОСОБА_11 1 369 482,33 гривень скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_11 в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Це ж рішення суду в частині стягнення з Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни на користь ОСОБА_11судового збору в сумі по 4 000 гривень з кожного скасувати.

В іншій частині рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько

Повний текст рішення складений 27 грудня 2018 року

Суддя: І.В. Вейтас