ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 639/204/16-ц

провадження № 22ц/818/1823/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: Державна установа «Інститут мікробіології та імунології імені І.І. Мечникова НАМН України», профспілковий комітет Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», первинна профспілкова організація Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», Харківська обласна організація профспілки працівників охорони здоров'я України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року в складі судді Єрмоленко В.Б.,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І.І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, який в подальшому уточнила та просила стягнути з Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І.І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату розміром 1 відсоток щомісячної заробітної плати позивача за час з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року, що становить 895,44 грн., без урахування компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок; компенсацію за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати розміром в 1 відсоток щомісячної заробітної плати позивача за час з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року, що становить 1282,20 грн.; середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (станом на 11 січня 2016 року), що становить 63 959,24грн.; компенсацію моральної (немайнової) шкоди у сумі 49608,00 грн. за неправомірну невиплату позивачу з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року 1 відсотка заробітної плати позивача; компенсацію моральної (немайнової) шкоди у сумі 49 608,00 грн. за неправомірну виплату заробітної плати позивача за 2 місяці 2002 року, 4 місяці 2003 року, 1 місяць 2005 року, 5 місяців 2009 року; компенсацію в сумі 1811,27 грн. (три проценти річних від простроченої суми за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати позивача за 5 місяців (березень, травень, липень, серпень, вересень) 2009 року, за чотири місяці (березень, травень, червень, грудень) 2003 року. За два місяці (травень, червень) 2002 року, за один місяць (вересень) 2005 року; компенсацію моральної (немайнової) шкоди у сумі 52 200,00 грн. за розповсюдження відомостей, що не відповідають дійсності та принижують гідність та честь позивача; компенсацію за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати позивача, яку самовільно, без згоди позивача повернено та отримано відповідачем, за грудень 2007 року за період з 01 лютого 2008 року по 31 грудня 2015 року (з суми 342,00 грн.) з урахуванням індексів інфляції, що визначено Держкомстатом України, в сумі 592,72 грн., станом на 11 січня 2016 року); компенсацію за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати позивача, яку самовільно, без згоди позивача, повернено та отримано відповідачем, за лютий 2009 року за період з 01 квітня 2009 року по 31 грудня 2015 року (з суми 153,00 грн.) з урахуванням індексів інфляції, що визначено Держкомстатом України, в сумі 179,23 грн., станом на 11 січня 2016 року); компенсацію в сумі 1745,46 грн. за несвоєчасну виплату заробітної плати позивача розміром в 1 відсоток щомісячної заробітної плати позивача за час з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року; компенсацію в сумі 10746,37 грн. за несвоєчасну виплату заробітної плати позивача за 5 місяців (березень, травень, липень, серпень, вересень) 2009 року за період з 01 листопада 2009 року по 30 червня 2017 року ( з суми 7005,00 грн.); компенсацію в сумі 3208, 72 грн. за несвоєчасну виплату заробітної плати позивача за 4 місяці (березень, травень, червень, грудень) 2003 року за період з 01 лютого по 30 червня 2017 року ( з суми 725, 25 грн.); компенсацію в сумі 1717,96 грн. за несвоєчасну виплату заробітної плати позивача за 2 місяці (травень, червень) 2002 року за період з 01 серпня 2002 року по 30 червня 2017 року (з суми 335,50 грн.); компенсацію в сумі 2102,67 грн. за несвоєчасну виплату заробітної плати позивача за вересень 2005 року за період з 01 листопада 2005 року по 30 червня 2017 року (з суми 595, 00 грн.); компенсацію у сумі 791,59 грн. за несвоєчасну виплату заробітної плати позивача, яку самовільно, без згоди позивача, повернено та отримано відповідачем, за грудень 2007 року за період з 01 лютого 2008 року по 30 червня 2017 року (з суми 342, 00 грн.) з урахуванням індексів інфляції, що визначено Держкомстатом України; компенсацію в сумі 350,12 грн. за несвоєчасну виплату заробітної плати позивача, яку самовільно, без згоди позивача повернено та отримано відповідачем за лютий 2009 року за період з 01 квітня 2009 року по 30 червня 2017 року (з суми 153,00 грн.) з урахуванням індексів інфляції, що визначено Держкомстатом України; стягнути з профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І.І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної (немайнової) шкоди у сумі 49 608, 00 гривень за неправомірне одержання з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року частини відсотка заробітної плати позивача в якості профспілкових внесків позивача; суму у розмірі 1134, 55 грн., як 65% компенсації за неправомірне утримання 65% від 1 відсотка щомісячної заробітної плати позивача за час з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року; стягнути з первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І.І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної (немайнової) шкоди у сумі 49 608, 00 гривень за неправомірне одержання з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року частини відсотка заробітної плати позивача в якості профспілкових внесків позивача; стягнути з Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної (немайнової) шкоди у сумі 49 608, 00 гривень за неправомірне одержання з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року частини відсотка заробітної плати позивача в якості профспілкових внесків позивача; суму 610,91 грн. як 35% від 1 відсотка щомісячної заробітної плати позивача за час з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року; суму 313,40 грн., що становить 35% від 1 відсотка щомісячної заробітної плати позивача за час з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2011 року з суми 895,44 грн.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відвід судді Єрмоленко В.Б.

Заява мотивована тим, що у позивача ОСОБА_1 виникли особисті сумніви щодо компетентності та об'єктивності судді. При цьому зазначила, що справу у строк не розглянуто, що є порушенням положень частини 1 статті 275 ЦПК України; що в іншій справі, яку розглядала суддя, ухвалене нею рішення, скасовано.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року визнано заяву позивача про відвід судді Єрмоленко В.Б. необґрунтованою; провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І.І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, - зупинено до вирішення питання про відвід судді Єрмоленко В.Б.; заяву позивача ОСОБА_1 передано до канцелярії суду для визначення складу суду відповідно до вимог частини 1 статті 33, частини 3 статті 40 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Жотвневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року в частині зупинення провадження у справі - скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що порушено та неправильно застосовано норми процесуального права. При цьому вважала, що в ухвалі зазначено неправдиві мотиви, з яких суд дійшов висновку щодо зупинення провадження у справі. Зокрема, вказала, що в суді першої інстанції сторони обговорювали заяву представника позивача про відвід головуючого від 31 жовтня 2018 року, а не заяву позивача про відвід головуючого від 30 жовтня 2018 року; що судове засідання проводилося не в залі судового засідання, а в кабінеті судді; що суддя спілкувалася в кабінеті з відповідачем у відсутності позивача та її представника; що не було розглянуто заявлений головуючому відвід представника відповідача; що представник позивача в судовому засіданні не підтримав заявлений позивачем відвід судді, тому це є підставою для скасування ухвали в частині її зупинення.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Із частини 2 статті 369 ЦПК України вбачається, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Ухвала суду в оскаржуваній частині, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що зупинення провадження у справі в разі необґрунтованості заявленого відводу не суперечить вимогам частини 3 статті 40 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І.І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відвід судді Єрмоленко В.Б., яку визнано необгрунтованою, провадження у справі зупинено, заяву передано для визначення складу суду для її розгляду.

Пунктом 7 частини 2 статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку надходження заяви про відвід, суд може за заявою учасника, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

Враховуючи, що зупинення провадження у справі викликано процесуальною необхідністю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зупинення провадження у справі до вирішення питання про відвід.

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі, не є підставою для скасування ухвали в частині зупинення провадження у справі, оскільки зупинення провадження у справі під час вирішення питання щодо необґрунтованості відводу, яке розглядається складом суду відповідно до частини 1 статті 33 ЦПК України, є процесуальною необхідністю, визначеною законом.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді - відмовлено, провадження у справі - поновлено.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає ухвалу суду в оскаржуваній частині законною та обґрунтованою, яку постановлено з додержанням норм процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки ухвала суду відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України переглядається тільки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в іншій частині ухвала суду не переглядалась.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381- 384 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді П.В.Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.