Єдиний унікальний номер 728/1604/18
Номер провадження 2/728/556/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Пархоменка П.І.

за участі :

секретаря судового засідання - Горбач Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до

відповідача ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Курінська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, Бахмацька районна державна адміністрація Чернігівської області

вимоги позивача: про відібрання малолітньої дитини від інших осіб,

від позивача ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_3 (договір № 117 про надання професійної правничої допомоги від 20 листопада 2018 року, ордер серії АА № 059942 від 20 листопада 2018 року)

від відповідача ОСОБА_2М, адвокат ОСОБА_4 (ордер серії ЧН № 054804 від 15 жовтня 2018 року)

представник третьої особи ОСОБА_5 (довіреність від 16 жовтня 2018 року)

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ОСОБА_6 виклад позиції позивача та відповідача.

1. 7 вересня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про відібрання малолітньої дитини від інших осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Курінська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала з матірю, а після її смерті залишається проживати з бабою.

Проте відповідач, яка є бабою дитині, без будь-яких законних підстав та без його дозволу утримує у себе дитину.

Вирішити дане питання добровільне неможливо, а тому право позивача може бути захищено лише в судовому порядку.

3. Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, в поданому відзиві (а.с.33-34) просила відмовити в задоволенні позову та зазначила, що після смерті її доньки ОСОБА_8, яка є матірю неповнолітньої ОСОБА_7, остання проживає у їх сімї, для неї створено всі умови для її гармонійного розвитку, дитина більш прихильна до своїх діда та баби.

Неповнолітня внучка забезпечена одягом та продуктами харчування. Дитина росте в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Бабуся та дідусь піклуються про життя та здоровя дитини. Позивач з 2011 року до дня отримання судового наказу взагалі не цікавився життям своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7 та не надавав їй матеріальної допомоги, він не спілкувався з нею і не намагався налагодити нормальні відносини.

ІІ. Пояснення учасників справи в судовому засіданні.

4. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві.

Додатково позивач пояснив, що при розлученні з дружиною вони спільно вирішили, що з позивачем буде проживати старший син, а з дружиною донька ОСОБА_7

Після смерті дружини доцільним буде проживання дитини з батьком, проте відповідач створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, не відпускає її до батька, позивач боїться спілкуватися з дитиною за місцем її проживання, оскільки йому погрожують, що вимагає прийняття судового рішення про відібрання дитини на його користь.

Також ОСОБА_1 пояснив, що адаптація дитини повинна бути поступовою, дитина повинна звикнути до нових умов, в чому повинна бути і допомога психологів.

5. Представник позивача зазначила, що згідно із законом батько має переважне право на проживання з дитиною.

6. Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснила, що перешкод у спілкуванні з дитиною ніхто не створює, позивач почав порушувати питання про відібрання дитини лише після стягнення з нього аліментів в судовому порядку.

Дитина проживає з бабусею протягом семи років і не бажає спілкуватись з батьком, вона його боїться, а тому доцільним для дитини є проживання з бабусею.

7. Представник відповідача підкреслив, що при вирішенні питання з ким повинна проживати дитина необхідно виходити саме із інтересів дитини, яким і буде відповідати проживання дитини з бабою.

8. Представник третьої особи Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області зазначила, що вони неодноразово спілкувались з бабою, іншими мешканцями села та батьком і визнали доцільним проживання дитини з бабою, оскільки дитина боїться батька і протягом тривалого часу з ним не проживала.

9. Представник третьої особи Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.58), при ухваленні рішення послався на розсуд суду.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

10. Протокольною ухвалою суду (а.с.55) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача було залучено Бахмацьку районну державну адміністрацію Чернігівської області, яка розглядала питання щодо можливості відібрання дитини.

11. Протокольною ухвалою суду (а.с.64) було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про приєднання доказів, оскільки була порушена процедура їх подання (пункти 8-9 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)).

12. В порядку статті 262 ЦПК, з метою захисту прав дитини, Судом постановлено окрему ухвалу (а.с.80-83), якою з врахуванням недоліків в роботі органів опіки та піклування зобовязано відповідні органи вчинити дії по реалізації прав дитини на належне батьківське виховання.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

13. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ № 080430 (а.с.8) позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 8 листопада 1997 року.

Виходячи із пояснень учасників справи шлюб було розірвано 15 серпня 2011 року. Вказані обставини визнаються учасниками справи та не підлягають доказуванню, оскільки Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання (частина перша статті 82 ЦПК).

14. Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилася дитина донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 073482 (а.с.9).

15. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 дитина залишилась проживати разом із матірю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 4 червня 2018 року № 675 (а.с.11, 37).

Крім того вказані обставини визнаються учасниками справи та не підлягають доказуванню, оскільки Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання (частина перша статті 82 ЦПК).

16. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 311872 (а.с.10) ОСОБА_8 померла 17 січня 2018 року.

17. Також довідкою виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 4 червня 2018 року № 675 (а.с.11, 37) підтверджується, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, була зареєстрована і проживала на момент смерті матері ОСОБА_8 разом з нею в с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області, вулиця Садова, б. 67. За вказаною адресою зареєстровані і проживають дід дитини ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_2 Після смерті матері ОСОБА_7 проживає за даною адресою і знаходиться на утриманні з бабусею.

18. Згідно із судовим наказом Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10 липня 2018 року (а.с.14) з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини: внуки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 8 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

19. Витягом з протоколу № 9 засідання комісії з питань захисту прав дитини Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 20 серпня 2018 року (а.с.15) рекомендовано позивачу вирішити спір щодо виховання та проживання малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в судовому порядку згідно з чинним законодавством.

20. А довідкою виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 1392 від 27 серпня 2018 року (а.с.16) підтверджується, що позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 3 та має наступний склад сімї: син ОСОБА_9; мати ОСОБА_10

21. В свою чергу актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї від 31 серпня 2018 року (а.с.17) підтверджується дослідження умов проживання позивача за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, вулиця Дружби, б. 3.

Так, за результатами обстеження було встановлено, що умови проживання задовільні, наявна окрема кімната, є ліжко, стіл.

22. Згідно довідки-характеристи, виданої виконавчим комітетом Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 31 серпня 2018 року № 03-19/186 (а.с.18) позивач за місцем проживання характеризується посередньо, а згідно характеристики Бахмацької ОСОБА_11 ст. №4 від 5 вересня 2018 року (а.с.20) за місцем роботи позивач характеризується позитивно, виконує належним чином професійні обовязки.

23. Матеріальний стан позивача підтверджується довідкою про доходи від 27 серпня 2018 року № 1056 (а.с.19).

24. З іншої сторони довідками Бахмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області № 703 та № 704 від 27 серпня 2018 року (а.с.38,39) підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_12 знаходяться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України і отримують пенсію за віком в розмірі 1506 грн. 46 коп. (одна тисяча пятсот шість гривень 46 копійок) за місяць.

25. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї від 28 вересня 2018 року (а.с.40) підтверджується дослідження умов проживання відповідача за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, вулиця Садова, б. 67.

Так, за результатами обстеження було встановлено, що умови проживання задовільні, ОСОБА_7 має власну кімнату, в якій є окреме спальне місце, місце для проведення дозвілля, стіл для навчання, дитина забезпечена речами відповідно до сезону і іграшками. Дитина росте в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Бабуся та дідусь піклуються про життя та здоровя дитини.

26. Рішенням виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 10 жовтня 2018 року № 43 (а.с.50) було затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність відібрання малолітньої дитини від інших осіб.

Із змісту висновку (а.с.51) випливає, що на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов сімей, враховуючи думку вчителя, медичних працівників, орган опіки і піклування вважає недоцільним відібрання малолітньої дитини ОСОБА_7 від бабусі ОСОБА_2

27. Також відповідно до інформації практичного психолога Курінського НВК про ученицю 4 класу ОСОБА_7 від 15 листопада 2018 року №158 (а.с.53) за результатами діагностичного обстеження можна зробити висновок про те, що ОСОБА_7 почуває себе в родині бабусі та дідуся комфортно й у безпеці, тому вилучати дівчинку з даної сімї та передавати на виховання батька в даний час недоречно. Анастасія пережила травмуючу ситуацію (смерть матері) і перехід її в іншу сімю може призвести до порушень емоційно-особистісної сфери.

28. Згідно інформації служби у справах дітей Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 11 грудня 2018 року за № 02-01/416 (а.с.59) служба у справах дітей вважає, що проживання ОСОБА_7 з батьком на даний час є недоцільним, оскільки дитина потребує емоційного та психологічного комфорту. У той час батьку, ОСОБА_1, потрібен час для налагодження довірливих та доброзичливих стосунків з донькою.

29. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він переважно проживає в м. Київ, позивач є його батьком, а малолітня ОСОБА_7 являється його сестрою.

Так після смерті матері сестра залишилась проживати з бабою, яка створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, свідок останній раз спілкувався з сестрою літом, але баба настроює дитину проти батька, що змінює її ставлення до батька та брата.

30. Під час судового розгляду відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року на виконання права дитини бути заслуханою з питань, що її торкаються, реалізуючи приписи статті 171 Сімейного кодексу України (далі СК) Судом в присутності педагога і за відсутності учасників справи була заслухана думка дитини.

Зокрема, малолітня ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає разом із бабусею, яка займається її вихованням, має власну кімнату, яка є облаштованою, забезпечена іграшками, детально розповіла, що вони граються в ігри.

Дитина пояснила, що вона протягом тривалого часу проживає з бабусею і не знає адреси, за якою проживає батько, вона не хотіла б проживати з батьком, також не хотіла, що б він приходив до них до дому.

Батько її відвідує в школі, дарує подарунки, вони разом не граються, оскільки батько приходить в школі, як правило в кінці перерви, один раз він на неї кричав, останнім часом він не часто спілкується з дитиною.

Також ОСОБА_7 пояснила, що вона спілкувалась з братом і їй подобалось з ним грати, він раніше приходив до них в гості, але зараз не приходить.

V. Оцінка Суду.

А. Загальні принципи.

31. В даній ситуації Суд звертає увагу, що з однієї сторони право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, в тому числі не лише у справах, повязаних із обовязковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сімї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання охоплюються гарантіями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) щодо права на повагу до сімейного життя (див. пункт 78 рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мамчур проти України» [1]).

З іншої сторони взаємовідносини між дідом/бабою і їх онуками, особливо, які спільно проживають тривалий час, також підпадають під дію гарантій статті 8 Конвенції (див. пункт 51 рішення ЄСПЛ у справі «Bronda v. Italy » [2]).

Тобто, в даному випадку як вирішення питання про відібрання дитини у відповідача (яка є бабою малолітньої онуки), так і вирішення питання про неможливість відібрання дитини на користь позивача (який є батьком дитини) становить собою втручання у право кожної із сторін по справі на повагу до їх сімейного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції.

При цьому відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права і особливості даної ситуації свідчать про необхідність врахування наведених міжнародних стандартів, які знаходяться у тісному взаємозвязку із національним правовим регулювання описуваних правовідносин.

32. Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обовязків держави, які невідємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (див. пункт 78 згадуваного вище рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України»).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» [3]).

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.

1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».

33. Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право сторін «законом» Суд враховує, що відповідно до положень статті 163 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Таким чином національний Закон (СК) закріплює переважне право батьків на проживання разом з малолітньою дитиною, при цьому Закон допускає випадки, що батькам може бути відмовлено в цьому, якщо це буде суперечити інтересам дитини.

Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право сторін має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.

34. Обговорюючи питання чи відповідає втручання у право однієї із сторін «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоровя чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини ОСОБА_7 і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).

35. Визначаючи, чи був захід по втручанню у право однієї із сторін, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти «інтереси дитини», є дуже важливим у таких справах (див. пункт 53 згадуваного вище рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»), і саме від «інтересів дитини» буде залежати необхідність задоволення або відмови в задоволенні позову, аналіз чого буде проведено нижче.

Далі Суд наголошує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних звязків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно памятати, що «основні інтереси дитини» є надзвичайно важливими. ЄСПЛ в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її звязків із сімєю, крім випадків, коли сімя виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (див. пункт 100 згадуваного вище рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України»).

36. Ще більш змістовний підхід для реалізації принципу «якнайкращих інтересів дитини» було вироблено Комітетом ООН з прав дитини на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Так, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Розкриваючи зміст даного принципу і підходи по його реалізації Комітет ООН з прав дитини в своїх Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) [4] про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (пункт 1 статті 3) сформулював такі підходи:

«Найкраще забезпечення інтересів дитини» - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку:

по-перше, з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них в співвідношенні з іншими;

по-друге, з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечує юридичні гарантії та належну реалізацію цього права (пункт 46).

Комітет вважає за доцільне скласти невичерпний, не субпідпорядкований перелік елементів, які могли б розглядатися при проведенні оцінки найкращих інтересів будь-якою особою, відповідальною за прийняття рішень, якій належить визначати найкращі інтереси дитини. Невичерпний характер переліку елементів означає, що можна вийти за його рамки і розглянути інші фактори, що мають відношення до конкретних обставин, в яких знаходиться та чи інша дитина або група дітей. Всі фігуруючи у переліку елементи повинні бути прийняті до уваги і зважені з урахуванням обставин кожного випадку. Перелік повинен служити конкретним керівництвом, забезпечуючи при цьому гнучкість (пункт 50).

У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи:

? Погляди дитини;

? Індивідуальність дитини;

? Збереження сімейного оточення і підтримання відносин;

? Піклування, захист і безпеку дитини;

? Вразливе положення;

? Право дитини на здоров'я;

? Право дитини на освіту.

Слід підкреслити, що базова оцінка найкращих інтересів - це загальна оцінка всіх відповідних елементів, що визначають найкращі інтереси дитини, зі зваженою оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Не всі елементи актуальні в кожному випадку, і в різних випадках різні елементи можуть використовуватися по-різному. Зміст кожного елемента неминуче буде неоднаковим залежно від конкретної дитини і конкретного випадку, в залежності від виду рішення і конкретних обставин; те саме стосується і значущості кожного елемента в контексті загальної оцінки (пункт 80).

37. Отже, повертаючись до обставин даної справи Суд висловлює позицію про те, що воззєднання дитини з біологічним батьком є досить важливим позитивним обовязком держави (див. пункт 101 згадуваного рішення ЄСПЛ «Мамчур проти України») і право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя (див. пункт 47 рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» [5]).

У звязку із чим на думку Суду право позивача на проживання з його малолітньою дитиною повинно бути захищено і у правовідносинах, які складаються між батьком і дитиною, бабою і дитиною, він має переважне право на проживання з дитиною.

Як позивач, так і відповідач мають позитивні характеристики, належні умови для проживання дитини і стабільний дохід (див. пункти 20-25).

Проте складним в даних правовідносинах є те, що негайне відібрання дитини може виявитися негативним для самої дитини, а тому можуть знадобитись попередні та поступові заходи. Необхідність вжиття попередніх заходів не заперечував позивач (див. пункт 4), на цьому наголосив і психолог (див. пункт 27).

38. В даній ситуації Судом враховується, що малолітня дитина протягом тривалого часу не проживала разом з батьком (див. пункти 15-17), вона продовжує проживати з бабою, яка займається її вихованням. При цьому дитина досить добре відзивається про її виховання особою, з якою вона проживає і висловила привязаність до неї, і навпаки вона висловила думку про те, що не хоче проживати з батьком (див. пункт 30).

На необхідності залишення дитини з бабою наголосив і орган опіки та піклування (див. пункт 8, 26), висновок якого не є обовязковим для Суду (стаття 19 СК), але в контексті загальних обставин справи Суд приймає його до уваги, додатково наголошуючи на недоліках в роботі органу опіки та піклування в своїй окремій ухвалі (див. пункт 12).

Таку саму позицію висловила і служба у справах дітей в своєму листі (див. пункт 28).

39. Далі Суд звертає увагу, що беручи за основу у вирішенні даного спору принцип «якнайкращих інтересів дитини» (див. пункти 35-36) негайне відібрання малолітньої дитини не буде сприяти спокійному та стійкому середовищу для дитини, яка може пережити «емоційний стрес», не буде враховувати і її погляди, що в своїй сукупності охоплює складові елементи вказаного принципу.

40. Таким чином Суд розуміючи складність ситуації і будучи на позиції про необхідність забезпечення умов для спільного проживання батька разом із своєю дитиною, вирішує даний спір на користь відмови у негайному відібранні дитини, покладаючи на компетентні органи держави в контексті виконання позитивних обовязків держави (див. пункт 32), зобовязання забезпечити систему послідовних кроків в напрямку воззєднання батька з дитиною, щоб зашкодити негативному впливу на дитину, що відображено в окремій ухвалі суду.

Отже, як загальна оцінка пропорційності втручання в право позивача на повагу до його сімейного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції (див. пункти 31-32), так і положення національного Закону (частина третя статті 163 СК) (див. пункт 33) допускають випадки відмови батьку у негайному відібранні дитини, що є необхідним в даній ситуації.

В інтересах дитини в ситуації, що склалась буде доцільним спочатку вжиття відповідних заходів до адаптації дитини щодо проживання разом із батьком, після чого потрібно вирішити питання про безпосереднє проживання дитини з батьком, що позивач може зробити в подальшому, як шляхом звернення до органів опіки та піклування, так і до суду, а Суд із своєї сторони покладає відповідні обовязки на органи опіки та піклування.

На даний час позовні вимоги є передчасними.

Також має значення для вирішення питання про відібрання дитини не на користь позивача те, що він до звернення до суду не вчиняв активних дій по воззєднанню з дитиною, не надав доказів про свою активну і регулярну участь у вихованні дитини, хоча і висловив бажання опікуватись нею. На не тривалих зустрічах з батьком наголосила і сама дитина (див. пункт 30). Наведене в сукупності з іншими обставинами справи вимагає надання часу для того, що б дитина звикла до нового середовища і проживання разом із батьком.

41. В свою чергу проживання дитини разом із бабусею на даний момент відповідає «якнайкращим інтересам дитини» навіть не дивлячись на те, що вона не є офіційним опікуном.

В такій ситуації відповідач є особою на користь якої стягуються аліменти на утримання дитини (див. пункт 18), а опіка може бути встановлена, як тимчасовий захід після розгляду справи і що не є вирішальним фактором для задоволення або відмови в задоволенні позовних вимог.

42. В порядку додаткового обґрунтування своєї позиції, Суд порівнюючи обставини даної справи із справою, яка була на розгляді в ЄСПЛ і на яку послався представник позивача та Суд в обґрунтуванні вище «Мамчур проти України», звертає увагу, що дійсно в описуваній справі ЄСПЛ встановив порушення статті 8 Конвенції у звязку із тим, що втручання у право заявника батька дитини, який не мав можливості забезпечити спільне проживання із своєю дитиною, яка залишилась проживати із бабусею після смерті матері, було здійснено не на основі всебічної та професійної оцінки повної сімейної ситуації та тих факторів, що стосуються інтересів заявника.

Але справа, що розглядається має інші особливості і обґрунтованість втручання у право позивача було проаналізовано саме із врахування можливих обмежень права на повагу до сімейного життя в контексті статті 8 Конвенції (див. пункт 32).

Важливим є те, що позивачу були створенні умови для участі в прийнятті рішення, що стосується втручання в його право і Суд в межах своїх повноважень вживає заходи для поступового створення умов для воззєднання позивача з дитиною.

Також для порівняння Суд звертає увагу, що ЄСПЛ залежно від особливостей конкретної справи висловлював позицію в подібній ситуації, коли опікунами дитини було призначено її бабусю та дідуся, які тривалий час до цього перешкоджали доступу одного з батьків (заявнику у справі) до дитини. У зазначеній справі Суд погодився з національним судовим рішенням, встановивши, що його було прийнято на основі відповідних та достатніх підстав, та ЄСПЛ не побачив підстав сумніватися, що передача під опіку була «необхідною в демократичному суспільстві». Рішення Апеляційного суду, яке ґрунтувалося на експертній думці, стосувалося тривалості перебування дівчини з бабусею та дідусем, її сильної прихильності до них та її відчуття, що їхній дім є її власним (пункт 64 рішення ЄСПЛ у справі «Hokkanen v. Finland» [6]).

43. Окремо Суд хоче наголосити, що в правозастосовній практиці касаційної інстанції є позиція відповідно до якої Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року по справі № 299/941/17 [7] остаточно не вирішивши спір, а повернувши справу на новий судовий розгляд наголосив на тому, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з рідною тіткою, з якою проживала дитина після смерті матері.

В даному випадку Суд обґрунтовуючи протилежну позицію звертає увагу:

В першу чергу справа, що розглядається за своїми особливостями є відмінною від справи, що була на розгляді в касаційній інстанції і відповідні обґрунтування були наведені вище.

При цьому Верховний Суд виходячи із правової природи статі 400 ЦПК є «судом права, а не факту» і факти встановлені в даній справі у взаємозвязку із застосуванням норм права свідчать на користь відмови в задоволенні позову.

По-друге аналіз обґрунтованості втручання у право однієї із сторін Суд здійснює у взаємозвязку із міжнародними стандартами в галузі прав людини (див. пункт 31), що за своїм змістом не обмежується застосуванням норм національного права і враховує такі категорії, як принцип «пропорційності», як складовий елемент принципу «верховенства права» та принцип «якнайкращих інтересів дитини», що детально не досліджувалось у вказаній вище постанові касаційної інстанції.

44. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Курінська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, Бахмацька районна державна адміністрація Чернігівської області про відібрання малолітньої дитини від інших осіб відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання вулиця Дружби, б. 3, с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області, індекс 16544, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання вулиця Садова, б. 67 с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області, індекс 16544, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Курінська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, місцезнаходження вулиця Центральна, б. 37 с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області, індекс 16544, .

Бахмацька районна державна адміністрація Чернігівської області, місцезнаходження вулиця Першотравнева, б. 36 м. Бахмач Чернігівської області, індекс 16500, .

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_13

[1] - рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» // http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_a93

[2]- рішення ЄСПЛ у справі «Bronda v. Italy» // https://hudoc.echr.coe.int/eng#%22itemid%22:[%22001-58194%22]\

[3] - рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» // http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_126

[4] - Зауваження загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) // https://tbinternet.ohchr.org/_layouts/treatybodyexternal/TBSearch.aspx?Lang=ru&acl;TreatyID=5&ar>;DocTypeID=11

[5] - рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» // https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_454

[6]- рішення ЄСПЛ у справі «Hokkanen v. Finland» // https://hudoc.echr.coe.int/eng#%22itemid%22:[%22001-57911%22]\

[7] постанова Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі № 299/941/17 // http://reyestr.court.gov.ua/Review/78044636