Справа № 127/4097/15-ц
Провадження № 22-ц/772/1520/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 рокуСправа № 127/4097/15-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_3 і її представника - адвоката ОСОБА_4; відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя,

Рішення ухвалив суддя Антонюк В.В.

Рішення ухвалено о 16.44 год. у м. Вінниці.

Повний текст судового рішення складено 22 травня 2018 року,

Встановив:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що з 5 лютого 1997 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За роки спільного проживання вони набули рухоме та нерухоме майно, що є їх спільною сумісною власністю.

Згідно свідоцтва про право на спадщину відповідач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. За період шлюбу вона із відповідачем зробили значні поліпшення цього житлового будинку, які є цілісними невіддільними елементами. За спільні кошти, виділені із їхнього сімейного бюджету, вони облаштували навколо будинку кам'яно-бетонну огорожу, перекрили дах, купили та встановили газовий котел і труби для опалення будинку, придбали меблевий гарнітур директорського кабінету та кухонний меблевий гарнітур.

Крім того нею та її батьком біля цього житлового будинку було викорчувано старий сад і за спільні з відповідачем кошти посаджено новий яблуневий сад.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21 січня 2011 року загальна вартість зазначеного будинку з прибудовами становить 77 794 грн. Станом на 6 березня 2015 року ринкова вартість цього будинку з усіма зробленими поліпшеннями становить 900 000 грн. Таким чином очевидно, що вартість житлового будинку збільшилась в 11 разів, а тому вважає за доцільне визнати цей будинок об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України.

В зв'язку з цим просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності її та відповідача житловий будинок житловою площею 60,5 кв.м., загальною площею 83,1 кв.м. по АДРЕСА_1.

17 січня 2018 року представник позивача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подала до суду заяву про зміну предмета позову, зазначивши, що сторони з 5.02.1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15.04.2015 року.

За час сумісного проживання із відповідачем, окрім набутого рухомого та нерухомого майна, за спільні кошти та внаслідок спільних трудових зусиль сторонами зроблені значні поліпшення житлового будинку по АДРЕСА_1, а саме: навколо будинку облаштовано кам'яно бетонну огорожу, перекрито дах, проведено газо та водопостачання, встановлено новий газовий котел, труби для опалення; придбано і вмонтовано меблі директорського кабінету та кухонні меблі; викорчувано старий сад і посаджено новий.

Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 21 січня 2011 року загальна вартість цього житлового будинку з прибудовами до поліпшень становила 77 794 грн.

Згідно висновку експерта № 353 від 31 липня 2017 року додаткової експертизи ринкова вартість будинковолодіння станом на час дослідження становить 723 635 грн.; вартість будівельних робіт з урахуванням зносу становить: вартість ремонтно-будівельних робіт - 32 261,40 грн.; вартість матеріалів - 112 234,40 грн. Загальна сума витрачених спільних коштів подружжя складає 124 692,66 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України позивач просила стягнути з відповідача на її користь 1/2 частку спільних коштів подружжя, що були витрачені на поліпшення житлового будинку по АДРЕСА_1, що становить 62 346,33 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 62 346,33 грн., що становить половину вартості ремонтно-будівельних робіт, проведених в будинку АДРЕСА_1; 9423,46 грн. - понесених нею судових витрат, які складаються із: 623,46 грн. витрат по оплаті судового збору та 8800 грн. витрат по оплаті експертних послуг.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим через порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; неповноту й неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильне дослідження доказів та їх оцінку, неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

В судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Позивач і її представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 і відповідач ОСОБА_5 з 5 лютого 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року розірваний.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 є власником будинку по АДРЕСА_1: 41/100 частки належить йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 2002 року та 59/100 частки - відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 січня 2011 року (том 1 а. с. 8, 36-37, 208).

Згідно висновку № 225 від 23 листопада 2015 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість житлового будинку літ. «А» з прибудовами загальною площею 83,1 кв.м. домоволодіння АДРЕСА_1 станом на час провадження дослідження визначена за порівняльним підходом складає 741 069 грн. (том 1 а. с.114-153).

У цьому висновку також надані відповіді на поставлені 2-4 питання. Під час проведення огляду об'єкта дослідження встановлено, що у домоволодінні АДРЕСА_1 проводились ремонтно-будівельні роботи та роботи із благоустрою домоволодіння, а саме:

- у 2010 році у прибудові літ. «а» встановлено лічильник холодної води та замінено 5,0 м металевої труби на пластикову, за матеріалами цивільної справи № 127/4097/15-ц, арк. 53 домоволодіння забезпечене централізованим водопостачанням з 1988 року, водовідведення із житлового будинку здійснюється по азбестоцементній трубі, яка проходить підземно у глиб земельної ділянки, вигрібна яма відсутня; водовідведення влаштоване у 1988 році;

- у 2010 році замінено котел АОГВ на котел Vaillant, при цьому необхідно зазначити, що система опалення (трубопроводи опалення, арматура, радіатори) не замінювались;

- у 2010-2011 роках у приміщенні І тамбур площею 4,5 кв.м. та приміщенні 1-1 кухня площею 6,9 кв.м. проведено ремонтно-будівельні роботи внутрішнього опорядження;

- у 2008 році із покрівлі житлового будинку літ. «А» з прибудовами влаштоване організоване водовідведення із пластикових труб;

- у 2008 році замінено матеріал покриття над тамбуром літ. «а2» та прибудовою літ. «а1», влаштовано підшивання піддашків профільованим листом;

- у 1996-1997 роках влаштовано кам'яно-бетонну огорожу по периметру земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні власника будинку АДРЕСА_1, підпірні стінки, бетонні сходи.

Вартість ремонтно-будівельних робіт у житловому будинку літ. «А» із прибудовами та робіт із благоустрою домоволодіння станом на час проведення дослідження з урахуванням фізичного зносу становить 80 285,65 грн.

Відповідно до діючих державних будівельних норм та роз'яснень станом на час проведення дослідження ремонтно-будівельні роботи та роботи із благоустрою домоволодіння АДРЕСА_1 мають ознаки поточного ремонту, який дає можливість підтримувати існуючі конструктивні елементи будівлі, забезпечувати задовільний стан внутрішніх приміщень, а благоустрій території в свою чергу створює інвестиційну привабливість об'єкта в цілому.

Ремонтно-будівельні роботи у житловому будинку з прибудовами та роботи із благоустрою домоволодіння не призвели до зміни загальної площі житлового будинку, кількості та складу приміщень житлового будинку, конструктивні та огороджувальні елементи не замінювались, нові інженерні системи не влаштовувались, також ремонтно-будівельні роботи у житловому будинку літ. «А» із прибудовами та роботи із благоустрою проводились у різний період часу (1996-1997 роки, 2008 рік, 2010 рік), з часу проведення робіт відбулась значна девальвація гривні, що призвело до збільшення цін на нерухомість в гривневому еквіваленті, усі вище перелічені фактори не дають можливості встановити як збільшилась вартість домоволодіння АДРЕСА_1 за рахунок проведених ремонтно-будівельних робіт та робіт із благоустрою (том 1 а. с. 114-153).

Згідно висновку № 353 від 31 липня 2017 року за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість житлового будинку літ. «А» з прибудовами загальною площею 83,1 кв.м. по АДРЕСА_1 станом на час проведення дослідження визначена за порівняльним підходом складає 723 635 грн.

Під час проведення огляду об'єкта дослідження встановлено, що у домоволодінні АДРЕСА_1 проводились будівельні, ремонтно-будівельні роботи та роботи із благоустрою домоволодіння, а саме:

- у матеріалах цивільної справи арк. 46-48 містяться аркуші коригування проекту на водопостачання та водовідведення (на вигріб) житлового будинку АДРЕСА_1 станом на вересень 2010 року, яким передбачено встановлення у прибудові літ. «а» лічильника холодної води. Під час огляду об'єкта дослідження з'ясовано, що лічильник холодної води наявний та встановлений, замінено 5,0 м металевої труби на пластикову. На лічильнику вказаний рік виробництва - 2014. Також за матеріалами цивільної справи № 127/4097/15-ц, арк. 53 встановлено, що домоволодіння забезпечене централізованим водопостачанням з 1988 року, водовідведення із житлового будинку здійснюється по азбестоцементній трубі, яка проходить підземно у глиб земельної ділянки, вигрібна яма відсутня; водовідведення влаштоване у 1988 році;

- у матеріалах цивільної справи арк. 79 міститься копія робочого проекту по газопостачанню житлового будинку з внесеними змінами по заміні газового котла та лист ПАТ «Вінницягаз» № 07.15-2182 від 8 травня 2012 року з відомостями про те, що 12 жовтня 2010 року відбулася заміна газового котла АГВ на Vaillant - 28 кВт в будинку АДРЕСА_1. Первинним та додатковим оглядом встановлено, що система опалення (трубопроводи опалення, арматура, радіатори) не замінювались. Замінено частину труби на «подачу» (від котла до стіни у житлову кімнату 1-2) та частину труби «обратку» від підлоги у приміщенні кухні 1-1 до котла, довжина заміненої труби становить 3,9 м;

- у приміщенні І тамбурі площею 4,5 кв.м. та у приміщенні 1-1 кухні площею 6,9 кв.м. проведено ремонтно-будівельні роботи внутрішнього опорядження, такі як: влаштовано каркас під обшивання стін та стель гіпсокартоном та пластиковою вагонкою, влаштовано обшивання каркасу стін та стель гіпсокартоном і пластиковою вагонкою, влаштовано шпаклювання та водоемульсійне фарбування стін і стель, влаштовано облицювання стін керамічною плиткою, влаштовано обклеювання стін шпалерами, влаштовано бетонну підлогу й покриття підлоги із керамічних плиток, влаштовано плінтус стельовий та плінтус на підлозі, встановлено вимикачі, розетки, мийку, газову поверхню;

- замінено матеріал покриття над тамбуром літ. «а2» та прибудовою літ. «а1», влаштовано підшивання піддашків профільованим листом, із покрівлі житлового будинку літ. «А» з прибудовами влаштоване організоване водовідведення із пластикових труб;

- на земельній ділянці станом на час проведення дослідження наявні та влаштовані підпірні стінки із бутового каменю по бетонному фундаменту, які знаходяться з боку вул. Староміської частково вздовж паркану із бетонних плит та у дворовій частині біля сходів та житлового будинку літ. «А» з прибудовами;

- на земельній ділянці станом на час проведення дослідження наявна та влаштована огорожа із бетонних плит по бетонному фундаменту. Окремі ділянки бетонної огорожі мають відхилення по вертикалі та знаходяться не у проектному положенні, окремі бетонні стовпи мають пошкодження, на поверхі бетонного фундаменту, на якому влаштована бетонна огорожа спостерігається пошкодження шару бетону. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № 15676, а саме: оціночного акту на арк. 46, складеного станом на 18 вересня 2002 року, вперше зазначено про наявність хвіртки металевої в бетонних стовпах пофарбованої та огорожі із бетонних секцій в бетонних стовпах. Також про будівництво паркану зазначено у акті поточних змін станом на 18 вересня 2002 року (арк. після 50, не пронумерований);

- станом на час проведення дослідження на території земельної ділянки наявні дерева: яблуні, горіхи, груша;

- враховуючи рельєф земельної ділянки, на якій розташовані об'єкти дослідження, можливо зробити висновки, що роботи по плануванню (вирівнюванню, зміни рельєфу) були проведені. Відповідно до Національного стандарту України Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи Земляні роботи (Збірник 1) ДСТУ Б Д.2.4-1:2012 розділу 3 Технічна частина п. 3.2.7 об'єм робіт з планування обчислюється в квадратних метрах спланованої площі, у зв'язку із тим, що неможливо визначити площу, яка була спланована, визначити вартість робіт по плануванню території не вбачається за можливе;

- станом на час проведення дослідження наявні та влаштовані з боку вул. Староміської бетонні сходи з обрамленням металевим кутиком 32х32 та бетонне мощення у дворовій частині та вздовж стін житлового будинку літ. «А» з прибудовами, дане бетонне мощення влаштовано поверх того, що існувало.

Оскільки у матеріалах, що надійшли для проведення експертизи відсутні акти виконаних робіт або інша документація, що свідчить про час виконання робіт, а оглядом об'єктів дослідження встановлено, що на матеріалах, виробах та конструкціях, які були використані відсутня інформація про їх встановлення (дата виробництва, влаштування тощо), вище перелічені обставини не дозволяють визначити час проведення будівельних, ремонтно-будівельних робіт та робіт із благоустрою домоволодіння АДРЕСА_1.

У процентному відношенні вартість проведених будівельних, ремонтно-будівельних робіт (поліпшень) та робіт із благоустрою у домоволодінні у загальній вартості домоволодіння становить 124 692,66 грн. (17,2%) (том 1 а. с. 205-240).

Як вбачається із матеріалів справи позивач, подавши 10 березня 2015 року до суду позовну заяву, у якій зміст позовних вимог виклала так: «Про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок» та просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності житловий будинок по АДРЕСА_1 (том 1 а. с. 2-4).

В ході судового розгляду справи після проведених первинної і додаткової судової будівельно-технічної експертизи представник позивача 17 січня 2018 року подала заяву про зміну предмета позову, де просила стягнути з відповідача ОСОБА_5 на свою користь 62 346,33 грн., виходячи із того, що внаслідок проведених сторонами робіт вартість спірного будинковолодіння збільшилася у відсотковому відношенні, у загальній вартості витрачені кошти становлять 20 % від вартості, а тому належна позивачу частка у спільному майні становить 62 346,33 грн. ( том 2 а. с. 78-79).

Задовольняючи такі позовні вимоги по зміненому предмету позову, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню оцінивши при цьому допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічно, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Частина 2 цієї статті визначає основні засади судочинства, одним із яких є змагальність сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

За правилами частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу в порядку спадкування (пункт 2).

Відповідно до частини 1 статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об'єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об'єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об'єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об'єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін.

ОСОБА_3, являючись позивачем по справі, первинними виклала свої позовні вимоги так: про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок (том 1 а. с. 2-4).

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_3 подала заяву про зміну предмета позову, у якій зазначила, що за час сумісного проживання за спільні кошти та внаслідок спільних трудових зусиль було зроблено значні поліпшення житлового будинку по АДРЕСА_1, а саме: навколо будинку облаштовано кам'яно-бетонну огорожу, перекрито дах, проведено газо та водопостачання, встановлено новий газовий котел, труби для опалення; придбано і вмонтовано меблі директорського кабінету та кухонні меблі; викорчувано старий сад і посаджено новий, що потягло за собою значні фізичні зусилля і фінансові затрати. Згідно висновку експерта № 353 від 31.07.2017 року додаткової судової експертизи ринкова вартість будинковолодіння станом на час дослідження становить 723 635 грн. Вартість будівельних робіт з урахуванням зносу становить: вартість ремонтно-будівельних робіт - 32 261,40 грн., вартість матеріалів - 112 234,40 грн., загальна вартість витрачених спільних коштів подружжя складає 124 692,66 грн, тому із відповідача підлягає до стягнення 62 346,33 грн. - ? частки спільних коштів подружжя. Зважаючи на те, що внаслідок проведених сторонами робіт вартість спірного будинковолодіння збільшилася у відсотковому відношенні у загальній вартості втрачені кошти становлять 20 % від вартості, а тому належна їй частка у спільному майні становитиме 62 346,33 грн. (том 2 а. с. 78).

Отже, позивач зазначила у цій заяві про те, що витрачені кошти в загальній сумі 124 692,66 грн. є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та у випадку його поділу за правилами ч. 1 ст. 70 СК України частки у такому майні дружини і чоловіка є рівними, тому належна їй частка у спільному майні становить 62 346,33 грн.

Із даної заяви слідує, що позивач не підтримала своїх позовних вимог про визнання спірного житлового будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, яким є вона та відповідач ОСОБА_5, а підтримала вимоги про стягнення із відповідача на її користь половини вартості витрачених коштів на поліпшення спірного будинку у розмірі 62 346,33 грн.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство за правилами статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини 1, 5, 6, 7).

За змістом статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, яким є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Допустимість доказів: суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої вили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач не довела тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, та відповідно до статей 13, 12, 81 ЦПК України не підтвердила цих своїх доводів відповідними доказами, передбаченими статтями 76-88 ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що власниками спірного будинку по АДРЕСА_1 були: у частці 41/100 - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а. с. 38) та у частці 59/100 - ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а. с. 39).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21 січня 2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 142, вбачається, що спадкоємцем 59/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_8, є ОСОБА_5 (том 1 а. с. 36). Своє право власності ОСОБА_5 зареєстрував 04.02.2011 року, про що свідчить витяг № 28902052 про державну реєстрацію прав (том 1 а. с. 37).

Із висновку № 225 від 23 листопада 2015 року судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що при дослідженні судовим експертом матеріалів інвентаризаційної справи (аркуш 53) встановлено, що ОСОБА_5 є спадкоємцем 41/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3492. Своє право власності ОСОБА_5 зареєстрував 22 жовтня 2002 року за реєстровим № 15157 (том 1 а. с. 115 зворот, 208).

Відповідач такого факту не оспорив, підтвердивши його.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 ні у позовній заяві, ні у заяві про зміну предмета позову, не зазначила конкретно коли саме проводилися ремонтно-будівельні роботи у спірному будинку та не надала про це відповідних доказів. У судовому засіданні у своїх усних поясненнях позивач зазначала про те, що такі роботи проводилися за рахунок їх із чоловіком коштів, починаючи із 2001 року, при цьому не конкретизувала які саме роботи і коли проводилися, чи була на це згода законних власників будинку, та не надала відповідних доказів на підтвердження таких обставин.

Проаналізувавши та оцінивши докази по справі, якими позивач підтверджувала свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві та у заяві про зміну предмета позову, в їх сукупності та мотиви і доводи апеляційної скарги відповідача, суд апеляційної інстанції не встановив фактів, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги, а тому дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачем належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами не доведено та не підтверджено збільшення у своїй вартості будинковолодіння внаслідок спільних трудових чи грошових затрат подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_5; у тому числі: за рахунок яких затрат, коли саме ці затрати були понесені, після того, як відповідач ОСОБА_5 став його власником, чи іще тоді, коли власниками були ОСОБА_8 і ОСОБА_7, що має суттєве значення для вирішення спору.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не має, а отже, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених та підтриманих позовних вимог про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, а апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:М.В. Матківська
Судді:В.М. Медяний
В.В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 8 жовтня 2018 року.

Згідно з оригіналом

Суддя М.В. Матківська