Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1089/18
Провадження № 2/382/553/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2018 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у м. Яготин справу за позовом ОСОБА_2 до Панфильської сільської ради Яготинського району про визнання права власності на спадкове майно,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Панфильської сільської ради Яготинського району про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що 4 грудня 1999 року помер його батько ОСОБА_3. Після смерті останнього залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,1489 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по вул. Українка, 24-а в с. Панфили Яготинського району Київської області. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є він та дружина померлого ОСОБА_4. В передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, однак ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися в тому, що після смерті чоловіка вона розпорядилась речами померлого чоловіка, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину за законом під час свого життя отримати не встигла. За правовою конструкцією ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із судової практики вбачається, що особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо вона вчинила певні дії, необхідні для цього, зокрема, вступила у володіння та/або управління спадковим майном. Верховний Суд України висловив правову позицію, за якою: «Згідно з положеннями ст.ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. …Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.» (постанова від 06 лютого 2013 року в справі №6-167цс12 (http://www.scourt.gov.ua/clients/vsu/vsu.nsf/%28documents%29/7616CE0B526C5ABBC2257C92003A6A8F)). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі Вищий спецсуд) зазначив: «…судами встановлено, що ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_9 вступила у володіння та управління спадковим майном шляхом догляду за спірним житловим будинком... Так, позивач здійснила поховання батька, влаштовувала після його смерті у будинку поминальні обряди. У неї знаходились і ключі від будинку. …Таким чином, суд… дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_9, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому правильно визнав за нею право власності в порядку спадкування. …ст. 549 ЦК УРСР (норми якої були чинними на час відкриття спадщини) визначав факт прийняття спадщини шляхом, зокрема, вступу в управління або володіння спадковим майном, що являє собою сукупність дій щодо фактичного користування (в тому числі - зберігання) спадковим майном» (ухвала від 07 квітня 2016 року у справі №6-3061ск16 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/57169186)). Вищий спецсуд відмітив: «…Під фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном розуміються дії спадкоємців, які за своїм характером свідчать про розпорядження і користування спадковим майном, підтримання його в належному стані, тощо. …незвернення спадкоємця до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права власності на спадкове майно. Таке право виникає з часу відкриття спадщини та не обмежене певними часовими рамками щодо отримання відповідного свідоцтва.» (ухвала від 09 березня 2016 року у справі №6-32227ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/56372723)). Також Вищий спецсуд наголосив: «Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. …доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на імя спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.» (ухвала від 25 листопада 2015 року у справі №6-20881ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/53900076)). Вищий спецсуд дійшов до висновку, що: «задовольняючи позовні вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8, суди посилаючись на вимоги ст. 549 ЦК УРСР правильно виходили з того, що позивачі фактично вступили у володіння та управління спадковим майном померлого…» (ухвала від 23 грудня 2015 року у справі №6-31745ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54765526)). Вищий спецсуд зазначив: «…Задовольняючи позов ОСОБА_4 та визнаючи за нею право власності на ј частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, суди на підставі поданих сторонами документів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивачка фактично прийняла спадщину (ст. 549 ЦК УРСР).» (ухвала від 14 липня 2014 року у справі №6-20620св14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/39980595)). До аналогічних висновків дійшов Вищий спецсуд в ухвалах від 18 січня 2016 року у справі №6-33676ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/55161163), від 23 грудня 2015 року у справі №6-31745ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54765526), від 02 липня 2014 року у справі №6-3441св14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/39746969), від 16 жовтня 2013 року у справі №6-25893св13 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/34433016), від 09 листопада 2011 року у справі №6-1902св11 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/19512029).

11 лютого 2017 року померла його мати ОСОБА_4. В силу ст. 1261 ЦК України він єдиним спадкоємцем майна померлої. В передбачений ст. 1270 ЦК України термін він звернувся до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини. Проте, при його зверненні по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, зясувалося, що державний акт на дану земельну ділянку є частково пошкодженими, в звязку з чим нотаріус не може прийняти даний державний акт для видачі свідоцтва про право на спадщину на дане майно. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Пунктом 1 глави 8 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, яким передбачено, що «…. нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження…». Просив встановити, що ОСОБА_4, яка померла 11 лютого 2017 року, фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який помер 4 грудня 1999 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та визнати за ним право власності на спадкове майно.

В підготовче засідання позивач та його представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в підготовче засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Так, обставини, зазначені позивачем підтверджуються довідками Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області, (а.с. 15, 23).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 200, 206 ЦПК України, 529,548,549 ЦК України ( в редакції 1963 року), ч.3 ст. 5 ЦК України, ст.ст. 321,1218, 1261, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. кв. 76, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 до Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області, с. Панфили, вул. Центральна, 1, ідентифікаційний номер юридичної особи: 04360451 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити. Встановити, що ОСОБА_4, яка померла 11 лютого 2017 року, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який помер 4 грудня 1999 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,1489 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, розташована по вул. Українка, 24-а в с. Панфили Яготинського району Київської області та належала ОСОБА_3, померлому 4 грудня 1999 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV-КВ №114621 виданого на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Панфильської сільської ради від 14.06.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 115.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.