Справа № 577/974/18
Провадження № 2/577/599/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

у складі :

головуючого судді Семенюк І.М.

за участю секретаря судового засідання Подейко Т.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області, третя особа орган опіки та піклування Конотопської міської ради про зміну місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Конотопської міської ради про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним за адресою АДРЕСА_1 , ухвалити рішення , яким стягувати зі ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 12 листопада 2005 року в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття щомісячно, починаючи стягнення з 12 грудня 2017 року і з цього часу припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 8 жовтня 2005 року по 1 вересня 2009 року він перебував відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матірю, а згідно рішення суду від 08 липня 2009 року він зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина на користь дружини. З 12 грудня 2017 року син за своїм бажанням перейшов жити до нього, де проживає на даний час. Однак, колишня дружина вимагає сплачувати аліменти, хоча син проживає з ним, коштів на утримання дитини вона не надає. Вказані обставини спонукали його звернутися до суду з таким позовом.

Відповідач ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому просить суд відібрати у ОСОБА_1, позивача за первісним позовом, її сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернути дитину за попереднім місцем проживання м. Конотоп, вул. Будівельників, 36/7. Також просить стягнути з ОСОБА_1 судові витрати. Вимоги позову обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 самовільно, без її згоди, таємно прийшов до неї додому, зібрав речі сина та забрав його до себе, тобто, фактично викрав дитину, тому вважає, що її син повинен бути повернутий до свого місця проживання. Крім того, ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення про стягнення з нього аліментів, що стверджується розрахунком державного виконавця , відповідно до якого заборгованість по аліментам становить 16 865 грн 91 коп. Крім того, ОСОБА_1 не працює, вихованням сина не цікавиться, тому і звернулася до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти зустрічного позову заперечують, свої позовні вимоги підтримують. ОСОБА_1 пояснив, що не погоджується з доводами ОСОБА_3 про те, що він самовільно , без її згоди та відома таємно прийшов до неї додому , забрав речі і їх сина до себе, тобто, фактично викрав дитину, оскільки це не відповідає дійсності, так як син сам прийшов до нього і за його проханням він допоміг забрати речі, тому що син пояснював, що співмешканець матері знущається над ним. Після розірвання шлюбу їх дитина проживала з матірю, а з нього стягнуто аліменти. На даний час дитина проживає з ним , він утримує сина, піклується про його стан здоровя та розвиток. Вони проживають у двокімнатній квартирі і дитина має відокремлений простір, на відміну від місця проживання з відповідачем, де однокімнатна квартира і з ними в одній кімнаті проживав співмешканець колишньої дружини, який знущався над дитиною. ОСОБА_3 не надає йому коштів на утримання дитини, тому він і ставить питання про стягнення з неї аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову ОСОБА_1 заперечує, підтримує свої позовні вимоги, представник третьої особи ОСОБА_4 просить суд врахувати встановлені в судовому засіданні обставини і ухвалити рішення, яке буде відповідати інтересам дитини.

Представник відповідача за первісним позовом Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області до судового засідання не зявився, прохає розглядати справу без їх участі і покладаються на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства та надав відзив, з якого вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини -сина ОСОБА_6 і станом на травень 2018 року утворилася заборгоіваність по аліментам в розмірі 18193,96 гривень.

Суд, заслухавши сторони, їх неповнолітню дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 представника позивача та третьої особи, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а за зустрічним позовом в задоволенні вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності .

Відповідно до ч.ч.1.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Позиція, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року №39948/06 у справі «Савіни проти України».

Згідно з принципом 2 Декларації про права дитини, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї, а в силу ч. 2 цієї ж статті, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору в тому числі і щодо її місця проживання .

У статті 161 СК України чітко визначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини, береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що у кожній справі такого типу вирішальним чинником є врахування найкращих інтересів дитини (наприклад, рішення у справі «Ельсгольц проти Німеччини» від 13.07.2000 р. п. 48).

До того ж у рішенні по справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 р. Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод при обставинах, коли на національному рівні було застосовано презумпцію на користь матері без вивчення і оцінки подальших обставин для забезпечення найкращих інтересів дитини.

У звязку з прийняттям цього рішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ видавався інформаційний лист від 17.08.2017 р. № 9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини», у якому малися розяснення, що відповідно до висновків Європейського суду з прав людини під час розгляду справ слід враховувати лише інтереси дитини, а батьки повинні мати рівні права у спорах щодо опіки над дітьми, і жодні презумпції, основані на ознаці статі, не повинні братися до уваги. Вказані розяснення мають слугувати певним чинником для формування судової практики з розгляду справ аналогічної категорії.

З огляду на вище викладені нормативні акти, а також враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду суд має розглянути цю справу лише виходячи з якнайкращих інтересів дитини, а не батьків. І вказане потребує врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.

По справі встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5,12 листопада2005 року народження,в свідоцтві про народження якого батьком записаний ОСОБА_1,матір'ю- Шпаковська Л.А.( а.с. 4).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5, 12 листопада 2005 року в розмірі ? частини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2009 року ( а.с.5).

З акту обстеження умов проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.02.2018 року, вбачається, що умови проживання дитини ОСОБА_5 задовільні, в квартирі чисто, затишно, обладнані місця для відпочинку і навчання, одяг та взуття , продукти харчування в наявності, стосунки в сім'ї дружні ( а.с.7).

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 13.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 станом на 01.04.2018 року заборгував ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в сумі 16 865 грн. 91 коп. ( а.с.33).

Відповідно до довідки № 143 від 11.12.2017 року, виданої Конотопською гімназією, батько учня 2(6) Б классу ОСОБА_5 ОСОБА_1 з родиною не проживає , участі у вихованні сина не приймає, протягом 2016-2017 навчального року навчанням та поведінкою сина не цікавився( а.с.34), а, відповідно до повідомлення цього ж закладу від 10.05.2018 року, вбачається, що з грудня 2017 року батько ОСОБА_5, учня 2(6)-Б класу- Сахно М.Б. телефонує та повідомляє про причини відсутності дитини в школі, цікавиться навчанням, шкільним життям сина, також допомагав у лютому 2018 року в організації вистави до свята( а.с.53).

З довідки, завіреної ТОВ ЖЕД «Південна» вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з батьком ОСОБА_1 в м. Конотоп по вул. Клубна, 111/8 ( а.с.35). В протоколі індивідуальної консультації Конотопської гімназії від 21.05.2018 року зазначено, що батько ОСОБА_5 ОСОБА_1 приділяє належну увагу дитині, цікавиться його почуттями, особливостями характеру. Здатний на співпрацю, щоб створити дитині як можна кращі умови життя. ( а.с.75)

Відповідно до результатів діагностики ОСОБА_5, проведеної спеціалістом служби у справах дітей ОСОБА_4 (а.с. 36,37 ), вбачається, що психологом служби ретельно вивчено ситуацію, яка склалася між колишнім подружжям з приводу місця проживання їх неповнолітньої дитини і причини, через які дитина на даний час проживає з батьком, надані рекомендації батькам щодо їх поведінки по відношенню до дитини.

В матеріалах справи є лист Конотопської міжрайонної прокуратури від 07.12.2012 року спрямований ОСОБА_1, з якого вбачається, що прокуратурою розглянута його заява від 05.11.2012 року щодо вчинення насильства в сім'ї стосовно неповнолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4 і що питання виконання батьківських обов'язків ОСОБА_3 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Конотопської міської ради від 01.11.2012 року, ОСОБА_3 та її співмешканця ОСОБА_7 попереджено про недопустимість вчинення будь-яких дій стосовно неповнолітнього ОСОБА_5, які можуть зашкодити фізичному та психічному здоров'ю. За наслідками перевірки за заявами ОСОБА_1 від 10.10.2012 р., 17.10.2017 р. , ВКМСД Конотопського МВ УМВС України в Сумській області прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом вчинення насильства в сім'ї стосовно неповнолітнього ОСОБА_5, і, разом з тим, виявлено наявність в діях ОСОБА_3. ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, однак, ОСОБА_3 до адміністраитвної відповідальності не притягувалася( а.с.51).

З копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.10.2012 року вбачається, що 15.10.2012 р. до Конотопського МВ УМВС України надійшла заява ОСОБА_1 про те, що його колишня дружина та її співмешканець знущаються над його сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Було встановлено, що ОСОБА_1 розлучається зі ОСОБА_3, вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, який проживає з матір'ю. ОСОБА_1 має право двічі на місяць спілкуватися з сином. Під час побачення ОСОБА_1 помітив у сина синець під оком. Зі слів дитини, довідався, що його вдарив співмешканець матері. Як пояснила ОСОБА_3, син вередував і не слухався, вона вдарила його по потилиці, від чого син не втримався і вдарився об кухонну тумбочку, також пояснила, що ОСОБА_1 постійно вчиняє сварки, провокує конфлікти. Згідно зібраної інформації в порушенні кримінальної справи було відмовлено. ( а.с.52)

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 14.05.2018 року вбачається, що станом на 01.05.2018 року ОСОБА_1 заборгував ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в сумі 18 193 грн. 96 коп. ( а.с.55)

З довідки ТОВ « Фора» від 08.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ « Фора» на посаді продавця продовольчих товарів з 04 червня 2018 року( а.с.73), а з копії трудової книжки , де маються відомості про роботу, вбачається , що ОСОБА_1 з 13.08.2018 року працює продавцем непродовольчих товаріву ФОП Тітова (а.с. 103).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, 25.05.2018 року на комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Конотопської міської ради розглядалося питання про визначення місця проживанняч дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. Хлопчик був вислуханий членами комісії, повідомив, що він любить маму і тата, сумує за мамою, але проживати в складі сімї зі співмешканцем матері він не бажає. ОСОБА_3 повідомила, що з лютого 2018 року зі співмешканцем не проживає, так як враховує думку дитини. Цей факт стверджується актом від 24.05.2018 року з підписами сусідів. Тому вважають за доцільне визначити місце проживання дитини з матірю, оскільки немає виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення дитини з матірю ( а.с.79-81).

В повідомленні Конотопського ВП ГУНП в Сумській області зазначено, що 26.05.2018 року до ЧЧ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_1 за фактом спричинення останньому тілесних ушкоджень з боку співмешканця колишньої дружини, яке зареєстроване в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Конотопського ВП ГУНП в Сумській області за № 6730 від 26.05.2018 р. Станом на 31.05.2018 р. за вказаним зверненням проводиться перевірка.

Зі звернення ОСОБА_1 до Конотопської міської прокуратури вбачається, що 25.05.2018 р. з боку колишньої дружини та її матері в присутності свідків на його адресу були проголошені чисельні погрози фізичної розправи. Інцидент відбувався на території Конотопської гімназії на святі останнього дзвоника. Бабуся ОСОБА_8 заявила онуку, що, якщо він не повернеться до матері, вони вбють батька. Цього ж дня сину зателефонував співмешканець колишньої дружини ОСОБА_7 та погрожував йому. 26.05.2018 року ОСОБА_7 напав на нього, коли він з сином йшов на зустріч з психологом. Він викликав працівників поліції.( а.с.77) Факти, викладені в зверненні, підтверджуються довідкою КЗ « Конотопська міська лікарня», де зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до лікарні 26.05.2018 з приводу рани на обличчі( а.с.78).

Свідок ОСОБА_9, мати позивача ОСОБА_1, повідомила, що останні 6 місяців дитина проживає з ними, коли був меншим , також часто проживав з ними. Восени 2017 року син був на заробітках і онук приходив до неї і просив передати, щоб батько приїздив скоріше. У онука був синяк під оком. Він повідомив, що його вдарив співмешканець матері, який також їй говорив, що її син платить мало аліментів, тому буде бачитися з дитиною один раз на місяць і колишня невістка його підтримує. Тому вона звернулася до служби в справах дітей. Коли приїхав син, йому про таке розповів і онук і попросив сина допомогти забрати його з речами до себе. Син допоміг онуку перенести речі і на даний час онук проживає у них.

Свідок ОСОБА_10, сусідка ОСОБА_1, вказала, що проживає поверхом вище. Добре знає хлопчика Мішу та його маму ОСОБА_3. Останнім часом у розмові її сусідка, мати ОСОБА_1, скаржилася на колишню невістку ОСОБА_3, жаліла хлопчика, який скаржився на співмешканця мами, що той його ображає.

Свідок ОСОБА_11,сусідка ОСОБА_3, повідомила, що не знайома з колишнім чоловіком позивача ОСОБА_12, співмешканця знає. ОСОБА_12 спокійна, інтелігентна, її син спілкується з її онукою, тому вона знає цю родину.

Приватний психолог-консультант ОСОБА_13, яка допитана в судовому засіданні за клопотанням сторін, пояснила, що нею проведено спілкування з дитиною на предмет ситуації, що сталася між ним та його батьками з приводу місця його проживання. Нею зроблено висновок, що дитина потребує спокою , а також належної уваги і визнання, чого йому бракує на даний час з боку його мами, що й стало причиною проживання його з батьком.

В судовому засіданні 17 вересня 2018 року був вислуханий неповнолітній ОСОБА_5, який пояснив, що на даний час він проживає з батьком і бабусею . Йому комфортно і спокійно в їх оточенні. Батько допомагає вчити уроки і з ним вони проводять вільний час. Маму він дуже любить, має можливість з нею зустрічатися і спілкуватися по власному мобільному телефону і з нею проживав би, якби разом з ними не проживав сторонній чоловік. Мамі він не телефонує, а спілкується з нею, коли вона зателефонує. Останній раз з мамою спілкувався близько місяця тому.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні. Неповнолітній ОСОБА_5 був допитаний в присутності батьків, психолога. За їх оцінкою та оцінкою суду дитині задані питання, які відповідають його віку та розвитку, на запитання відповідав вільно, без будь-якого примусу.

З дослідженого в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 на даний час проживає з батьком, з яким в нього склалися гарні стосунки, має гарні побутові умови і бажання проживати саме в таких умовах ініційовано самою дитиною, оскільки інше не встановлено. Позивач працює і має можливість утримувати дитину, приділяє увагу синові, цікавиться його шкільним та позашкільним життям. Відповідачем ОСОБА_3 не спростовано, що дитина , проживаючи з батьком , має незадовільні умови проживання чи розвивається недобре, що причини, через які дитина виявила бажання проживати з батьком, перестали існувати. Навпаки, досліджені судом докази свідчать про зворотнє, а також про те, що вплив сторонньої особи на її стосунки з дитиною та стосунки дитини з батьком та бабусею продовжує мати місце.

За таких обставин, враховуючи стабільність повсякденного життя дитини, що склалася на даний час , його умови проживання, прихильність до батька, наявність можливості спілкування з матірю суд приходить до висновку , що найкращі інтереси дитини на цей день потребують залишенню того становища, яке існує на даний час, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою АДРЕСА_1, а також, про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 12 листопада 2005 року в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття щомісячно, починаючи стягнення саме з дня звернення до суду з 12 березня 2018 року і з цього часу припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, оскільки вказані вимоги належним чином доведені і саме таке рішення , на переконання суду, буде відповідати інтересам дитини.

В той же час, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області, оскільки судом не встановлено будь- яких порушених чи не визнаних прав позивача з боку цієї установи. А час, з якого суд вирішив стягувати аліменти на користь позивача ОСОБА_1 , визначено судом з дня звернення позивача з такими вимогами. Вимоги позивача про стягнення аламентів на його користь з 12 грудня 2017 року є безпідставними, оскільки до суду він звернувся 12 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини , які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, доказів на обгрунтування вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та доказів, якими спростовані доводи позивача, думки дитини, висновку психолога, думки представника органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити повністю, оскільки підстави для відібрання дитини відсутні і повернення дитини за попереднім місцем проживання не тільки порушить стабільність повсякденного життя , що склалася на даний час, а й продовжить конфліктні ситуації, в тому числі і за участю сторонньої особи , які можуть відбуватися на очах дитини, що є неприпустимим саме в період його становлення, як особистості.

Керуючись ст. ст. 161, 171, 182, 183 СК України, ст.ст. 12,81,263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії МА 590181, виданий Конотопським МВ УМВС України в Сумській області 20 грудня 1998 року, іпн НОМЕР_1 , задовольнити частково.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою АДРЕСА_1.

Стягувати зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_9, паспорт серії МВ 109742, виданий 13 листопада 2002 року Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області, іпн НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії МА 590181, виданий Конотопським МВ УМВС України в Сумській області 20 грудня 1998 року, іпн НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 12 листопада 2005 року в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з 12 березня 2018 року і з цього часу припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, раніше виданий виконавчий лист № 2-1700/09, виданий на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 8 липня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 Анатоліївни аліментів на утримання неповнолітньої дитини відкликати після сплати аліментів, нарахованих станом на 11 березня 2018 року включно.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Відмовити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_9, паспорт серії МВ 109742, виданий 13 листопада 2002 року Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області, іпн НОМЕР_2, в задоволенні вимог про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тект рішення виготовлений 26 вересня 2018 року.

Суддя Семенюк І. М.