Справа № 136/1534/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Липовець в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувсь до суду із вищевказаною заявою, яку мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. До складу спадщини увійшло домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. В період з 2002 року по день смерті ОСОБА_3, заявник проживав разом з ним, при цьому здійснював за ним догляд. Для оформлення спадщини на своє ім'я заявнику слід підтвердити факт проживання із спадкодавцем в період з 2002 року до дня смерті ОСОБА_3, що стало приводом для звернення до суду, оскільки встановити вказаний факт в інший спосіб не представляється можливим.

Представник заявника подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Голова Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника органу місцевого самоврядування.

Враховуючи відсутність визначених законом підстав для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних в справі матеріалів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3 (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив.

До складу спадщини увійшло домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_3 згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 08.09.1987 року.

З повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори від 04.08.2018 року № 01-09/625, а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №52856122 слідує, що спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 не заведена.

Факт родинних відносин ОСОБА_1 із спадкодавцем підтверджується записом в Свідоцтві про народження (а.с. 7), в якому батьком заявника записаний ОСОБА_3

В паспорті громадянина України, що виданий на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 5), відсутня відмітка про реєстрацію його місця проживання за адресою місця проживання ОСОБА_3, а тому для оформлення спадщини заявнику слід встановити факт спільного проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту про який просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця за законом, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України).

З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Керуючись принципом верховенства права, закріпленим у статті 8 Конституції України, суд повинен виходити із того, що людина, її права та свободи є найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу положень частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, факт відсутності запису про реєстрацію постійного місця проживання заявника за місцем реєстрації його батька - ОСОБА_3, з урахуванням зазначених обставин, не може слугувати безумовною підставою позбавлення законного права на прийняття спадщини, яка відкрилась після його смерті в порядку, передбаченому частиною 3 статті 1268 ЦК України.

Судом встановлено, що факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем підтверджується Актом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 15.06.2018 року (а.с. 8) в якому вказується, що в період з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року заявник проживав разом із ОСОБА_3 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, суду надано достатньо доказів, які підтверджують факт про встановлення якого просить заявник, з огляду на що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 315, 319, 354 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) по АДРЕСА_2 в період з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року із

ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник