ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/206/18 Головуючий суддя І інстанції Зяброва О.Г.
Провадження № 22-ц/818/513/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1,ОСОБА_2,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2018 року в складі головуючого судді Зябрової О.Г., по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконання,

встановив:

12 січня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконання.

Позовна заява мотивована тим, що 27.10.2017 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_7 було відкрито виконавче провадження при примусовому виконанні виконавчого напису№ 6664, виданого 19.07.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 153813.50 грн. за кредитним договором № б/н від 09.10.2007 року. Після ознайомлення з даними документами, позивач вважає, що нотаріальний напис було винесено незаконно та безпідставно, оскільки нотаріус не перевірив ні безспірність вимог ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: Банком не було надано відповідні документи, що підтверджують умови, порядок та строки повернення кредитних коштів, процентної ставки за користування кредитними коштами, умови її зміни, в тому числі в односторонньому порядку, відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання, розмір пені та штрафу, крім того, виконавчий напис здійснено без дотримання строків, в межах яких ПАТ КБ «Приватбанк» мав право звернутися до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19.07.2017 року зареєстрований за № 6664, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за кредитним договором б/н від 09.10.2007 року за період з 09.10.2007 року по 30.06.2017 року в розмірі 153813.50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 10820.36 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 128811.54 грн., пені та комісії у розмірі 4000 грн., штрафу 7181.60 грн. та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису, - 3000 грн. Також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 704.80 грн.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У письмовому відзиві представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на позов просив розглядати справу за відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк», відмовити в задоволенні позову.

На обґрунтування вказав, що позивачем не доведено належними та допустими доказами факт порушення нотаріусом порядку вчинення та видачі та невідповідність виконавчого напису вимогам діючого законодавства. Позивачем не надано доказів, що кредитний договір (заява позичальника), містить не його підпис або що цей кредитний договір (заява позичальника) розірвано сторонами чи визнано недійсним, тому звернення з заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є передчасною. Позивачем не ставиться під сумнів сама сума стягнутої заборгованості за виконавчим написом та ним не оспорюється. Кредит позивачем був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Позивачу видавалось декілька карток. При оформленні карток позичальник проходив ідентифікацію у Приватбанку. Повторне заповнення будь-яких Анкет Заяв не вимагалося згідно до процедури, що затверджена наказами у Приватбанку. Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Остання картка позичальником була отримана 11.07.2017 року, а виконавчий напис був вчинений 19.07.2017 року. Таким чином з дня виникнення права вимоги за кредитним договором минуло менше 3 років (всього 8 днів).

Представник третьої особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, в письмових поясненнях на позов зазначила, що виконавчий напис здійснено відповідно до вимог діючого законодавства і підстав для його скасування не має.

Представник третьої особи - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, в поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4С посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, суд не зясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нотаріус не перевірив безспірність боргу; виконавчий напис не містить переліку документів, на підставі яких його вчинено; банк пропустив строки позовної давності; нотаріусу не надавався кредитний договір, а було надано лише анкету-заяву про одержання кредитних коштів.

У письмових поясненнях представник АТ КБ «Приватбанк» не погоджується з вимогами апеляційної скарги, посилається на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, згідно до якого безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Позивачем у судовому засіданні не доведено належними та допустимим доказами факт порушення нотаріусом порядку вчинення та видачі та невідповідність виконавчого напису вимогам діючого законодавства. При цьому позивач не оспорює суму стягнутої заборгованості за виконавчим написом. При цьому строк позовної давності на день вчинення виконавчого напису не сплив.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які зявилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено, що згідно анкети-заяви ОСОБА_3 приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.10.2007 (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам'яткою клієнта і Тарифами становить договір про надання банківських послуг), позивач оформив в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку «Кредитка «Універсальна» із кредитним лімітом 2600,00 грн.

19.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис зареєстрований за № 6664, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за кредитним договором б/н від 09.10.2007 року. Сума, що підлягає стягненню складає 153813. 50 грн., яка складається з: залишок заборгованості за кредитом в розмірі 10820. 36 грн., залишок заборгованості за відсотками у розмірі 128811. 54 грн., пеня та комісії у розмірі 4000 грн., штраф - 7181. 60 грн. та витрат, пов»язаних із вчиненням виконавчого напису 3000 грн.Строк, за який проводиться стягнення, встановлено у девять років вісім місяців двадцять один день з 09.10.2007 року по 30.06.2017 року.

Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про нотаріат» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлено ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі по тексту - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 ЗУ «Про нотаріат»). Так, згідно ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

У відповідності з наведеними нормами, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Судом встановлено, що 07.07.2017 року представником ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_8 направлено письмову вимогу ОСОБА_3 про усунення порушень за Кредитним договором № б/н від 09.10.2007 року в розмірі 151313. 50 грн.

19.07.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору № б/н від 09.10.2007 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором.

19.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис зареєстрований за № 6664, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за кредитним договором б/н від 09.10.2007 року. Строк за який провадиться стягнення девять років вісім місяців двадцять один день, а саме: з 09.10.2007 року по 30.06.2017 року. Сума, що підлягає стягненню складає 153813. 50 грн., яка складається: залишок заборгованості за кредитом в розмірі 10820. 36 грн., залишок заборгованості за відсотками у розмірі 128811. 54 грн., пеня та комісії у розмірі 4000 грн., штраф - 7181. 60 грн. та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису 3000 грн.

Враховуючи, що виконавчий напис було вчинено 19.07.2017 року колегія суддів приходить до висновку про те, що приватним нотаріусом дійсно не було дотримано строку для вчинення відповідної нотаріальної дії.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як слідує зі спірного виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення становить 9 років 8 місяців 21 день, що є порушенням наведеної вище правової норми.

Наведене свідчить про надання банком неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно якого на нотаріуса покладається обов'язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірила наявність обставин, які б свідчили, що банком додержаний передбачений законом 3-річний строк з дня виникнення права вимоги, для звернення з вимогою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача кредитної заборгованості саме в такому розмірі.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про відсутність порушення для видачі виконавчого напису трирічного строку, в межах якого закон дає право видавати виконавчий напис.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача, зокрема, на стягнення грошових. При цьому нотаріус не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право, зокрема, на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Дана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.07.2017 у справі №6-887цс17.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року по справі № 644/12407/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 17 березня 2015 року. Відповідно до вказаного рішення заборгованість було стягнуто станом на 31.10.2014 року та позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк "Приват Банк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк "ПриватБанк" суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 18597 грн. 74 коп., судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього - 18841 /вісімнадцять тисяч вісімсот сорок одна/ грн. 34 коп. (а.с.102-103).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

У відповідності до підп.2.1. п.2 Глави 16 Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

- відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

- дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

- номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

- строк, за який має провадитися стягнення;

- інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Між тим, у виконавчому написі нотаріуса від 19 липня 2017 року не зазначено, на підставі яких саме документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є боргом ОСОБА_3 за кредитним договором №б/н від 09.10.2007 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5 на нотаріуса покладається обов'язок відмовити у вчиненні нотаріальної, дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Тому, сам по собі факт видання в порушення закону виконавчого напису на суму боргу який виник за строк у 9 років 8 місяців 21 день колегія суддів розцінює як порушення принципу безспірності розміру заборгованості. Крім того, з приводу стягнення цього ж боргу за договором кредиту відповідний спір вже був розглянутий судом, що також свідчить спірний характер заяви банку про вчинення виконавчого напису.

Так, згідно до заочного рішення від 06 березня 2015 року підставою для стягнення заборгованості у сумі 18597,74 грн. є той же самий кредитний договір б/н від 09.10.2007р., укладений між тими ж самими сторонами, сума боргу також включає той самий основний борг 10820,36 грн., який у 2017 році разом з залишком заборгованості за відсотками, пені та комісії, штрафу було повторно стягнуто на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оспорений по цій справі (а.с. 102, 15).

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом п. 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

Враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку про те, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням чинного законодавства, тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року по справі № 644/12407/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 17 березня 2015 року (а.с.102-103). Відповідно до якого заборгованість вже було стягнуто станом на 31.10.2014 року та позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк "Приват Банк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк "ПриватБанк" суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 18597 грн. 74 коп., судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього - 18841 /вісімнадцять тисяч вісімсот сорок одна/ грн. 34 коп., тому виконавчий напис не ґрунтується на законі, а тому не підлягав задоволенню нотаріусом.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2018 року у даній справі слід скасувати через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також в зв'язку з порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позову ОСОБА_3 та стягнути судові витрати з відповідача.

За правилами підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із закінченням нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 141 ЦПК України наявні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п.1,2,4 ч.1 ст.376, 382, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2018 року-скасувати, та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконання- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19.07.2017 року зареєстрований № 6664, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «ПриватБанкна користь ОСОБА_3 судові витрати за подання позову 704,80 грн. та за подання апеляційної скарги 1057,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

ОСОБА_2.