Провадження № 2/742/1032/18
Єдиний унікальний № 742/2403/18
РІШЕННЯ
18 грудня 2018 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
встановив:
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач в судовому засіданні та її представник адвокат ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання не з»явився, проте згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, проте його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні завлені позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в позові, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.
Суд, заслухавши учасників справи, показання свідка, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальністьособи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяному здоров»ю та/або майну потерпілого.
Зокрема, ч.ч.1,2ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.
Крім того, ч.1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків.
У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
При цьому, встановлено, що 07 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 укладено трудовий договір, згідно якого ОСОБА_3 зобов»язався виконувати обов»язки водія (а.с.11).
18 серпня 2017 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано транспортний засіб автомобіль НОМЕР_2, що підтверджується копією Поліса №АМ/0840911 від 18 серпня 2017 року. Договір (поліс) діє з 20 серпня 2017 року до 19 лютого 2018 року, включно.
Згідно вимог ст.979ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Пунктом 22.1. ст.22 даного Закону встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.23 Закону, шкодою, заподіяної життю та здоров»ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов»язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов»язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я.
Згідно п.24.1. ст.24 даного Закону, у зв»язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов»язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров»я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров»я (абз.3 п.24.1 ст.24 Закону).
Зокрема, згідно Розрахунку страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» та копії заяви на виплату готівки від 25 травня 2018 року, ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування за шкоду завдану внаслідок ДТП 28 листопада 2017 року, ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено 58 186 грн. 64 коп.
Крім того, згідно чеків наданих позивачем на підтвердження витрат у зв»язку з лікуванням від даної дорожньо-транспортної пригоди, судом приймаються до уваги чеки про витрати позивача на лікарські засоби на загальну суму 9281 грн. 79 коп.
Отже, з урахуванням відшкодованої відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» суми в розмірі 58 186 грн. 64 коп., стягненню на користь ОСОБА_1 з ПАТ «НАСК «Оранта» в рахунок відшкодування різниці між фактичною сумою сплаченого страхового відшкодування та реально понесеними витратами на лікування в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 листапада 2017 року, підлягає сума в розмірі 9281 грн. 79 коп.
Крім того, у відповідності до ст.26-1 Закону, страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров»я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров»ю.
За таких обставин, з урахуванням різниці між фактичною сумою сплаченого страхового відшкодування та реально понесеними витратами на лікування в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 листапада 2017 року, яка підлягає стягненню з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» в розмірі 9281 грн. 79 коп. та керуючись ст.26-1 Закону Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд вважає, що стягненню з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» підлягає сума 3373 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, в результаті ДПТ.
При вирішенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг душевних страждань яких зазнала позивач внаслідок ушкодження здоров»я під час дорожньо-транспортної пригоди, і вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення з відповідача моральної шкоди частково, а саме в розмірі 20 000 грн. Але з урахуванням ст.26-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та суми в розмірі 3373 грн. 40 коп., яка підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «Оранта» та 1000 грн. сплачених добровільно ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди, тому до стягнення підлягає сума саме в розмірі 15 626 грн. 60 коп. В іншій же частині позову щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав показання, що він добровільно під час досудового розслідування кримінального провадження відшкодував позивачу 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того, не зперечує щодо відшкодування позивачу в рахунок завданої моральної шкоди суми в розмірі 15 000 грн., про що неодноразово пропонував їй.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Крім того, ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За таких обставин, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та пропорційного розміру задоволених позовних вимог до відповідачів ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_2В, суд вважає, що на користь ОСОБА_1 слід стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» 2048 грн. та 512 грн. з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, судом частково задоволено позовні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням пропорційного розміру задоволених позовних вимог до відповідачів ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_2В, суд вважає, що на користь держави слід стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» 563 грн. 84 грн. та 140 грн. 96 коп. з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судового збору.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 Олександрівни9281 грн. 79 коп. як різницю між фактично сплаченою сумою сплаченого страхового відшкодування та реально понесеними витратами на лікування.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 заподіяною моральної шкоди в розмірі 5% заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 3373 грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Олександрівни15 626 грн. 60 коп.в рахунок заподіяної моральної шкоди.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 Олександрівни2048 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Олександрівни512 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» на користь держави 563 грн. 84 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 140 грн. 96 коп.судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.О.Циганко