Справа № 736/307/18
Номер провадження 2/736/221/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Александровій Н.Л.,

за участю позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника позивача-відповідача ОСОБА_2,

відповідача-позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 обєднаної територіальної громади, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та спільного проживання, визнання права власності на частину спадкового майна та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 обєднаної територіальної громади, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Корюківська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину спадкового майна,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до відповідачів про встановлення факту прийняття спадщини та спільного проживання, визнання права власності на частину спадкового майна. Позивачка просить встановити факт прийняття її чоловіком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_9, померлого 01 лютого 2003 року у віці 67 років; встановити факт постійного проживання її з чоловіком ОСОБА_8, на час його смерті - 18 січня 2017 року; визнати за нею та її малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за кожним на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями (сарай, погреб), які знаходяться за адресою: вулиця Зарічна №33 с.Жукля Корюківського району Чернігівської області. Свої вимоги аргументувала тим, що на майно померлого чоловіка, яке складається зі спірного житлового будинку з надвірними будівлями, який за життя чоловік прийняв після смерті свого батька, відкрилась спадщина. Чоловік при житті не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. За час подружнього життя їй стало відомо, що з дня свого народження її чоловік проживав зі своїми батьками у спірному житловому будинку, що знаходиться за адресою: вулиця Зарічна, 33, с. Жукля Корюківського району Чернігівської області. Будівництво будинку здійснювалось у 50-х роках минулого століття дідом та бабою чоловіка позивачки, однак після закінчення будівництва право власності на спірний житловий будинок на забудовників (діда та бабу) не було зареєстровано, оскільки згідно діючого на той час законодавства право власності на нерухоме майно в сільській місцевості обліковувалось в по-господарській книзі сільської ради шляхом відкриття особового рахунку на садибу. В по-господарській книзі Жуклянської сільської ради Корюківського району Чернігівської області на дану садибу був відкритий особовий рахунок, головою двору були записані спочатку баба чоловіка, а потім його батько ОСОБА_9. Мати чоловіка померла раніше, а 01 лютого 2003 року помер його батько. Батько чоловіка при житті не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги на майно померлого були його діти: чоловік позивачки ОСОБА_8 та його сестра (дочка померлого) ОСОБА_5, третя особа по справі. Чоловік прийняв спадщину після смерті свого батька, так як на час смерті батька він постійно проживав у будинку разом з ним. На спадщину померлого батька чоловіка позивачки претендувала його дочка (сестра чоловіка) ОСОБА_5, однак на даний час остання на спадщину свого батька не претендує.

Позивачка звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого чоловіка. Але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на спірний житловий будинок відсутній документ про право власності. Крім того, у нотаріуса виникли сумніви про прийняття чоловіком позивачки спадщини після смерті батька, та щодо прийняття нею спадщини після смерті чоловіка. Батько чоловіка помер 01 лютого 2003 року, а у спірному житловому будинку (де проживав померлий) чоловік позивачки зареєструвався 21 листопада 2003 року, на час смерті чоловіка позивачка з ним постійно проживала, але не була зареєстрована за даною адресою. За даних обставин справи позивачка змушена звернутись до суду.

Ухвалою від 02 травня 2018 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, Жуклянської сільської ради, третя особа, що не заявляє вимог Корюківська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на ? частини будинку з надвірними будівлями за адресою: с. Жукля, Корюківського району Чернігівської області.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим, що 01 лютого 2003 року помер її батько ОСОБА_9, якому на праві власності належав будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Зарічна, 33 с. Жукля, Корюківського району Чернігівської області. Спадщину, що відкрилась прийняв ОСОБА_8 шляхом вступу у володіння спадковим майном, у тому числі і спірним будинком. 18 січня 2017 року ОСОБА_8 помер. Його спадкоємцями є позивачка за зустрічним позовом, тобто ОСОБА_3, дружина спадкодавця, тобто позивачка за первинним позовом ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_6. Спадщину, що відкрилась після смерті її батька вона прийняла, так як у передбачені законодавством строки звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, після чого була заведена спадкова справа. Крім неї, у відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України спадщину також прийняв неповнолітній син спадкодавця ОСОБА_6. Разом з тим, ОСОБА_3 заперечує факт прийняття спадщини позивачкою за первинним позовом ОСОБА_1, оскільки остання хоча і проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_8 на момент його смерті, але враховуючи той факт, що остання була зареєстрована за іншим місцем, а тому встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем на момент його смерті буде суперечити законодавству та сталої судової практики. З огляду на викладене, просить визнати за нею право власності на 1/2 частини спірного житлового будинку у с. Жукля, Корюківського району, Чернігівської області, вул. Зарічна, 33 та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні первинного позову в частині визнання за нею права власності на 1/3 частину спірного будинку.

Позивач відповідач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити та частково визнали вимоги за зустрічним позовом, а саме не заперечували проти визнання за відповідачкою за первинним позовом права власності на 1/3 частину спадкового майна, в іншій частині позову просили відмовити.

Відповідач позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме не заперечували проти визнання права власності на частину спадкового майна за неповнолітнім ОСОБА_6, в іншій частині позову просили відмовити, також просили задовольнити заявлений ними зустрічний позов у повному обсязі.

Представник залученого належного відповідача ОСОБА_7 обєднаної територіальної громади в судове засідання не зявився, повідомлений про дату, час та місце розгляду.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засідання не заперечувала проти визнання права власності за дітьми спадкодавця.

Представник третьої особи Корюківської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, допитавши свідків, дійшов наступного висновку.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с. Жукля Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом громадянина України НМ414591 виданим 23 листопада 2011 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області.

Родове прізвище позивачки було «Ворона», раніше вона проживала разом зі своїми батьками і була зареєстрована у їх житловому будинку, який знаходиться за адресою: вулиця Центральна, 47/1, с. Жукля Корюківського району Чернігівської області.

У 2011 році вона познайомилась зі своїм майбутнім чоловіком - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на той час проживав у житловому будинку своїх батьків за адресою: вулиця Зарічна, 33, с. Жукля Корюківського району Чернігівської області.

З травня місяця 2011 року вони з ОСОБА_8 вирішили проживати разом, однією сімєю, на його пропозицію позивачка переселилась до нього в батьківський житловий будинок, що знаходиться за адресою: вулиця Зарічна, 33, с. Жукля Корюківського району Чернігівської області. Не дивлячись на зміну свого постійного місця проживання, вона не знімалась з реєстрації в житловому будинку своїх батьків, а залишилась там бути зареєстрованою і зараз є там зареєстрованою.

18 жовтня 2011 року позивачка з ОСОБА_8 уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис за №61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-ЕЛ №064863 виданим 18 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області.

Від спільного подружнього життя з ОСОБА_8 є неповнолітня дитина, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-ЕЛ №131793 виданим 08 лютого 2013 року Жуклянською сільською радою Корюківського району Чернігівської області.

Батьками чоловіка позивачки є: батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Чоловік позивачки проживав зі своїми батьками у спірному житловому будинку, що знаходиться за адресою: вулиця Зарічна, 33, с. Жукля Корюківського району Чернігівської області. Будівництво будинку здійснювалось у 50-х роках минулого століття дідом та бабою чоловіка на землях сільської ради, рішення про виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку не збереглось. Після закінчення будівництва право власності на спірний житловий будинок на забудовників (діда та бабу) не було зареєстровано, бо згідно діючого на той час законодавства право власності на нерухоме майно в сільській місцевості обліковувалось в по-господарській книзі сільської ради шляхом відкриття особового рахунку на садибу. В по-господарській книзі Жуклянської сільської ради Корюківського району Чернігівської області на дану садибу був відкритий особовий рахунок, головою двору були записані спочатку баба чоловіка, а потім його батько ОСОБА_9. Мати чоловіка позивачки померла раніше, а 01 лютого 2003 року помер його батько, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЕЛ №208086 виданим 27 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області. Батько чоловіка при житті не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. Згідно довідки №332 від 24 жовтня 2017 року Жуклянської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, на час смерті ОСОБА_9 разом з ним проживав, хоча і не був зареєстрований, його син ОСОБА_8. В подальшому він був зареєстрований у спірному житловому будинку з 21 листопада 2003 року, що підтверджується відміткою у паспорті. Чоловік постійно проживав у спірному будинку, нікуди не вибував, що підтверджується по-господарською книгою.

Спадкоємцями першої черги на майно померлого були його діти: ОСОБА_8 та його сестра (дочка померлого) ОСОБА_5, третя особа по справі. ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті свого батька, так як на час смерті батька він хоча і не був зареєстрований у будинку, але постійно проживав там разом з ним та був членом колгоспного двору. На час вселення у 2011 році до чоловіка в спірний житловий будинок, особовий рахунок на спірний житловий будинок в по-господарській книзі Жуклянської сільської ради Корюківського району Чернігівської області був відкритий на чоловіка позивачки (справа №736/318/17 а.с.50, 58, 84, 88).

18 січня 2017 року чоловік позивачки ОСОБА_8 помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 І-ЕЛ №299333 виданим 26 квітня 2017 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

На майно померлого чоловіка, яке складається зі спірного житлового будинку з надвірними будівлями, який за життя чоловік прийняв після смерті свого батька, відкрилась спадщина. Чоловік при житті не розпорядився своїм майном, заповіту не склав.

Спадкоємцями першої черги на майно померлого є його дружина позивачка по справі, малолітня дитина - син померлого, та дочка померлого від першого шлюбу - відповідачка ОСОБА_3.

ОСОБА_3 прийняла спадщину, оскільки звернулась у строки визначенні законодавством до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_8. Крім неї, спадщину у відповідності до ч.4 ст. 1268 ЦК України прийняв неповнолітній син спадкодавця ОСОБА_6.

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_8 у с. Жукля, вул. Зарічна, 33 з ним разом без реєстрації проживала його дружина, позивачка за первинним позовом ОСОБА_1. Остання була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які є мешканцями с. Жукля та сусідами спадкодавців, підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_8 за адресою с. Жукля, вул. Зарічна, буд. 33, та прийняття останнім спадщини після смерті його батька ОСОБА_9, шляхом вступу у володіння спірним будинком, а також факт проживання позивачки за первинним позовом ОСОБА_1 без реєстрації зі спадкодавцем ОСОБА_8 на момент його смерті.

Дані обставини сторони не заперечували та не спростовували.

Відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, вирішується судом в порядку окремого провадження, але враховуючи те, що виник спір про право, є спір про спадкове майно, тому встановлення фактів вирішується в позовному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже суд вважає доведеним та таким, що підтверджується матеріалами справи № 756/318/17, а також показами допитаних у судовому засіданні свідків факт прийняття ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_9, померлого 01 лютого 2003 року.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 постійного проживання з чоловіком ОСОБА_8 на час його смерті, суд зазначає таке.

Відповідачем та її представником за первинним позовом у судовому засіданні не заперечувався сам факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на момент його смерті, але заперечувалася можливість встановлення даного факту судовим рішенням, оскільки ОСОБА_1 хоча і проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, але була зареєстрована за іншою адресою, що виключає можливість встановлення даного факту з чим суд не може погодитися з огляду на наступне.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Визначено поняття реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначення адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів порядку.

Згідно зі ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законом, а не іншими нормативними актами.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №15-рп/2001 від 14 листопада 2001 року, скасовано інститут прописки та визначено вільне пересування і вибір місця проживання, що є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Отже, оскільки від встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 на момент його смерті залежить виникнення майнових прав позивачки за первинним позовом, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Вирішуючи позов в частині визнання права власності на спірний будинок, суд дійшов наступного висновку.

Спірне спадкове майно складається із житлового будинок з надвірними будівлями, який закінчений будівництвом на 100%, отримав 50% зносу, має загальну площу 98,10 м.кв., житлову 33,20 м.кв., є надвірні будівлі: сарай, погреб, загальна вартість всієї садиби становить 70523,00 грн., що підтверджується довідкою КРКП «Рампа»БТІ.

Як вже зазначено, будівництво будинку здійснювалось у 50-х роках минулого століття дідом та бабою чоловіка на землях сільської ради, рішення про виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку не збереглось. Після закінчення будівництва право власності на спірний житловий будинок на забудовників (діда та бабу) не було зареєстровано, бо згідно діючого на той час законодавства право власності на нерухоме майно в сільській місцевості обліковувалось в по-господарській книзі сільської ради шляхом відкриття особового рахунку на садибу.

Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України 2003 року, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладене суд вважає за можливе задовольнити первинний позов у повному обсязі, встановивши факти, що мають юридичне значення та визнавши за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 право власності за кожним на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями (сарай, погреб), які знаходяться за адресою: вул. Зарічна, 33, с. Жукля, Корюківського району, Чернігівської області, а також частково задовольнити зустрічний позов визнавши право власності за ОСОБА_3 на 1/3 частину вищезазначеного будинку та відмовити в іншій частині.

Долю судових витрат вирішити відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.529,548,549 Цивільного кодексу України 1963 року, ст.ст.182,331,392,1218,1261,1268,1296 Цивільного кодексу України 2003 року, ст.ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 обєднаної територіальної громади, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та спільного проживання, визнання права власності на частину спадкового майна задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_9, померлого 01 лютого 2003 року у віці 67 років.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с. Жукля Корюківського району Чернігівської області, постійного проживала з чоловіком ОСОБА_8, на час його смерті - 18 січня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5 та її малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за кожним на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями (сарай, погреб), які знаходяться за адресою: вулиця Зарічна №33 с. Жукля Корюківського району Чернігівської області.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 обєднаної територіальної громади, третя особа Корюківська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину спадкового майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями (сарай, погреб), які знаходяться за адресою: вулиця Зарічна №33, с. Жукля Корюківського району Чернігівської області.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 1065, 66 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 493, 36 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю. С. Кутовий

Повне рішення виготовлене та підписане 12.07.2018 року.