Справа № 654/3054/18
Провадження №2/654/1120/2018
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2018 року м. Гола Пристань
Голопристанський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.
за участю секретаря Бакай В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
28.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Голопристанського районного суду Херсонської області з позовом до АТ КБ «Приват Банк» в якому просив визнати виконавчий напис №4983, вчинений 01.11.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором DNH4KP70630350 від 12 травня 2006 року у розмірі 168462,86 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в 2006 році відбулася втрата ним свого паспорту, який в подальшому було використано невідомими особами при укладенні з ЗАТ КБ «Приват Банк» кредитного договору, про наявність якого позивачу стало відомо у 2013 році під час звернення ПАТ КБ «Приват Банк» до суду з позовом про стягнення з нього кредитної заборгованості. Розгляд вказаної справи № 654/2652/13-ц закінчився постановленням ухвали про залишення позову без розгляду. Позивач вважає, що його заперечення щодо укладення договору з банком та відсутності будь-яких зобовязань з його сторони, змусили кредитора відступити від своїх вимог та подати заяву про залишення справи без розгляду. Проте, на теперішній час ОСОБА_1 дізнався про наявність спірного виконавчого напису нотаріуса, за яким банк має намір в позасудовому порядку стягнути з нього суму заборгованості за тією ж угодою, що й при предявленні позову в 2013 році. Зазначаючи вищевикладені обставини та посилаючись на неналежне виконання нотаріусом вимог ст.. 88 ЗУ «Про нотаріат» просив задовольнити його позовні вимоги.
В останнє судове засідання представник позивача не зявився, надав клопотання в якому просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позицію щодо заявленого позивачем позову у будь-якій формі не висловив.
На підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за письмовою згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали цієї справи, ознайомившись з матеріалами справи №654/2652/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно висновку дільничного інспектора Суворовського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області від 22.05.2018р. вбачається, що 12.05.2018р. під час перебування на лікуванні в ХОКС ОСОБА_1 при невідомих обставинах було втрачено паспорт громадянина України. В ході проведення перевірки даних обставин, встановити осіб причетних до зникнення документу позивача не вдалося.
Яв вбачається з протоколу судового засідання від 07.08.2013р., ОСОБА_1 позовні вимоги банку не визнав та пояснив, що вказаний кредитний договір він не оформляв та просив долучити до матеріалів справи копії документів, які підтверджували факт викрадення в нього паспорту, а також його перебування на момент укладення договору в лікарні.
На наступному судовому засіданні, а саме 04.09.2013 року, ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за клопотанням представника позивача було залишено без розгляду.
Після цих подій, позивач відразу звернувся до міліції з приводу вчинення шахрайських дій з використанням його паспортного документу. Проте, постановою від 22.02.2014 року кримінальне провадження, розпочате за заявою ОСОБА_1 було закрито.
В позовній заяві позивач зазначив, що до недавнього часу вважав ситуацію з відповідачем з приводу укладеної начебто між ними угодою вирішеною. Однак, випадково дізнався про наявність обтяження його майна та з метою зясування підстав накладеня арешту звернувся до виконавчої служби де йому повідомили про наявність відкритого виконавчого провадження.
Так, постановою головного державного виконавця Голопристанського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Херсонській області від 04.05.2017 року було відкрито виконавче провадження №53890646.
З метою досудового врегулювання ситуації, яка склалася між сторонами, в червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління АТ КБ «Приват Банк» з письмовою пропозицією, в якій зазначивши обставини та події з укладеним договором, просив вжити заходи щодо закінчення виконавчого провадження шляхом відкликання виконавчого напису.
Листом від 03.07.2018р. позивача було повідомлено про неприйнятність запропонованих умов та рекомендовано звернутися до органів поліції з приводу вчинення шахрайських дій при укладенні договору з банком від його імені.
Таким чином, судом встановлено наявність спору між сторонами щодо правомірності та законності видачі приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 виконавчого напису.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.
Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.
Окрім цього, з вище встановлених обставин справи вбачається, що позивач заперечує сам факт укладання договору з банком та відповідно і наявність взагалі будь-яких грошових зобовязань перед відповідачем.
Зазначене є свідченням того, що сума заборгованості ОСОБА_1 перед кредитором не є безспірною, а відсутність належної перевірки цих обставин нотаріусом при видачі виконавчого напису свідчить про недотримання вимог ст.. 88 ЗУ «Про нотаріат».
Також з матеріалів цивільної справи №654/2652-13ц вбачається, що за умовами договору №DNH4KP70630350, банк надав позичальнику кредит у розмірі 6293,30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.
За договором, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України ).
Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіку погашення) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви в справі №654/2652-13ц, перша сплата щомісячного платежу повинна була бути вчинена позичальником не пізніше 21.06.2006 року. Тобто, саме 22.06.2006 є датою, з якої у відповідача виникло право вимоги до боржника.
Отже, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки строк, за який видається виконавчий напис, суттєво перевищує строк позовної давності, а сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності.
У даному випадку не можна говорити про безспірність стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із позивача грошової суми, адже наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності.
Крім цього, сплив з дня виникнення у відповідача права вимоги до ОСОБА_1 до дня вчинення виконавчого напису більше трьох років, в силу ст. 88 Закону України «Про нотаріат» позбавляє нотаріуса права вчинення виконавчого напису.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.
Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною.
Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було зясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.
З огляду на викладене вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 263, 265, 280-282, 284, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати виконавчий напис нотаріуса №4983, вчинений 01.11.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з мене на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором DNH4KP70630350 від 12 травня 2006 року у розмірі 168432,86 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.12.2018р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. М. Сіянко