Єдиний унікальний номер 233/4982/17 Номер провадження 22-ц/775/859/2018

Категорія : 50 Номер провадження 22-ц/775/859/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

судді- доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Кішкіної І.В.Ю., ОСОБА_2,

за участю секретаря: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, подану в інтересах ОСОБА_4, на рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 16 березня 2018 року (під головуванням судді Мартиненко В.С., повний текст рішення складено 26 березня 2018 року) у справі № 233/4982/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 27 листопада 2015 року з ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі ? його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 жовтня 2015 року та досягнення дитиною повноліття.

На даний час неповнолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів через хворобу.

Доньці було зроблено 07.06.2015 року важку та коштовну операцію на серці, після якої вона потребує лікування та регулярного медичного обстеження, також повторної операції щодо повного усунення вади на серці.

Тому, вважала за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої доньки до ? доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби в лікуванні неповнолітньої ОСОБА_6.

Крім того, через хворобу доньки вона не має можливості працювати, оскільки доньці потрібен постійний догляд,контроль за щоденним прийомом ліків. Вона з дитиною змушена регулярно проходити обстеження та лікуватися в м.Києві, це займає багато часу та фінансових затрат.

Просила на підставі ст. 182, ч.1 ст.192 СК України збільшити розмір аліментів , який було встановлено рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 27 листопада 2015 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? його заробітку (доходу) до ? частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 16 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягнуті на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 27 листопада 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини від його заробітку (доходу) до однієї третини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. З ОСОБА_4 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн..

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм

матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивач отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам в розмірі 1631,40 грн. щомісячно.

Також позивач отримує аліменти від ОСОБА_4 в розмірі: за 4-й квартал 2017 року 4750 грн., за 1-й квартал 2018 року 7995,28 грн..

Судом неправильно визначено погіршення матеріального стану позивачки у звязку із тим, що вона не має можливості працювати та отримувати заробітну плату у звязку із станом здоровя дитини. Фактично ті обставини,на які посилається суд-це додаткові витрати,а доказів для збільшення розміру аліментів не надано.

Вважає, що суд при ухваленні рішення повинен брати до уваги не сам факт погіршення майнового положення сторони по справі, а обєктивність причин, що призвели до такого погіршення за наявності документального на це підтвердження.

Позивачем не надано суду висновку ЛКК про те, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, потребує домашнього догляду із зазначенням його тривалості.

В відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки посилання на те, що не доведено поважності причини,з яких вона не працює, спростовується наданими доказами про стан здоровя дитини.

В судове засідання зявився представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3. ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить її особиста розписка(а.с.153).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Від ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку із її поїздкою з донькою на лікування в м.Київ, однак до заяви не додано відповідних доказів.

Апеляційний суд вважає за можливе з метою дотримання строків розгляду апеляційної скарги розглянути справу у відсутність осіб, які не зявилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. ОСОБА_5 надала відзив на апеляційну скаргу та документи, які вона вважала за необхідне долучити до матеріалів справи. Термін,на який вона виїхала до м.Києва не відомий.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1статті 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з неможливості позивача ОСОБА_5 продовжити працювати та відповідно отримувати заробітну плату після досягнення дитиною трирічного віку у звязку із її станом здоровя, тому врахував це як обставину, що зумовила погіршення матеріального стану одержувача аліментів, що, в свою чергу, є підставою для збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Разом з тим, такий висновок є передчасним і суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача

аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_5 працює практичним психологом у навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Костянтинівської міської ради та на даний час знаходиться в безкоштовній відпустці по догляду за дитиною, протягом якої матеріальної допомоги не отримувала, що підтверджується довідкою за №729 від 08.09.2017 року.

Згідно довідки Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради №2112 від 03.10.2017 року ОСОБА_5 отримувала допомогу по догляду за 1-ю дитиною до досягнення нею 3-річного віку працюючим жінкам в загальному розміру 130 грн. щомісячно до червня 2017 року включно. Крім того, отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам в розмірі 1631,40 грн. щомісячно.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, має захворювання та вроджену ваду серця,у звязку із чим 07.06.2015 року була прооперована, що підтверджується консультативними висновками ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» від 16.03.2015року, виписками з історії хвороби потребує подальшого лікування.

Звертаючись із позовними вимогами про збільшення розміру аліментів, позивач послалася на те, що неповнолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів через хворобу. Доньці було зроблено 07.06.2015 року важку та коштовну операцію на серці, після якої вона потребує лікування та регулярного медичного обстеження, також повторної операції щодо повного усунення вади на серці. Вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби в лікуванні неповнолітньої ОСОБА_6.

Крім того, через хворобу доньки вона не має можливості працювати, оскільки доньці потрібен постійний догляд, контроль за щоденним прийомом ліків. Вона з дитиною змушена регулярно проходити обстеження та лікуватися в м.Києві, це займає багато часу та фінансових затрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не має можливості продовжувати працювати та відповідно отримувати заробітну плату після досягнення дитиною трирічного віку у звязку із її станом здоровя, це зумовило погіршення матеріального стану одержувача аліментів, що, в свою чергу, є підставою для збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Між тим, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що на момент ухвалення рішення Костянтинівським міськрайонним судом від 27 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі ? його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, судом були враховані такі обставини як те, що ОСОБА_5 не працювала і перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і отримувала допомогу по догляду за 1-ю дитиною до досягнення нею 3-річного віку працюючим жінкам в загальному розміру 130 грн. щомісячно до червня 2017 року включно. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мала захворювання та вроджену ваду серця,у звязку із чим 07.06.2015 року була прооперована та потребувала подальшого лікування. Зазначені обставини були предметом судового дослідження та з їх врахуванням було встановлено розмір стягнутих аліментів.

На такі ж самі обставини позивач посилається в позові про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. Якихось інших доказів чи обставин, які б свідчили про те, що матеріальний стан чи здоровя погіршилися з моменту прийняття рішення Костянтинівським міськрайонним судом від 27 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 позивачем не надано і не зазначено про такі обставини в позовній заяві.

Таким чином, обґрунтування судом першої інстанції наявності підстав для збільшення розміру стягнутих аліментів того, що ОСОБА_5 не має можливості продовжувати працювати та відповідно отримувати заробітну плату після досягнення дитиною трирічного віку у звязку із станом здоровя дитини,і це зумовило погіршення матеріального стану одержувача аліментів, не може бути безперечною підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів ОСОБА_5 також не працювала, а допомога в розмірі 130 грн., яку вона отримувала до досягнення дитиною 3-ох річного віку не впливала значною мірою на матеріальний стан позивачки.

За встановлених обставин відсутні підстави, з якими стаття 192 СК України повязує можливість збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Ті обставини, на які посилається позивачка, можуть бути підставою для вирішення питання про стягнення додаткових витрат, а такі вимогами вона не заявляла.

Крім того, заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що позивачкою не надано до суду відповідних документів, які б підтверджували необхідність в домашньому догляді за дитиною до досягнення нею 6 -річного чи іншого віку.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно положень пункту 4 статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, подану в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 16 березня 2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.07.2018 року.

Судді: