Справа № 373/1910/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 р. м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ? судді Реви О.І.

за участю:

секретаря судових засідань: ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача адвоката ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом і просить усунути від права на спадкування за законом відповідача ОСОБА_4 на майно спадкодавця ОСОБА_6, померлого 23 вересня 2014 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 ухилявся від надання допомоги та догляду спадкодавця ОСОБА_6, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані, що відповідно до положень ч. 5 ст.1224 ЦК України є підставою для усунення його від права успадкування за законом.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши надані сторонами докази по справі судом встановлено наступне.

23.09.2014 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про його смерть від 26.09.2014 серії І-ОК № 315597.

З довідки КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» від 15.09.2017 за №1104 вбачається, що ОСОБА_6 хворів на серцево-судинну патологію та в періоди: з 21.04.1012 по 25.04.2012, з 31.05.2013 по 11.06.2013; з 01.05.2014 по 07.05.2014 лікувався в кардіологічному відділенні цієї лікувальної установи. Враховуючи перенесений інфаркт міокарду (2007 рік) та гостре порушення мозкового кровообігу (2011рік) потребував стороннього догляду, про що відмічено в посмертному епікризі амбулаторної карточки хворого.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть за №443 від 26 вересня 2014 року причина смерті ОСОБА_6 : недостатність кровообігу, хронічна ішемічна хвороба серця.

З матеріалів спадкової справи №373/1910/17 вбачається, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися його син ОСОБА_6 та невістка ОСОБА_2 ( спадкова справа а.с.45).

З довідки, виданої 09.12.2014 за №555 виконкомом Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав і був зареєстрований до дня смерті 23.09.2014 по вулиці Лісова, 6 в с. Строкова Переяслав-Хмельницького району Київської області. На день смерті ОСОБА_6 в будинку тимчасового проживала ОСОБА_2 без реєстрації (спадкова справа а.с.46).

В матеріалах спадкової справи є копія заповіту, складеного о 15:15 год. 23.09.2014року в с. Строкова Переяслав-Хмельницького району Київської області ОСОБА_6, згідно якого він все своє майно заповідає ОСОБА_2. В заповіті відсутній запис заповідача «мною прочитано, з моїх слів записано вірно», заповіт не посвідчений підписом секретаря сільської ради та печаткою сільської ради. (спадкова справа а.с.52). За таких підстав є сумніви в його дійсності. За відсутності достовірних даних про його дійсність позивач іншими доказами не доводить свого права звертатися до суд з такою позовною вимогою.

Позивач пояснила, що її свекор тривалий час хворів, відповідач не відвідував його, не цікавився його долею. Забезпеченням лікування займалася вона.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він відвідував хворого батька кожного разу, коли приїздив до нього в село, надавав йому матеріальну допомогу.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона знайома з позивачем, вони раніше проживали по сусідству. Під час свого чергування в лікарні (1 доба через 3) вона один раз бачила, що позивач доглядала свого свекра, який перебував на лікуванні близько 10 днів. Хто доглядав його в інші дні їй не відомо.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він сусід покійного ОСОБА_6 Йому відомо, що ОСОБА_6 переніс інфаркт та інсульт, був прикутий до ліжка близько року, потребував сторонньої допомоги. Він особисто декілька разів допомагав переодягати сусіда та позивачу з роботою на присадибній ділянці. Позивач відвідувала його з 2009 року, а коли він захворів, то проживала постійно протягом 2011-2012рр.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що знав покійного ОСОБА_6 як односельця. Йому відомо. що його син ОСОБА_4 часто навідувався до нього з м. Києва, де зараз і проживає.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що знав ОСОБА_6, як односельця. За проханням ОСОБА_4 він відвозив його батька до лікарні. Останнім часом в батька відповідача було слабке здоровя, проблеми із зором. Відповідач провідував батька, допомагав по господарству, садив город, обгортав картоплю та інше. Бачив там старшого брата відповідача - ОСОБА_11 і позивача ОСОБА_12, чи допомагали вони по господарству батьку не може сказати , але картоплю вибирали і зерно на пай забирали собі. ОСОБА_12 приїжджала декілька разів в село, ще за життя матері відповідача.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що відповідач доводиться їй двоюрідним братом. Відповідач завжди допомагав батьку по господарству. ОСОБА_14 тоді ще працював, не мав змоги бути постійно біля батька, і позивач скористалася цим та перейшла жити до свекра разом із своїм чоловіком. Після того як померла свекруха, перший час відповідач із своїм чоловіком ОСОБА_11, що доводиться рідним братом відповідачу, опікувались батьком. Що було після смерті ОСОБА_15 їй не відомо. Іноді вона приходила до свого дядька, на догляд він не скаржився, бо відповідач приїжджав до нього. ОСОБА_6 не був прикутий до ліжка, але був слабий, але ходив по двору , часто сидів на лавці під ворітьми двору, але постійного догляду не потребував. Позивач намовляла дядька проти неї та проти сина ОСОБА_14. Після смерті тітки вона фактично не ходила до дядька, бо там була позивач.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_6 проживав по сусідству з нею, разом з дружиною та дітьми. Його дружина померла, пізніше він перебував в лікарні - переніс інсульт, але він ходив, постійної сторонньої допомоги не потребував. Син ОСОБА_14 навідував батька, допомагав садити город, збирати урожай. Після смерті матері старший брат відповідача ОСОБА_15 та його дружина позивач по справі, одразу переїхали до батька. ОСОБА_11 помер, а ОСОБА_16 залишилась біля свекра.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вони знайомі з позивачем. Вона доглядала спочатку свекруху, а потім свекра. Її свекор хворів. Якось в розмові скаржився, що син його не доглядає. Це було восени 2016 чи 2017 року. ОСОБА_12 позичала в неї гроші на лікування свекра.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що йому відомо про хворобу ОСОБА_6, але він пересувався самостійно. Він бачив, що відповідач приїжджав до батька раз в тиждень, бо проживає в м. Києві. Також йому відомо, що позивач почала проживати в селі після смерті своєї свекрухи. Він не цікавився, чому позивач проживає із свекром та чи веде вона з ним спільне господарство.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи зі змісту статті 1224 Цивільного кодексу України, правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобовязані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При вирішенні питання про усунення особи від права на спадкування мають бути доведені як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій.

Судом не було встановленого ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю. Крім того, ані позивач, ані свідки не навели переконливих доказів на підтвердження перебування спадкодавця у безпорадному стані, та потреби його в допомозі.

Судом встановлено лише те, що ОСОБА_6 хворів на серцево-судинну патологію, з 21.04.1012 по 25.04.2012, з 31.05.2013 по 11.06.2013 та з 01.05.2014 по 07.05.2014 лікувався в кардіологічному відділенні КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ», що не може вказувати на його стан безпорадності.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог щодо усунення від права на спадкування ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК, а саме: сукупність обставин: ухилення ОСОБА_4І від надання ОСОБА_6 допомоги при можливості її надання, перебування останнього в безпорадному стані та його потреба в допомозі саме від ОСОБА_4, відсутні, оскільки лише при одночасному настанні всіх наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Окрім того, в силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України позивач не довела в суді свого права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Наявна в справі копія заповіту на від спадкодавця ОСОБА_6 на імя позивача свідчить про те, що цей заповіт в розумінні ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1224, 1257 ЦК України, згідно із ст.ст. 10 13, 76 83, 89, 90, 259, 263 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення виготовлено 05.10.2018.

Суддя О. І. Рева