ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 640/4360/17

провадження № 22-ц/818/329/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року (в складі судді Зуб Г.А.),

встановив:

У квітні 2018 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просили стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 7224 грн. 99 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2009 року по 31.01.2017 року в розмірі 4048 грн. 88 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2005 року по 31.01.2017 року у розмірі 2754 грн. 91 коп.; інфляційні витрати 355 грн. 25 коп.; 3% річних від простроченої суми 65 грн. 95 коп., та судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову вказували, що позивач звертався до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, але, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.01.2017 року судовий наказ від 21.10.2016 року був скасований. Відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № 424834. У підсумку за відповідачами утворилась заборгованість в розмірі 7224 грн. 99 коп.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не зявилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила ухвалити рішення за наявними у справі документами.

Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження по даній справі, але ухвалою суду від 27.07.2017 року їй було відмовлено.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року позов КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 7224 гривень 99 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 липня 2009 року по 31 січня 2017 року у розмірі 4048 грн. 88 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2005 року по 31 січня 2017 року в розмірі 2754,91 грн.; індекс інфляції в розмірі 355,25 грн.; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 65,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» судові витрати в розмірі 689 гривень 00 коп., тобто по 172 грн. 25 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 911 гривень 00 коп., тобто по 227 грн. 75 коп. з кожного.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що суд першої інстанції перевіряючи матеріали справи не звернув уваги на те, що згідно частини 3 статті 29 Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, з централізованого постачання горячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладаються між власником квартири, орендарем чи наймачем та виконавцями цих послуг. В матеріалах справи № 640/4360/17 відсутні докази про відмову відповідача в укладанні відповідного договору з позивачем або його пролонгації.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не застосовано строків позовної давності та незаконно застосував строк тривалістю з 2005 року.

27 листопада 2018 року до Харківського апеляційного суду на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив КП «Харківводоканал», в якому вказано, що доводи апелянта, які викладені в його апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому КП «Харківводоканал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2018 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що КП «Харківводоканал» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з відповідачів та виданий судовий наказ.

30.01.2017 року Київським районним судом м. Харкова винесена ухвала про скасування судового наказу за заявою відповідача ОСОБА_1

Відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачі є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № 424834.

Згідно статті 158, пункті 1 частини 1 статті 169 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення, розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки, однак суд першої інстанції розглянув справу по суті.

Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 12 квітня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 15 травня 2017 року на 15 год. 00 хв. року (а.с. 21).

Судові повістки про призначення справи до розгляду на 15 травня 2017 року, 19 червня 2017року, 27 липня 2014 року не були вручені відповідачу та повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, ОСОБА_1 не була належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення їй судових повісток про призначення справи до розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, враховуючи той факт, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся без участі відповідача, не повідомленого належним чином про розгляд справи, він не міг скористатись правом на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) суд зобов'язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо ОСОБА_6. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач була вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач могла заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпечення холодною та гарячою водою, водовідведенням та інш., у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі строки встановлені п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 3 статті 20, пункту 3 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Позивач в м. Харкові надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення, згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІУ від 24.06.2004 року, "Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року № 1497 та "Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги.

Відповідно до п.1.10 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, які затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 1 липня 1994 року, тарифи на користування водою від комунальних водопроводів та приймання стічних вод до комунальної каналізації визначаються згідно з чинним законодавством України без будь-яких додаткових узгоджень з абонентами розмірів цих тарифів та термінів їх введення.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, позивач свої зобов'язання перед відповідачами виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

21.10.2016 року Київським районним суду м. Харкова задоволена заява КП «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року судовий наказ від 21.10.2016 року, виданий Київським районним суду м. Харкова за заявою КП «Харківводоканал» про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 6152,45 гривень, а також судовий збір у сумі 689,00 гривень на користь КП «Харківводоканал» - скасовано.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша стаття 261 ЦК України).

Отже, належний строк для розрахунку заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, 3% річних та інфляційних витрат становить з 30 січня 2014 року по 31 січня 2017 року.

Матеріали справи свідчать, що згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 5), заборгованість у загальному розмірі складає 2929 грн. 70 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 30 січня 2014 року по 31 січня 2017 року у розмірі 1703 грн. 66 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 30 січня 2014 року по 31 січня 2017 року в розмірі 1226 грн. 04 коп.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір інфляційних витрат становить з 30 січня 2014 року по 31 січня 2017 року з наступним розрахунком:

січень 2014: 2929,70 x 100.2% = 2935,55 - 2929,70 = 05,85 (05,85/31) = 0,37

лютий 2014: 2929,70x 100.6% = 2947,27 - 2929,70 = 17,57

березень 2014: 2929,70 x 102.2% = 2994,15 - 2929,70 = 64,45

квітень 2014: 2929,70 x 103.3% = 3026,38 - 2929,70 = 96,68

травень 2014: 2929,70 x 103.8% = 3041,02 - 2929,70 = 111,32

червень 2014: 2929,70 x 101% = 2958,99 - 2929,70 = 29,29

липень 2014: 2929,70x 100.4% = 2941,41 - 2929,70 = 11,71

серпень 2014: 2929,70 x 100.8% = 2953,13 - 2929,70 = 23,43

вересень 2014: 2929,70 x 102.9% = 3014,66 - 2929,70 = 84,96

жовтень 2014: 2929,70 x 102.4% = 3000,01 - 2929,70 = 70,31

листопад 2014: 2929,70 x 101.9% = 2985,36 - 2929,70 = 55,66

грудень 2014: 2929,70 x 103% = 3017,59 - 2929,70= 87,89

всього за 2014 рік 653,64

січень 2015: 2929,70 x 103.1% = 3020,52 - 2929,70 = 90,82

лютий 2015: 2929,70 x 105.3% = 3084,97 - 2929,70 = 155,27

березень 2015: 2929,70 x 110.8% = 3246,10 - 2929,70= 316,40

квітень 2015: 2929,70 x 114% = 3339,85 - 2929,70= 410,15

травень 2015: 2929,70 x 102.2% = 2994,15 - 2929,70 = 64,45

червень 2015: 2929,70 x 100.4% = 2941,41 - 2929,70 = 11,71

липень 2015: не індексується, індекс інфляції не перевищує 100%

серпень 2015: не індексується, індекс інфляції не перевищує 100%

вересень 2015: 2929,70 x 102.3% = 2997,08 - 2929,70 = 67,38

жовтень 2015: не індексується, індекс інфляції не перевищує 100%

листопад 2015: 2929,70 x 102% = 2988,29 - 2929,70 = 58,59

грудень 2015: 2929,70 x 100.7% = 2950,20 - 2929,70= 20,50

всього за 2015 рік 1195,27

січень 2016: 2929,70 x 100.9% = 2956,06 - 2929,70 = 26,36

лютий 2016: не індексується, індекс інфляції не перевищує 100%

березень 2016: 2929,70 x 101% = 2958,99 - 2929,70 = 29,29

квітень 2016: 2929,70 x 103.5% = 3032,23 - 2929,70 = 102,53

травень 2016: 2929,70 x 100.1% = 2932,62 - 2929,70 = 2,92

червень 2016: не індексується, індекс інфляції не перевищує 100%

липень 2016: не індексується, індекс інфляції не перевищує 100%

серпень 2016: не індексується, індекс інфляції не перевищує 100%

вересень 2016: 2929,70 x 101.8% = 2982,43 - 2929,70 = 52,73

жовтень 2016: 2929,70 x 102.8% = 3011,73 - 2929,70 = 82,03

листопад 2016: 2929,70 x 101.8% = 2982,43 - 2929,70 = 52,73

грудень 2016: 2929,70 x 100.9% = 2956,06 - 2929,70 = 26,36

всього за 2016 рік 374,95

січень 2017: 2929,70 x 101.1% = 2961,92 - 2929,70 = 32,22

Всього інфляційних витрат за період з 30 січня 2014 року по 31 січня 2017 року складає 2256,08 гривень.

Три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 263,91 грн. (2929,70 х 1096 х 3 : 365 : 100).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити у сумі та періоді стягнення з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» суми заборгованості, інфляційних витрат та 3 процентів річних, застосувавши до вказаних вимог строк позовної давності.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору в сумі 972 грн. 90 коп. до ухвалення по справі судового рішення.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 972 гривні 90 копійок.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року змінити.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 5449 гривень 69 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання з 30 січня 2014 року по 31 січня 2017 року у розмірі 1703 грн. 66 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 30 січня 2014 року по 31 січня 2017 року в розмірі 1226 грн. 04 коп.; індекс інфляції в розмірі 2256,08 грн.; три відсотки річних від суми заборгованості в розмірі 263,91грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір у розмірі 972 гривні 90 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 грудня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

ОСОБА_7