Справа № 415/3968/16-ц
Провадження № 22-ц/810/395/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

учасники справи: позивач Акціонерне товариства «Сбербанк» (Публічне акціонерне товариство «Сбербанк»), відповідач ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Панорама-Схід»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» (Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»)

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 18 листопада 2016 року, ухваленого Лисичанським міським судом у складі: судді Калмикової Ю.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сбербанк» (Публічного акціонерного товариства «Сбербанк») до ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Панорама-Схід» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (згідно із рішенням єдиного акціонера Публічного Акціонерного товариства «Сбербанк» - рішення №1 від 10 квітня 2018 року змінено найменування Банку на Акціонерне товариство «Сбербанк», далі - АТ «Сбербанк», Банк, Позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що 26 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (далі - ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»), правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», та ТОВ «Панорама-Схід» було укладено кредитний договір №04-Н/12/122/К-МБ, згідно умов якого позивач надав ТОВ «Панорама-Схід» кредит у розмірі 350 000,00 грн., а останнє зобов'язалося повернути кредит рівними частинами по 9722,00 грн., починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Останній платіж повинен бути сплачений 25 грудня 2015 року. Цього ж дня на забезпечення виконання вказаного договору (далі Договір, Кредитний договір) між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки №1, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно із ТОВ «Панорама-Схід» відповідати перед позивачем за виконання зобов'язання за указаним кредитним договором.

У порушення умов Кредитного договору, а також статей 509, 526, 554, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 15 липня 2016 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 165 453,08 грн. та за процентами за користування кредитом за період з 26 грудня 2015 року по 14 липня 2016 року у розмірі 26 250,22 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача як солідарного боржника.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 18 листопада 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішенням господарського суду Луганської області від 14 вересня 2015 року у справі №913/466/15 достроково стягнуто з ТОВ «Панорама-Схід» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2012 року №04-Н/12/122/К-МБ у сумі 276 970,30 грн. Тому, позивач, пред'явивши 05 серпня 2016 року позов до поручителя, пропустив передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк, а тому порука ОСОБА_3 є припиненою.

Позивач, як незгодний з вказаним рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, доводами якої є те, що строк дії договору поруки визначено в самому договорі як 13 років з моменту його укладання, і на момент звернення Банку з позовною заявою до суду не сплинув. Договір припиняє свою дію достроково у випадку належного виконання Боржником або Поручителем усіх зобовязань, передбачених в ст. 2 зазначеного Договору, а також з інших підстав, передбачених законодавством України. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання. Наведене порушення та неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позову Банку.

Заперечень на апеляційну скаргу у відповідності до вимог статті 298 ЦПК України (в редакції Закону України №1618-1У від 18 березня 2004 року) не надійшло.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на вищезазначене рішення суду задоволено. Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 18 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2012 року №04-Н/12//122/К-МБ у сумі 85887,94 грн.

Вказане рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки рішення господарського суду Луганської області від 14 вересня 2015 року у справі №913/466/15 за позовом ПАТ «Сбербанк» до ТОВ «Панорама-Схід» про стягнення заборгованості боржником ТОВ «Панорама-Схід» не виконано, заборгованість за кредитним договором, яка забезпечена порукою, у повному обсязі не погашена, то основне зобовязання не є припиненим, а відтак не є припиненою і порука ОСОБА_3 Тому наявні підстави для стягнення з відповідача залишку боргу за кредитом у сумі 33413,58 грн. та нарахованих відповідно до умов кредитного договору на залишок заборгованості процентів за користування кредитом у сумі 33413,58 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3задоволено частково. Рішення апеляційного суду Луганської області від 01 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справа надійшла в провадження Луганського апеляційного суду 16.11.2018 р. та розподілена згідно протоколу автоматизованого розподілу судді-доповідачу ОСОБА_4 у складі колегії суддів Коновалової В.А., Стахової Н.В. Ухвалою суду від 19.11.2018 року апеляційний розгляд справи призначений на 04 грудня 2018 року об 11-й. У звязку із перебуванням судді Стахової Н.В. на лікарняному, справу призначено до розгляду на 17-ту 18 грудня 2018 року. Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року задоволено клопотання позивача та призначено розгляду справи в режимі відеоконференції. У судовому засіданні 18 грудня 2018 року оголошено перерву у судовому засіданні з технічних причин до 10.30 22 грудня 2018 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги та пояснив, що 06 лютого 2017 року та 07 травня 2018 року Позичальником ТОВ «Панорама-Схід» було частково погашено заборгованість за кредитним договором №04-Н/12/122/К-МБ від 26 грудня 2012 року в розмірі 165454,10 грн., у звязку із чим за тілом кредиту заборгованість була погашена у повному обсязі 07 травня 2018 року, і позивач наполягає лише на стягненні з відповідача поручителя ОСОБА_3 заборгованості по процентам з 26 грудня 2015 року по 15 липня 2016 року у сумі 23792,97 грн., оскільки пунктом 6.2 Кредитного договору передбачено нарахування процентів до повного і остаточного фактичного повернення кредитних коштів. Висновки Верховного Суду у справі №444/9519/17 від 28.03.2018 року стосуються інших правовідносин, де не визначено моменту припинення нарахування процентів, а зазначено лише строк кредитування та встановлені проценти, які нараховуються протягом такого строку. Крім того, нарахування передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України індексу інфляції та трьох процентів річних можливе лише за умови не встановлення договором або законом іншого розміру процентів.

Представник відповідача заперечував проти задоволення скарги та наполягав на залишенні рішення суду без змін як ухваленого з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України (в редакції Закону №1618-1У 2004 року, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 26 грудня 2012 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є АТ «Сбербанк» (ПАТ «Сбербанк»), та ТОВ «Панорама-Схід» було укладено кредитний договір №04-Н/12/122/К-МБ, згідно умов якого позивач надав ТОВ «Панорама-Схід» кредит у розмірі 350 000,00 грн., а останнє зобов'язалося повернути кредит рівними частинами по 9 722,00 грн., починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Останній платіж повинен бути сплачений 25 грудня 2015 року (а.с. 11-19, 20-21 т. 1).

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника перед Банком за кредитним договором між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №1 від 26 грудня 2012 року, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно із ТОВ «Панорама-Схід» відповідати перед позивачем за виконання зобов'язання за указаним кредитним договором (а.с. 22-23 т. 1).

Рішенням господарського суду Луганської області від 14 вересня 2015 року у справі №913/466/15 задоволено позов ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про дострокове стягнення з ТОВ «Панорама-Схід» заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2012 року №04-Н/12/122/К-МБ. Стягнуто з ТОВ «Панорама-Схід» на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» загальну заборгованість за кредитним договором у сумі 222 402,59 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 26 липня 2014 року по 08 червня 2015 року в сумі 49 136,91 грн. (а.с. 73-76 т. 1).

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що у зв'язку з існуванням частини непогашеної заборгованості за кредитом, зобов'язання за кредитним договором залишаються невиконаними, що є підставою для стягнення з поручителя 165 453,08 грн. непогашеної суми кредиту та 26 250,22 грн. процентів за користування кредитом за період з 26 грудня 2015 року по 14 липня 2016 року (а.с. 2-4 т. 1).

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної карги та враховуючи пояснення представника банку, який наполягав у судовому засіданні лише на стягненні процентів за користування кредитом з 26.12.2015 року до 15.07.2016 року, та беручи до уваги згідно вимог частини 1 статті 417 ЦПК України обовязковість висновків, що містяться в постанові суду касаційної інстанції від 17 жовтня 2018 року, під час нового розгляду справи, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову через пропуск позивачем передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для звернення до суду і у звязку із цим припинення поруки ОСОБА_3 помилковими з огляду на наступне.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 8.3 Кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з умовами Кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк у вересні 2015 року ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, використало право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, із чим погодився й господарський суд Луганської області, ухваливши 14 вересня 2015 року у справі №913/466/15 рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та стягнення із ТОВ «Панорама-Схід» 222 402,59 грн. - загальної заборгованості за кредитним договором, 49 136,91 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 5430,80 - витрат зі сплати судового збору (а.с. 65-69 т. 2).

Вказане рішення мотивоване встановленим фактом порушення відповідачем ТОВ «Панорама-Схід» зобовязань за вказаним кредитним договором і застосуванням у звязку із цим наслідків порушення договору позичальником, передбачених ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, відповідно до яких, якщо договором передбачений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, які належать йому згідно ст. 1048 ЦК України.

Тобто, з 14 вересня 2015 року настав строк виконання основного зобов'язання.

З указаним позовом банк звернувся до поручителя 25 липня 2016 року (а.с. 38-39 т. 1).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Частиною першої статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановлено в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У пункті 6.4 договору поруки сторони погодили, що строк дії цього договору складає 13 років. При цьому, договір припиняє свою дію достроково у випадку належного виконання боржником або поручителем усіх зобов'язань, передбачених в статті 2 цього договору, а також з інших підстав, передбачених законодавством України. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення господарського суду Луганської області від 14 вересня 2015 року у справі №913/466/15 ТОВ «Панорама-Схід» сплатило позивачу 14 вересня, 22 жовтня, 03 листопада та 30 грудня 2015 року грошові кошти в сумі 139 500,00 грн (а.с. 79-82 т. 1), а 06 лютого 2017 року - 137 470,30 грн (а.с. 154 т. 1), а всього сплачено 276 970,30 грн.

Наведене повністю підтверджено постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №52767837 від 15.03.2017 року старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, винесену при примусовому виконанні Наказу №913/466/15, виданого 02.10.2015 року на виконання рішенням господарського суду Луганської області від 14 вересня 2015 року у справі №913/466/15 (а.с. 10-11 т. 2).

Таким чином, належними доказами підтверджено, що 06 лютого 2017 року позичальником за Кредитним договором ТОВ «Панорама-Схід» виконано рішення господарського суду Луганської області від 14 вересня 2015 року в повному обсязі, зокрема, за тілом кредиту 06 лютого 2017 року, і відтак основне зобовязання є припиненим відповідно до вимог статті 599 ЦК України.

Припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобовязання є самостійною підставою для припинення поруки, передбаченою частиною першої статті 559 ЦК України та пунктом 6.4 договору поруки, які підлягає застосуванню до виниклих спірних правовідносин сторін.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з мотивів пропуску позивачем шестимісячного строку з моменту зміни строку виконання забезпеченого порукою зобовязання не відповідає фактичним обставинам справи, які залишилися невстановленими судом.

Крім того, оскільки у вересні 2015 року ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

До такого висновку дійшла ОСОБА_5 Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

Суд в порушення вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України не взяв до уваги вказані норми закону, які згодом були викладені в постанові Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, та не дав оцінки тому, що позивачем ставиться питання про стягнення відсотків за користування кредитом з 26 грудня 2015 року (а.с. 5 т. 1), тобто після припинення у позивача права на нарахування передбачених договором процентів за кредитом у звязку із реалізацією ним свого права вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту.

Оскільки рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до частини другої статті 376 ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-У111 від 03 жовтня 2017 року) є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Апеляційний суд не приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що викладені у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вказане є його власним тлумаченням.

Оскільки відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи, то колегія суддів бере до уваги саме такі вказівки, що містяться в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у розглядуваній справі, на виконання яких апеляційним судом перевірено та встановлено наведені вище фактичні обставини справи та встановлено наявність підстав для припинення поруки ОСОБА_3 на підставі частини першої статті 559 ЦК України.

Оскільки суд припустився неповного зясування обставин, що мають значення для справи, наведене відповідно до пункту 3 частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Тому сплачений відповідачем судовий збір у розмірі 2300,43 грн. за подання касаційної скарги (ціна позову 191 703,30 грн. :100 х 1,2 в редакції Закону України «Про судовий збір» станом на час вчинення процесуальної дії) (а.с. 18 т. 2) підлягає стягненню з позивача на користь позивача ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» (Публічного акціонерного товариства «Сбербанк») задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 18 листопада 2016 року скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Сбербанк» (Публічного акціонерного товариства «Сбербанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сбербанк» (Публічного акціонерного товариства «Сбербанк») на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2301,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 26 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: