Справа № 396/992/18
Провадження № 2/396/449/18
РІШЕННЯ

Іменем України

04.09.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Шепетько Володимир Іванович

за участю секретаря судового засідання Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" від імені якого виступає філія АТ "Укрексімбанк" , треті особи, що не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_2, Українська Наталія Михайлівна про визнання іпотечного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, посилається на те, що 27.06.2007 року між нею (як Продавцем) та третьою особою ОСОБА_2 (як Покупцем) було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу (надалі - «Договір»), який було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. за №1554 та зареєстровано в Новоукраїнському відділені Ульяновського міжміського бюро технічної інвентаризації 27.06.2007 року за №7844/36.

У відповідності до п.1 Договору, позивачкою було передано у власність ОСОБА_2, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Вартість Майна, згідно п.3 Договору, була визначена в розмірі 180 000 грн., які Продавець в сумі 28 500,00 грн. одержав від Покупця до підписання цього Договору, а 151 500,00 грн. Покупець зобов'язується оплатити Продавцю до 01.07.2007 року.

Відповідно до обставин справи, між нею та ОСОБА_2 декілька разів досягалася домовленість щодо кількаразового відтермінування термінів остаточного повного розрахунку за Договором (доказом чого були розписки ОСОБА_2 від 25.01.2009 року та від 28.03.2011 року).

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_2 до остаточного погодженого граничного строку виконання зобов'язань (28.03.2011 року) не виконав своїх обов'язків щодо остаточного розрахунку за Договором, вона звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2013 року у справі №396/1716/13-ц, було розірвано Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу від 27.06.2007 року, укладений між нею та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. (зареєстрований в реєстрі за №1554) та визнано за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як їй стало відомо, рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2018 року у справі №396/269/18 було частково задоволено позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», від імені якої виступає відповідач філія AT «Укрексімбанк» до неї, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №55207С17 від 27.06.2007 року, що був укладений між Відповідачем та ОСОБА_2, було звернуто стягнення на належний їй житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінюючої діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За обставинами зазначеної справи, 27.06.2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №55207С17 про надання кредиту в сумі 30 000 доларів США з кінцевою датою погашення 26 червня 2028року для оплати за житловий будинок житловою площею 29,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 180 000,00 грн., згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 27 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №1554.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання Кредиту у сумах, визначених Графіком погашення Кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі ставки 12,5% річних щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, але в усякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 26.06.2018 року.

Підпунктом 2.1.1 п.2.1 ст.2 Кредитного договору визначалось, що за рахунок власних коштів Позичальник (ОСОБА_2) сплатив за житловою площею 29,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, авансовий платіж в сумі 28 500 грн. та надав Банку (Позивачу) документальне підтвердження сплати авансового платежу у вигляді договором купівлі-продажу житлового будинку від 27 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №1554.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір від 27.06.2007 року №55207Z17, посвідчений 27.06.2007 року.

Відповідно до п.1.3 Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за АДРЕСА_1.

Вважає, що Договір іпотеки, що укладений між Банком та ОСОБА_2 є недійсним та просить визнати його недійсним.

Відповідач позов не визнав, надіслав до суду письмовий відзив, в якому посилається на наступні обставини.

Щодо фактичних обставин справи. 27 червня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був перейменований в ПАТ Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №55207С17 про надання останньому кредиту в сумі 30 000 доларів США з кінцевою датою погашення 26 червня 2028 року, кредит надавався ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання для оплати за житловий будинок житловою площею 29,0 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 180000 грн. Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу від 27 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Українською Н. М., зареєстрованого в реєстрі за №1554.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 27.06.2007 р. №55207217, посвідчений 27 червня 2007 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської ласті Українською Н.М. за реєстровим номером 1567, згідно якого в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, в іпотеку оформлений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю 151 500 гривень.

В зв'язку не належним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором Банк був змушений звернутися з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Рішенням від 22.08.2011 року по справі №2-257/11 р. Кіровського районного суду м. Кіровограда позов АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю - стягнуто заборгованості в розмірі 39 552,08 доларів США що еквівалентно 315 772,75 гривень за курсом НБУ, судові витрати.

13.09.2011 року Кіровським районним суду м. Кіровограда виданий виконавчий лист, стягнута заборгованість за кредитним договором ОСОБА_2 до теперішнього часу повному обсязі не погашена - рішення суду не виконано.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2013 року у справі №396/1716/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та визнання права власності житловий будинок - задоволено. Розірвано договір купівлі - продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27 червня 2007 року, свячений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрований в реєстрі за номером №1554. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Щодо строків позовної давності. Частиною 1 ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з положеннями статті 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки з позовом про захист свого права останній звернувся до суду лише в червні 2018 через 11 років після укладення іпотечного договору та 5 років після ухвалення Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області 30 вересня 2013 року у справі №396/1716/13-ц рішення про розірвання договору купівлі - продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу і вкраїнською Н.М., зареєстрований в реєстрі за номером №1554 та визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Вирішуючи заявлений позов, суд виходить із встановлених обставин.

Щодо фактичних обставин справи. 27 червня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був перейменований в ПАТ Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №55207С17 про надання останньому кредиту в сумі 30 000 доларів США з кінцевою датою погашення 26 червня 2028 року, кредит надавався ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання для оплати за житловий будинок житловою площею 29,0 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 180000 грн. Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу від 27 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Українською Н. М., зареєстрованого в реєстрі за №1554.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 27.06.2007 р. №55207217, посвідчений 27 червня 2007 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської ласті Українською Н.М. за реєстровим номером 1567, згідно якого в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, в іпотеку оформлений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю 151 500 гривень.

В зв'язку не належним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором Банк був змушений звернутися з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Рішенням від 22.08.2011 року по справі №2-257/11 р. Кіровського районного суду м. Кіровограда позов АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю - стягнуто заборгованості в розмірі 39 552,08 доларів США що еквівалентно 315 772,75 гривень за курсом НБУ, судові витрати.

13.09.2011 року Кіровським районним суду м. Кіровограда виданий виконавчий лист, стягнута заборгованість за кредитним договором ОСОБА_2 до теперішнього часу повному обсязі не погашена - рішення суду не виконано.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2013 року у справі №396/1716/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та визнання права власності житловий будинок - задоволено. Розірвано договір купівлі - продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27 червня 2007 року, свячений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрований в реєстрі за номером №1554. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Основною підставою для задоволення позову суд вважає ту обставину, що сторони правочину - договору купівлі-продажу будинку із розстроченням домовились про визначення моменту переходу права власності на будинок, який є предметом іпотеки, - повна сплата коштів за будинок.

В судовому засіданні не спростовано факт відсутності повної оплати коштів за будинок, таким чином позивач ОСОБА_1 продовжувала залишатися й на даний час являється власником будинку, який фактично перебуває в іпотеці, а отже ОСОБА_2 не мав на нього будь-яких законних прав, а ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» належним чином не з'ясувало цю обставину під час укладення іпотечного договору, що свідчить про неналежне виконання працівниками банку своїх обов'язків, або бути проявом недобросовісності третьої особи ОСОБА_2, та що, в жодному випадку, не може ставитися в провину позивачки ОСОБА_1

Оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 залишалась власником будинку, постійно в ньому проживала, вона не була обізнана із фактом укладення іпотечного договору, то у неї були відсутні підстави цікавитися долею свого будинку, яку неправомірно та без законних підстав визначили замість неї, як власника, інші особи.

Факт наявності рішення суду про розірвання договору купівлі-продажу будинку від 30.09.2013 року також не свідчить про можливість позивачки бути обізнаною про існування іпотечного договору, оскільки із змісту рішення суду не вбачається, що під час розгляду справи йшла мова про іпотечний договір чи інші будь-які обтяження на вказаний будинок. Сам факт замовлення позивачкою звіту про незалежну оцінку будинку від 2007 року також не свідчить про її обізнаність із іпотечним договором, а зазвичай, такий звіт необхідний для укладення правочинів із нерухомим майном, який і було укладено 27.06.2007 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки строк позовної давності не сплив, й позивачкою своєчасно в межах строків позовної давності подано заявлений позов.

Можливість існування у цивільному правообігу України договорів з розстроченням (відстроченням) платежу надає право сторонам правочину узгодити його умови та порядок їх виконання на власний розсуд. Саме в цьому і полягає свобода договору, закріплена ст.627 ЦК України (тут і далі за текстом, в редакції, що діяла на момент вчинення правочину). Також ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

У свою чергу, можливість укладання договору купівлі-продажу з розстроченням платежу прямо передбачена ч.2 ст.692 ЦК України, а правові наслідки такого договору законодавець закріпив у ст.694 цього ж Кодексу.

За змістом ч.1 ст.694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Виконання обов'язків покупця за договором купівлі-продажу у кредит забезпечується заставою переданого продавцем товару. Так, відповідно до ч.6 цієї статті, право застави на товар моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати належить продавцю. При цьому, зазначена норма діє лише у тих випадках, коли право власності на товар не зберігається за продавцем до повної оплати товару, а переходить до покупця (ст.697 ЦК України), оскільки у даному випадку не може виступати заставодавцем (ч.2 ст.583 ЦК України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст.695 ЦК України, договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу.

Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів (ч.1). Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару (ч.2). До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п'ятої та шостої статті 694 цього Кодексу (ч.3).

Відповідно до п.3 Договору ОСОБА_2 зобов'язався оплатити їй повну вартість майна до 01.07.2007 року, але зазначеного обов'язку не дотримався.

Таким чином, до повного виконання умов Договору купівлі-продажу жилого будинку з відстроченням платежу від 27.06.2007 року, ОСОБА_2 не набув права власності та вільного розпорядження зазначеним майном.

Відповідно до умов Договору, після здійснення остаточного розрахунку за Майно, вона зобов'язувалася припинити свою реєстрацію за вказаною адресою (виписатись), а також звільнити його. Проте, місця своєї реєстрації вона ніколи не змінювала, весь тягар по утриманню та оплаті комунальних послуг - несла самостійно.

Таким чином, Відповідач, що достеменно був обізнаний про наявність Договору з чітко обумовленими в ньому умовами розстрочення платежу, прийняв на себе всі ризики, що пов'язані з його невиконанням.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 141,259-268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати іпотечний договір від 27.06.2007 року №55207Z17, посвідчений с27.06.2007 року та зареєстрований за №1567 - недійсним.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько