РІШЕННЯ

іменем України

29 серпня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бібіка О.В.

за участю секретаря - Горобець Н.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, територіальної громади Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, територіальної громади Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області з вимогами: встановити факт сумісного проживання з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1; визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

В обґрунтування зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3

Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Родинні відносини підтверджуються документально.

Останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 була наступна адреса: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, спадкоємцями першої черги є вона та брат ОСОБА_2, який спадщину в установлені законом строки не прийняв.

Мати дуже хворіла, потребувала стороннього догляду, тому, останні роки фактично вона проживала з матір'ю однією сім'єю, вели спільне господарство, здійснювала догляд, хоча і не була зареєстрована з нею за однією адресою.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. Однак, оформити свої спадкові права не може, оскільки даний факт не підтверджено у встановленому законом порядку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами фіксування, на задоволенні позовної заяви наполягала.

Належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Представник територіальної громади Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, сільський голова Мураєв Г.К. направив на адресу суду лист, в якому просить розглянути справу без участі представник, позовні вимоги рада визнає у повному обсязі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Соколово Зміївського району Харківської області померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 17.08.2009 Соколівською сільською радою. (а. с. 6)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Дійсна інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку станом на 30.05.2018 становить 113716 грн. (а. с. 8, 9, 10, 11)

Як вбачається з акту обстеження №29 від 31.05.2018, складеного депутатом Соколівської сільської ради Кречик Т.М. в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_1 дійсно проживала разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та здійснювала за нею догляд до дня її смерті. (а. с. 12).

Факт родинних відносин, між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 підтверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1) серії НОМЕР_2, де в графі мати зазначена "ОСОБА_3", копією свідоцтва про укладення шлюбу з ОСОБА_8 серії НОМЕР_3. (а. с. 7).

Згідно постанови приватного нотаріуса Зміївського РНО Харківської області Трубнікової В.В. від 20.06.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв'язку з не підтвердженням у встановленому законом порядку факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а. с. 14).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року) доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З огляду на зазначені норми, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт спільного проживання разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців) .

Згідно з ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі її не охоплення заповітом усієї частини спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право власності може бути визнане судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, яка є спадкоємцем першої черги, постійно проживала разом із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 49 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову на будь-якій стадії судового процесу не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 4, 49, 81, 89, 200, 206, 258, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 29.08.2018 року.

Суддя -