КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3192/18
Провадження № 2/552/1105/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2018 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря Павленко Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідачач ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 21 листопада 2017 року він передав відповідачу у борг кошти у розмірі 2 800 доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідач зобовязався повернути кошти до 30 вересня 2018 року шляхом щомісячних платежів відповідно графіку викладеного у розписці. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, не повертає кошти.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив та пояснив, що відповідачем частково сплачено у січні 2018 року кошти в рахунок погашення боргу, а тому просив стягнути заборгованість у розмірі 71 025 грн. 07 коп., індекс інфляції у розмірі 3082 грн. 61 коп. та 3% річних у сумі 875 грн. 80 коп. , судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що ніяких коштів у позивача не брав. Сторони домовились, що позивач продає відповідачу автомобіль «Ауді» нз DSW22496 у розстрочку, а тому відповідач написав дану розписку. Відповідач у звязку з виниклими проблемами не здійснював виплату коштів позивачу за даний автомобіль. У послідуючому позивач самоправно забрав автомобіль у відповідача. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, матеріали кримінального провадження № 0000186, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 листопада 2018 року між сторонами укладений договір позики, за умов якого позивач передав відповідачу у борг кошти в розмірі 2 800 доларів США на строк до 01 жовтня 2018 року.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що дана розписка написана ним особисто, без будь-якого примусу, останній розумів значення своїх дій, за консультацією до юриста з приводу написання розписки не звертався. Також відповідач не заперечував та підтвердив, що розписка не містить будь-якої інформації щодо передачі чи придбання автомобіля. З яких причин розписка написана щодо отримання ним коштів, а не виплати вартості автомобіля пояснити не зміг.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того, зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що в листопаді 2017 року був присутній під час передачі позивачем відповідачу коштів у розмірі 2 800 доларів США . Відповідач у його присутності написав розписку про отримання коштів. ОСОБА_5 належить позивачу та чи передав він його відповідачу йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 21 листопада 2017 року позивач передав відповідачу кошти у розмірі 2 800 доларів США, а відповідач написав розписку. При написанні розписки не був присутній, проте бачив зазначену суму коштів.

Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача щодо неотримання ним коштів від позивача виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач є дієздатною особою, при написанні розписки діяв вільно, усвідомлював значення своїх дій, а тому розумів наслідки їх вчинення.

Після написання розписки до органів поліції чи інших компетентних органів не звертався з приводу неотримання коштів.

19 січня 2018 року відповідач звернувся з заявою про кримінальне правопорушення за ст. 356 КК України та вказав, що 16 січня 2018 року , біля кафе «Валбер», що по вул. М.Бірюзова,50/1, чоловік на імя ОСОБА_1, самовільно, всупереч встановленому законом порядку, не будучи власником, взяв у користування автомобіль марки ОСОБА_5 срібного кольору днз DSW 22496 та не повернув. Постановою від 30 травня 2018 року кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу злочину. Дана постанова ОСОБА_2 не оскаржена.

З заявою щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності з приводу вимагання коштів по розписці від 21 листопада 2017 року, які за словами відповідача він не отримував,останній до компетентних органів не звертався.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що за проханням відповідача був присутній під час укладення договору позики, а саме написання розписки. Не може пояснити, чому у розписці не зазначено обставини придбання відповідачем у позивача автомобіля, а лише вказано щодо боргових зобовязань.

Свідок ОСОБА_7 після складення відповідачем ОСОБА_8 розписки про отримання останнім 2 8000 доларів США не заперечив викладених у ній обставин , а поставив свій підпис, чим засвідчив відповідність викладених у ній фактів, а саме отримання відповідачем від позивача коштів у розмірі 2 800 доларів США.

Свідок ОСОБА_9 не був присутній під час передачі коштів, укладення договору позики між сторонами, а тому щодо суми боргу, написанні розписки знає зі слів інших осіб.

Таким чином, відповідачем у судовому засіданні не надано доказів у розумінні ст. ст. 78-80 ЦПК України, які б спростували відсутність у нього боргу перед позивачем.

Враховуючи уточнену у судовому засіданні суму заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 71 025 грн. 07 коп.

Частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги, що предметом договору позики є іноземна валюта, тому індекс інфляції не застосовується. Індекс інфляції за простроченим зобовязанням може бути застосований лише до гривні.

Що стосується нарахування 3 % річних,то суд виходить з наступного розрахунку:

Час прострочення виконання зобовязань складає з 01 грудня 2017 року по 01 жовтня 2018 року, тобто 304 дні.

71 025 грн. 07 коп. х3%: 304 дні:365 днів = 1 774 грн. 49 коп.

Крім суми боргу, нарахованих 3% річних, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог , а саме в розмірі 728 грн.

Керуючись ст. ст. 625, 1046,1047,1049,1050 ЦК України, ст..ст.10, 12,81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 71 025 грн. 07 коп., 3 % річних у розмірі 1 774 грн. 65 коп., судові витрати у розмірі 728 грн., а всього 73 527 грн. 72 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податкова НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 жовтня 2018 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна