АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/5438/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2017 року, яке постановлено суддею Зіміним М.В. у м. Кривому Розі (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В мотивування позовної заяви позивач зазначила, що між сторонами 08.10.2012 року укладено договір №б/н, за умовами якого, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов укладеного кредитного договору та ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку із чим, станом на 31.07.2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 21517,37 грн., яка складається з наступного: 1911,13 грн. заборгованість за кредитом; 18105,41 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 1000,83 грн. штраф (процентна складова), 500,00 грн. штраф ( фіксована частина) яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21517 гривень 37 копійок, судовий збір в розмірі 1600 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення її права на захист, тому що вона та її захисник не були присутні в судовому засіданні, просить рішення першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в режимі відеоконференції. Крім того, зазначила, що відмовившись від письмових пояснень, вона не відмовлялась від участі в судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення та надав виписку з карткового рахунку.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України, в редакції від 18.03.2004 року, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись ст. 525,526,610-612, 625,629, 1048-1050, 1054,10561 ЦК України, виходив із законності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Аналогічні норми процесуального права закріплено й у статті 263 ЦПК України, в редакції станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Вказаний договір складається із ОСОБА_2 - Заяви, Умов і Правил надання банківських послуг, а також Правил користування платіжною карткою та фактично є договором приєднання до Умов, встановлених банком, згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, та сторонами не оспорюється, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1П був укладений договір про надання банківських послуг б/з від 08.10.2012 року (далі - Договір), який складається із Заяви, Умов і Правил надання банківських послуг (далі - Умови), Правил користування платіжною карткою та згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві.(а.с.6,7)

Відповідно до Заяви позивач надав відповідачу платіжну картку та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн., в обмін на обовязок відповідача погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за його використання за базовою ставкою 2,5% в місяць (30% на рік), а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим Договором (п.2.1.1.5.5. Умов).

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг передбачене право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту у будь-який момент.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк.

Пунктом 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обовязкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Отже, сторонами погоджено строк дії кредитного договору - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH), яким є травень 2016 року і з цього часу у позичальника виник обовязок з повернення всієї суми кредиту, а невиконане зобовязання є простроченим.

Усупереч умовам кредитного договору відповідач взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 31 травня 2016 року утворилась заборгованість заборгованість за тілом кредитом у розмірі 1867,44 грн., у звязку з чим колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом у зазначеному розмірі, який останньою в апеляційній скарзі не оскаржувався.

Перевіряючи визначений позивачем розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, колегія суддів встановила наступне.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що банк з 01 вересня 2014 року підвищив розмір процентної ставки до 34,80%, з 01 квітня 2015 року підвищив вказаний розмір ще раз, 43,20% річних.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, яка була дійсна на момент укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі за №6-1374цс17, суд вищої інстанції дійшов висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в визначений ст.1056-1 ЦК України спосіб, належним чином, письмово повідомило позичальника про зміну процентної ставки, а також доказів отримання відповідачем вказаного листа, про зміну умов договору, під розписку в матеріалах справи немає.

Суд не приймає до уваги посилання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»на Умови та Правила надання банківських послуг, згідно яких, боржник зобовязаний самостійно отримувати виписки про стан картрахунків, у тому числі відслідковувати розмір процентної ставки, оскільки вказані умови договору, щодо повідомлення протирічать визначеному Законом порядку та є нікчемними.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Враховуючи, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»підвищило процентну ставку за користування кредитом без належного повідомлення про це відповідача, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню лише в межах попередньої відсоткової ставки, яка узгоджена сторонами під час укладення кредитного договору.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Отже, суд зобовязаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозвязку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.

За таких обставин судом було проведено перерахунок заборгованості за користування кредитом з застосуванням попередньої відсоткової ставки (30% річних) та визначено, що заборгованість за відсотками у період з 08.10.2012 року по 31.05.2016 рік 1 790,17 грн.

Виходячи з того, що нараховані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсотки за користування кредитними коштами, отриманими за договором, не відповідають умовам укладеного між сторонами договору, колегія суддів дійшла висновку, що на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають до стягнення із ОСОБА_1 відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором № б/н від 08.10.2012 року в сумі 1353,89 грн.

Вирішуючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про нарахування відсотків за період з 01.06.2016 року по 31.07.2017 року колегія суддів встановила наступне.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно умов укладеного кредитного договору, сторони домовились, що договір є строковим, та відповідає строку дії картки до 05/2016.

Умовами укладеного договору не передбачений розмір відсотків за користування кредитними коштами після закінчення дії договору, тому слід дійти висновку, що право позивача на стягнення відсотків за користування кредитними коштами може бути тільки у межах погодженого сторонами строку кредитування, таким чином в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за період з 01 червня 2016 року по 31 липня 2017 року - необхідно відмовити.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний уплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Колегією суддів перевірено розмір заборгованості за кредитним договором та з'ясовано, що він разом з відсотками буде складати 3657,61 грн., виходячи з розрахунку (1790,17 грн.(загальний розмір відсотків в межах відсоткової ставки 30% річних) + 1867,44 грн.(заборгованість за кредитом)).

Зокрема, як передбачено умовами укладеного кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову ( а.с.2 на звороті).

Таким чином, з відповідача також підлягають стягненню заборгованість по штрафам, а саме 182,88 грн. штраф (процентна складова), 500,00 грн. штраф ( фіксована частина).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відкликання ліцензії жодним чином не перешкоджає нараховувати заборгованість на момент здійснення такого розрахунку, оскільки відносини між банком та клієнтом регулюються виключно на договірних відносинах та нормах встановлених чинним законодавством.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у звязку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 322,75 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ( на теперішній час АТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 жовтня 2012 року у розмірі 4340,49 (чотири тисячі триста сорок) гривен 49 (сорок девять) копійок, яка складається з заборгованості по кредиту 1867,44 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1790,17 грн.; штрафу по кредиту (фіксованої частини) 500,00 грн.; штрафу по кредиту ( процентної складової) 182,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ «ПРИВАТБАНК») судові витрати у розмірі 322 (триста двадцять дві) гривні 75 (сімдесят пять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: