Провадження № 2/760/4790/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на частину земельної діянки, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилається в позові на те, рішенням Солом»нського районного суду м. Києва від 04 січня 2003 року за ним та його матір'ю визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

У 2007 році він разом з матір'ю звернувся до Київської міської ради з заявою про передачу їм у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Київської міської ради від 15 березня 2007 року №345-12/1006 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруду Солом'янському районі м. Києва» йому та його матері була передана у спільну часткову власність земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі рішення Київської міської ради від 15 березня 2007 року №345-12/1006 він оформив право власності на 3/4 частини земельної ділянки, що підтверджується державним актом та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд.

Зазначив, що його мати також звернулася за виготовленням державного акту, однак не встигла його отримати в зв»язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті він є єдиною особою, яка прийняла спадщину, в тому числі на 1/4 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що його мати не встигла отримати правовстановлюючий документ на 1/4 частину земельної ділянки, в позасудовому порядку він не може оформити право власності на дану земельну ділянку, яка передана у власність його матері на підставі Рішення Київської міської ради від 15 березня 2007 року №345-12/1006, просить задовольнити позов.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просить розглядати справу в його відсутності.

Ухвалою судді від 27 квітня 2018 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Скориставшись своїм правом, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів звернення до органу місцевого самоврядування з заявою про завершення процедури приватизації.

Оскільки позивач не звертався щодо продовження розпочатої процедури приватизації земельної ділянки з урахуванням його прав як спадкоємця, а також йому не було відмовлено у реалізації такого права, його право не можна вважати порушеним.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2003 року за позивачем визнано право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, а за його матір»ю ОСОБА_2- на ? частини даного будинку.

Право власності на дані частки будинку за позивачем та його матір»ю було зареєстровано 27 грудня 2005 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, реєстраційне посвідченням №017710.

Рішенням Київської міської ради від 15 березня 2007 року №345-12/1006 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Солом'янському районі м. Києва» передано у приватну власність позивача та його матері земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в наступних частинах: 3/4 частини від 0,1000 га - позивачу та 1/4 частини від 0,1000 га його матері.

На підставі даного рішення 07 лютого 2012 року позивачу був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №032178 на ? частини земельної ділянки від 0.1000 га.

/ а.с.7 - 12 /

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 21 лютого 2012 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, мати позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На момент смерті Державний акт на право власності на земельну ділянку померлою отриманий не був.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З матеріалів спадкової справи №429/2012 щодо майна померлої ОСОБА_2 вбачається, що 25 березня 2003 року останньою був складений заповіт, згідно з яким все своє майно вона заповідала позивачу.

18 жовтня 2012 року позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, позивач на даний момент є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1.

/ а.с. 13 - 14; 65; 72 - 73 /

Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради КМДА від 31 жовтня 2018 року №0570202/1-23232 Державний акт на право власності на частину земельної ділянки на ім'я ОСОБА_2 у Департаменті не видавався.

/ а.с. 90 /

З відзиву відповідача на позов вбачається, що останнім не заперечується, що померла за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки , яка не була завершена.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В абзаці 3 пункту 23 даної постанови роз»яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз»ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3 ст. 116 ЗК).

Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що позивач, успадкувавши належне померлій майно, набув право на спадкування усіх її прав та обов'язків, що їй належали на день смерті, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя відповідним розпорядженням Київської міської ради.

В той же час, враховуючи відсутність зареєстрованого правовстановлюючого документу на ім'я померлої, позивач позбавлений можливості одержати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Звертаючись до суду, позивач просить визнати за ним право власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування після смерті матері.

Не заперечував, що на момент смерті мати Державного акту на право власності на землю не отримала.

Відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства підстави заявленого позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, при розгляді справи суд застосовує той закон, який регулює спірні правовідносини.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Враховуючи зміст заявлених вимог та викладене вище, встановлені судом на підставі наданих доказів обставини у сукупності із наведеними нормами законодавства, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері права на завершення приватизації та права на отримання на своє ім»я правовстановлюючих документів про право власності на 1/4 частину земельної ділянки.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1218 ЦК України, ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право на завершення приватизації та право на отримання на своєм ім»я правовстановлюючих документів про право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, передану їй на підставі рішення Київської міської ради № 345-12/1006 від 15 березня 2007 року « Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Солом»янському р-ні м.Києва».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 січня 2019 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва