АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 689/520/18
Провадження № 22-ц/792/1336/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу №689/520/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2018 року (Кульбаба А. В.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.09.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. Вказувалось, що банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, однак відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість у розмірі 35620 грн. 26 коп., яка складається з 1953,98 грн. - заборгованість за кредитом, 28393,89 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1672,39 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2018 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій банк просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Апелянт вважає оскаржуване рішення суду незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивачем надані усі належні та допустимі докази по справі в підтвердження позовних вимог, а відповідачем докази не спростовані. При ухваленні рішення судом не взято до уваги, що відповідачем 26.06.2015 року було здійснено платіж у розмірі 233 грн. 12 коп., що свідчить про визнання боргу відповідачем та переривання перебігу позовної давності, а закінчення строку картки не свідчить про припинення договірних відносин між банком та відповідачем.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що як до основної, так і до додаткової вимоги банком пропущено строки позовної давності для звернення до суду.

Однак, суд першої інстанції дійшов такого висновку при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Встановлено, що 20 вересня 2013 року між позивачем і ОСОБА_5 був укладений договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою коштів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку складає договір про надання банківських послуг (а.с. 8, 99).

Взяті на себе за договором зобов'язання ОСОБА_5 належним чином не виконував і станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість у сумі 35620 грн. 26 коп., у тому числі: 1953,98 грн. - заборгованість за кредитом, 28393,89 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3100 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1672,39 грн. - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача (а.с. 6-7).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідач, заперечуючи факт укладення кредитного договору, наявність будь-яких кредитних правовідносин, належних та допустимих доказів в підтвердження цих обставин не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256, у випадку невиконання зобов'язань за договором клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплатити винагороду банку.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

Згідно з витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», внесення щомісячних платежів відбувається до 25 числа місяця наступного за датою виникнення заборгованості.

Пунктом 2.1.1.2.11. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній стороні карти, включно.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії картки, виданої відповідачеві, по липень 2017 року (а.с. 71).

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, процентів та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно із ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 1 і ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Із розрахунку позивача вбачається, що останній платіж в погашення кредитної заборгованості в сумі 233 грн. 12 коп. мав місце 26.06.2015 року, внаслідок чого позовна давність перервалася (а.с. 6-7, 83-88).

Наведене стосується й автоматичного погашення простроченої заборгованості з іншої картки, оскільки таке погашення кредитної заборгованості за згодою сторін передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг (п. 2.1.1.3.5.)

Колегія суддів вважає безпідставними позовні вимоги банку в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року (дата визначення заборгованості відповідно до позовних вимог).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (липень 2017 року включно).

Отже, у межах строку кредитування по липень 2017 року відповідач мав повертати кредит і сплачувати відсотки періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з серпня 2017 року у позичальника виник обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (по липень 2017 року).

В подальшому, права та інтереси банку підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Проте, такі вимоги позивачем не заявлялися.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин апеляційний суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Тому, стягненню підлягають лише відсотки, нараховані станом на 31.07.2017 року, відповідно до розрахунку банку вони складають 20 361 грн. 24 коп.

Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф підлягає оплаті в першу чергу.

У випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., у тому числі прострочених зобов'язань, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується так: базова процентна ставка за договором 30% (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово) (п. 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У зв'язку з наведеним вище, колегія суддів вважає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15.

Отже, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, визначених договором, стягненню з ОСОБА_5 підлягає штраф, передбачений п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг. Передбачена в подальшому п. 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг пеня за прострочення зобов'язань стягненню не підлягає, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить вимогам закону.

З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, та до стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає сума заборгованості за кредитним договором від 20.09.2013 року в розмірі 23 930 грн. 98 коп., з яких: 1953,98 грн. - заборгованість за кредитом, 20361 грн. 24 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1115 грн. 76 коп. - штраф (процентна складова).

На підставі п. 3 ч. 2 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України, розподіл судових витрат проводиться пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (67,18%).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_5 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2959 грн. 28 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд 1 Д; ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором від 20.09.2013 року у розмірі 23 930 грн. 98 коп., з яких: 1953,98 грн. - заборгованість за кредитом, 20361 грн. 24 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1115 грн. 76 коп. - штраф (процентна складова), та 2959 грн. 28 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Кульбаба А. В. Провадження № 22-ц/792/1336/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 27