Провадження № 2/638/146/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Подус Г.С.,
при секретарі - Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
15.07.2016 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, після зменшення позовних вимог просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви до 09.05.2018 року.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_1 уклала шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Харкова Харківського міського управління юстиції, 25.11.2010 року, актовий запис про шлюб №2400. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №3867 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №1102, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Крім того, позивач зазначає, що 10.05.2018 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, тому просить стягувати аліменти в даній справі до 09.05.2018 року.
Позивач та її представник в судове засідання не зявились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, заперечень не надав.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).
Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК (2947-14) аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК (2947-14). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV (606-14) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" (606-14 ), а також у статтях 194 - 197, 274 СК (2947-14).
Частинами 1,2,3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають спільних дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №3867 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №1102, батьком яких записаний відповідач. Відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття.
При визначенні розміру аліментів враховуються обставини, передбачені ст.182 СК України -про матеріальне становище відповідача, який не працює, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач, будучи молодою особою, маючи задовільний стан здоровя, оскільки не довів протилежне, цілком може надавати своїй дитині матеріальну допомогу.
При таких обставинах, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню і на її користь слід стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на кожну дитину Відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Суд зазначає, що 12.06.2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника для кожної дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 10.05.2018 року до досягнення кожною дитиною повноліття.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що аліменти підлягають стягненню з 15.07.2016 року до 09.05.2018 року.
Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 15.07.2016 року до 09.05.2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним повноліття у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 15.07.2016 року до 09.05.2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 04.10.2018 року.

Суддя