Дата документу 27.09.2018
Справа № 334/3208/18
Провадження № 2-о/334/132/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Дніпровський районний відділ м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території Україні, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою у якій вказує, що народився 04 квітня 1959 року в м. Запоріжжя, Україна. З моменту народження постійно проживав в м. Запоріжжі. при цьому, з жовтня 1987 року по лютий 1996 року він мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4. Після припинення шлюбних відносин і по теперішній час позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Незважаючи на те, що позивач постійно проживав на території України в м. Запоріжжі, паспорт громадянина України він не отримував, а паспорт зразка колишнього СРСР був ним втрачений.

01 березня 2018 року с метою отримання паспорту громадянина України, ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного відділу у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, проте у видачі зазначеного документа йому було відмовлено, та згідно відповіді Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМСУ в Запорізькій області від 23.03.2018р. № 2313/1342 зазначено, що для підтвердження належності до громадянства України було направлено запит у відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМСУ в Запорізькій області. ОСОБА_5 отриманої відповіді гр. ОСОБА_2 зареєстрованим по Запорізькій області не значиться. Також було направлено запит до Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР по Комунарському району. ОСОБА_5 отриманої відповіді встановлено, що за адресом: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 був зареєстрованим з 19.10.1987 р. до 17.12.1998р., знятий з реєстрації за рішенням суду без надання паспорта, та позивачу запропоновано звернутися до суду з завою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р.

ОСОБА_5 довідки № 2313/1342 від 23.03.2018р. Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМСУ в Запорізькій області проведеною перевіркою встановлено особу ОСОБА_2, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави, тому він вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території.

В судовому засіданні адвокат заявника підтримала вимоги викладені в заяві, просить суд задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання на території України гр. ОСОБА_2 станом на 24.08.1991 року.

Представник зацікавленої особи Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, просив розглянути заяву на розсуд суду, в своїх письмових пояснення зазначили, що згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМСУ в Запорізькій області, ОСОБА_2 зареєстрованим по Запорізькій області не значиться, інформація щодо реєстрації його місця проживання на 24.08.1991р. або 13.11.1991р. відсутня, належність до громадянства України згідно ст..3 ЗУ «Про громадянство України» не підтверджується, однак якщо вказаний факт буде підтверджено в судовому засіданні, на підставі рішення суду Управлінням будуть внесені відповідні дані до демографічного реєстру для ідентифікації особи і для подальшого оформлення паспорта громадянина України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши заявника, заінтересовану особу, свідків ОСОБА_6А, ОСОБА_7 судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що 01.03.2018 р. позивач звернувся до Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМСУ в Запорізькій області для отримання паспорту громадянина України, що підтверджується Довідкою № 2313/1342 від 23.03.2018р. начальника Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМСУ в Запорізькій області (а.с.4).

ОСОБА_5 Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМСУ в Запорізькій області № 2313/1342 від 23.03.2018р., для підтвердження належності його до громадянства України було направлено запит у відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМСУ в Запорізькій області. ОСОБА_5 отриманої відповіді гр. ОСОБА_2 зареєстрованим по Запорізькій області не значиться. Таким чином, інформація щодо реєстрації його місця проживання на 24.08.1991р. або 13.11.1991р. відсутня, належність до громадянства України згідно ст.3 ЗУ «Про громадянство України» не підтверджується. Також, згідно отриманої відповіді на запит до Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР по Комунарському району, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 був зареєстрованим з 19.10.1987 р. до 17.12.1998р., знятий з реєстрації за рішенням суду без надання паспорта (а.с.5-6).

На підтвердження свого громадянства та факту постійного проживання на території України, позивачем було надано наступні документи.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія IV-ЯР №126718 від 28.04.1959 р., ОСОБА_2 народився 04.04.1959 року в м. Запоріжжя (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС №442787, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уроджений м. Запоріжжя, 08.08.1980 р. уклав шлюб з ОСОБА_3. Шлюб зареєстрований в Ленінському відділі ЗАГС м. Запоріжжя (а.с.15).

29.09.1987 року дружина позивача, ОСОБА_3 отримала Ордер № 5215 на житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_3, в якому до складу її сімї був вписаний її чоловік ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_8 (а.с.10) .

25.07.1996 р. шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ЖС №007560, виданого 25.07.1996 р. ВРАЦС Комунарського району м. Запоріжжя (а.с.16).

Рішенням Конунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-2259/1998 від 17.12.1998р. за позовом ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2 був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 (а.с.8).

Окрім цього, 11.10.1990 р. позивач ОСОБА_2 пройшов навчання в Запорізькій автошколі та отримав Посвідчення водія серії АВК №573310 категорії «В», що підтверджується Екзаменаційною карткою водія та Свідоцтвом про закінчення навчання Серія О №118386 від 04.01.1991р. (а.с.11-14).

Також, вищевказаною екзаменаційною карткою підтверджується факт отримання позивачем ОСОБА_2 паспорту серії ІІІ-ЖС № 544461, виданого Ленінським РВВС м. Запоріжжя (а.с.11).

На виконання ухвали суду від 05.07.2018р. про витребування доказів, Департаментом реєстраційних послуг ЗМР було надано копію Карточки прописки, згідно якої позивачем 28.02.1976р. було отримано паспорт, він перебував на обліку в Комунарському РВК м. Запоріжжя з 14.10.1987р. по 19.01.1999р., був прописаний за адресою АДРЕСА_4 з 19.10.1987 р., виписаний 19.01.1999р. без паспорта за рішенням суду № 2-2259/1998 від 17.12.1998р. (а.с. 49-50).

Факт постійного проживання позивача підтвердили і свідки, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, допитані в судовому засіданні.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону, згідно яких громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року.

При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах», а саме: проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні;

безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання потрібно заявнику для вирішення питання про належність до громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_2 задовольнити, оскільки вважає факт його постійного проживання на території Україні станом на 24.08.1991 року доведеним матеріалами справи та показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які підтвердили факт проживання заявника станом на 1991 рік в м. Запоріжжя.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 9 Закону України «Про громадянство України», ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території Україні - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженого м. Запоріжжя, на території України станом на 24.08.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 02.10.2018р.

Суддя: Баруліна Т. Є.