Справа № 346/5572/18
Провадження № 2/346/2476/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в котрому зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 21 вересня 2006 року, витягу з Державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Вказує, що в даній квартирі на даний час зареєстрований, однак з 2010 року не проживає її син, відповідач по справі, ОСОБА_2. Зазначає, в даний час бажає оформити відповідну субсидію на комунальні послуги, однак, через реєстрацію сина має певні труднощі. По телефону відповідач повідомив позивача, що він не проти знятись з реєстрації місця проживання, проте найближчим часом немає можливості повернутися в Україну.Вказує, що відповідач не проживає в її квартирі, не сплачує комунальні платежі, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті, особистих речей відповідача в квартирі не має. Просить суд позов задовільнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1.

Позивач та її представник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, представник позивача подав заяву в якій просив справу заслухати в його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовільнити

Відповідач в судове засідання не зявився, від представника відповідача - ОСОБА_4 надійшла заява, в якій вона просила справу заслухати у відсутності відповідача та його представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Вислухавши подані заяви сторін , дослідивши матеріали справи, суд доходить висновків.

У відповідності дост.41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ізст.319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.

У відповідності дост.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.

У відповідності дост.386 ЦК Українивласник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.

У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1статті 405 ЦК). Таким законом не може бутиЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбаченіглавою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положеннястатті 405 ЦК. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей71,72 ЖК УРСРзастосуванню не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 21 вересня 2006 року, посвідченого 21 вересня 2006 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та Витягом з Державного реєстру правочинів, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8,9,10).

У вказаній квартирі зареєстрований син позивача, відповідач по справі ОСОБА_2, що підтверджується копією будинкової книги від 18 жовтня 2006 року (а.с.11-13).

Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірному житловому приміщенні з 2010 року, що підтверджується обґрунтуваннями позову, заявою ОСОБА_4, а також довіреністю ОСОБА_2, посвідченою першим секретарем з консульських питань Посольства України в Португальській Республіці(а.с.26,27).

Отже, в спірній квартирі на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який з 2010 року в квартирі не проживає, не бере будь-якої участі в утриманні житла, не дбає про його схоронність, не сплачує комунальних послуг. Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому спірному житл іпозивача, не дає останній належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись цим житлом.

Статтею 41 Конституції Українита ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно дозакону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України, ст.48 закону «Про власність»).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Згідност. 405 ч. 2 ЦК Україничлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою м. Коломия вул.Яворницького, 26/3 Івано-Франківської області.

На підставі наведеного таст. 405 ЦК України, керуючись та керуючись ст. ст. 247 ч.2, 268,273,354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житлом за адресою: м. Коломия вул. Яворницького, 26/3 Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня йогопроголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, 78200, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1.

ОСОБА_2, останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, 78200, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2.

Суддя Беркещук Б. Б.