Провадження № 2/219/523/2018
18 червня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
за участю секретаря Котинської А.О.
Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Артемівського міськрайонного суду Донецької області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме" (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), проте в судове засідання не з"явився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутність.
Представник третьої особи в судовому засіданні не з'явився, однак до суду подав заяву в якій позовні вимоги не підтримує в повному обсязі та просить у їх задоволені відмовити, справу розглядати у його відсутності.
За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 означеної постанови ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, та його батьками є: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1 (а.с.6).
Відповідно до копії заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області шлюб між сторонами розірваний (а.с.3), рішення 19 липня 2016 року набрало чинності.
Згідно з копією заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року (а.с.4) з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.
Відповідно до копій характеристики (а.с.7) ОСОБА_3 навчається в НВК №11 з першого класу. Дитину виховує мати, батько не приділяє уваги дитині, батьківські збори не відвідував, зв'язок з класним керівником не підтримував.
Згідно копії акту (а.с.9) за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2, проживає позивач з сином, відповідач не проживає разом з ними з лютого 2016 року.
Відповідно до висновку №01/11-254 від 03 травня 2018 року орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавити ОСОБА_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки відповідач заперечує проти того щоб його позбавляли батьківських прав і з того, що він декілька разів у рублях переказував кошти на дитину, а саме 3000 рублів, і саме з цих підстав вони вважають не доцільним позбавити батьківських прав відповідача, не зважаючи на те, що сама дитина не проти того щоб її батька відносно нього позбавили батьківських прав і того факту, що батько не цікавиться життям дитини, не відвідує школу, не водить дитину у лікарню коли вона хворіє, тому суд вважає за необхідне не приймати цей висновок органу опіки та піклування за основу при постановці даного рішення суду за вищенаведених обставин.
Як вбачається із довідки Бахмутського ВДВС відповідач має заборгованість по сплаті аліментам станом на 31 травня 2018 року у розмірі 7424,20 грн.
Таким чином, у матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки ОСОБА_2, щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню сина і здійснення перепон позивачу у вихованні нею сина.
Отже, судом встановлено, що відповідач на великому проміжку часу не проявляв до дитини батьківської любові та турботи, не спілкувався з дитиною, не цікавився її бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв'язку з дитиною.
Відповідач, маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від виконання, свідомо нехтує ними.
Обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дочки.
Викладене свідчить про відсутність будь-яких поважних причин, які б перешкоджали вихованню дитини відповідачем, про її ухилення від виконання своїх обов'язків та про необхідність позбавити її батьківських прав в інтересах малолітньої дитини.
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, та суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, оскільки вони вже стягнуті з нього.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.
Керуючись ст.ст. 258 - 259, 263-268 ЦПК України, ст. 164,166,184,182,180 СК України, суд
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Покровське Артемівського району, Донецької області, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Артемівськ, Донецької області.
Повний текст рішення суду складено 27 червня 2018 року і його копію у цей день можна отримати в суді.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя О.А.Брежнев