АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1047/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Токова С.Є. Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів :

головуючого - Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Фетісової Т.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2018 року (постановлену 04 квітня 2018 року під головуванням судді Токовій С.Є. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Захарченко Анжела Іванівна, Державний реєстратор - департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання фіктивним правочину (договору) купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и в :

21 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання фіктивним правочину (договору) купівлі-продажу квартири.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвала мотивована тим, що позовна заява не відповідає вимогам, закріпленим у статті 175 ЦПК України, а саме позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем, або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звернутись до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява не містить чіткого змісту позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги також визначені не чітко, містять термінологію, яка не відповідає основним засадам (принципам) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України), а саме повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом (внук-аферист, мати-аферистка, квартира афера та інші).

29 березня 2018 року позивач ОСОБА_3 подала до суду заяву про неможливість виконання сфабрикованої ухвали судді Сосніського районного суду м. Черкаси ОСОБА_9 від 05 березня 2018 року. У заяві зазначено, що суддею ОСОБА_9 не було вказано якою нормою матеріального та процесуального права України забороняється окрім підпису позивача ставити підпис приватного юриста ОСОБА_10, який має ліцензію на право надання юридичної допомоги. Не було вказано якою нормою матеріального та процесуального права України визначено поняття «чіткого чи не чіткого» змісту позовних вимог, не вказано в чому визначена ця не чіткість. Вказала на те, що суддя перешкоджає позивачу у судовому захисті, який гарантований ст. 55 та ст. 129 Конституції України.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І., Державний реєстратор-департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання фіктивним правочину (договору) купівлі-продажу квартири визнано неподаним та повернуто позивачу.

Ухвала мотивована тим, що недоліки позовної заяви не усунуті, а направлена заява про неможливість виконання ухвали, ні за формою, ні за змістом не відповідає позовній заяві.

Водночас роз'яснено, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

В апеляційній скарзі, поданій 29 травня 2018 року, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2018 року, як постановлену з порушенням норм процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суддя діючи всупереч вимогам, передбаченим ст. 185 ЦПК України, зумисно не відкрила провадження протягом п'яти днів, сфальшувала ухвалу про усунення не існуючих у природі недоліків, які не можна було виправити та усунути через їх відсутність у природі.

Зазначала, що суддя зловживаючи службовим становищем стала на шлях ігнорування вимог постанови пленуму ВС України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції», а саме згідно з ч.3 ст. 6 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III «Про судоустрій України» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2018 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи (а.с. 38).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2018 року, визначено головуючого суддю Токову С.Є.(а.с. 39).

Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Ухвалою головуючого судді від 05 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 40), тобто, остання постановлена в межах процесуальних строків.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 20 ЦК України встановлено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містить, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України особи, які беруть участь у цивільній справі, можуть брати у ній участь особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтвердженими документами, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Подану позовну заяву було підписано позивачем ОСОБА_3 та приватним юристом ОСОБА_7 (фізична особа-підприємець ОСОБА_7 юридичні послуги, ідентифікаційний код НОМЕР_1), як особою яка її оформила. Однак, до позовної заяви не було додано документа, що підтверджує представництво, тобто довіреності на ім'я ОСОБА_8, проте, як зазначалось, позов підписаний самим позивачем ОСОБА_3, тобто, виконані вимоги ч. 2 ст. 175 ЦПК України.

Залишаючи позовну заяву без руху, судом не було зазначено, в чому саме виражена не чіткість позовної заяви, крім того, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, сторони мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява дійсно містить термінологію, на яку було вказано судом, а саме: внук - аферист, дочка - аферистка, відповідачі - аферисти, що судом було розцінено як порушення позивачем основних засад цивільного судочинства.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом (ч. 2, 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2, 4 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства. Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Зокрема, згідно положень ст. 262 ЦПК України, суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов'язків, неналежного виконання професійних обов'язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Аналіз наведеної норми процесуального права свідчить про те, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу у відношенні зловживань процесуальними правами, порушення процесуальних обов'язків чи неналежного виконання професійних обов'язків з боку осіб які їх здійснюють.

Водночас, Цивільний процесуальний кодекс України, а саме ст. 143 глави 9 наділяє суд правом, у визначених цим Кодексом випадках, вчиняти заходи процесуального примусу з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Таким чином, зловживання процесуальними правами чи порушення процесуальних обов'язків є підставою для застосування засобу судового впливу чи заходів процесуального примусу, а не залишенню без руху чи повернення позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2018 року про повернення позивачу позовної заяви до скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії прийняття рішення про відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2018 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Захарченко Анжела Іванівна, Державний реєстратор - департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання фіктивним правочину (договору) купівлі-продажу квартири направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії прийняття рішення про відкриття провадження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складено 30 серпня 2018 року.