Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 757/31638/16-ц

провадження № 61-23295св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - Київський національний лінгвістичний університет,

представник відповідача - Шовкун Юрій Михайлович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 рокуу складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Панченка М. М., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до Київського національного лінгвістичного університету про стягнення заборгованості по виплаті стипендії та компенсації за затримку виплати стипендії.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2015 року вона навчалась у Київському національному лінгвістичному університеті на факультеті Германської філології, за напрямком підготовки «Філологія» - «Мова і література» (англійська мова та друга іноземна мова).

Наказом ректора університету від 09 вересня 2011 року їй було призначено академічну стипендію.

Вважала, що оскільки її батько є шахтарем зі стажем підземної роботи понад 15 років, то вона мала право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму на підставі положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

У жовтні 2014 року вона звернулася з відповідною заявою до керівництва університету, проте заява була залишено без задоволення.

Вважала, що відповідач безпідставно відмовив їй у виплаті вказаної спеціальної стипендії. Крім того, згідно з статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» її невиплачена частина стипендіїпідлягає індексації.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з Київського національного лінгвістичного університету на свою користь заборгованість по виплаті стипендії з урахуванням індексації в розмірі 20 362,96 грн та компенсацію за затримку виплати стипендії в розмірі 12 459,04 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року у складі судді Фаркош Ю. А. позов ОСОБА_1задоволено.

Стягнуто з Київського національного лінгвістичного університету на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті стипендії у розмірі 20 362,96 грн та компенсацію за затримку виплати стипендії у розмірі 12 459,04 грн, а також судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач мала передбачені законом підстави для отримання спеціальної стипендії у розмірі одного прожиткового мінімуму, проте відповідачем призначено і виплачувалася академічна стипендія на загальних підставах, тому, виходячи з положень законів України: «Про вищу освіту», Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу Київського національного лінгвістичного університету задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року у частині стягнення з Київського національного лінгвістичного університету на користь ОСОБА_1 компенсації за затримку виплати стипендії в розмірі 12 459,04 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року у частині стягнення з Київського національного лінгвістичного університету на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті стипендії в розмірі 20 362,96 грн та судового збору в розмірі 551,20 грн. змінено шляхом зменшення розміру належних до стягнення сум та стягнуто з Київського національного лінгвістичного університету на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті стипендії в розмірі 4 274,09 грн та судовий збір в розмірі 71,77 грн.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що скільки державою у визначеному порядку, шляхом вказівки про це в законодавчому акті - Законі України «Про державний бюджет на 2015 рік», було обмежено дію статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у 2015 році, то передбачена цією статтею підвищена стипендія призначенню та виплаті не підлягала.

Крім того, апеляційний суд встановив, що позивач звернулася до відповідача із заявою про встановлення їй спеціальної стипендії у жовтні 2014 року, тому саме з цього часу їй мала виплачуватися така стипендія.

Суд апеляційної інстанції вказав, що грошові кошти у розмірі 12 459,04 грн, розраховані ОСОБА_1 як компенсація за порушення строку виплати стипендії у порядку Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», не підлягають стягненню з Київського національного лінгвістичного університету, оскільки відповідачем було порушено не строки виплати стипендії, а взагалі не призначено її, у той час, як компенсації підлягають виплати, які були нараховані, проте виплачені не вчасно.

У березні 2017 рокуОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції, виправивши в ньому арифметичну помилку в частині розміру стягуваної суми заборгованості по виплаті стипендії, а в решті - залишити його без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно застосував норму статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», якою діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менше як 15 років, мають гарантовано отримувати стипендію в розмірі прожиткового мінімуму. Вважає, що відповідач повинен був нараховувати відповідну стипендію з вересня 2013 року, коли вона в усному порядку звернулася до бухгалтерії університету.

Вважає, що заперечення відповідача про те, що у 2015 році не було бюджетного фінансування для виплат спеціальних стипендій є необґрунтованими, оскільки не підтверджено доказами.

Посилається на те, що апеляційний суд помилково відмовив у стягненні на її користь сум, передбачених положенням Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», оскільки саме з вини відповідача їй виплачувалася стипендія у меншому розмірі.

Відзив на касаційну скаргу позивач до суду не подав.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону суде рішення суду апеляційної інстанції відповідає не повністю.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2015 року навчалась в Київському національному лінгвістичному університеті на факультеті Германської філології, за напрямком підготовки «Філологія» - «Мова і література» (англійська мова та друга іноземна мова).

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету від 09 вересня 2011 року № 764-с по студентському складу факультету германської філології студенту ОСОБА_1 було призначено академічну стипендію.

Згідно з наказами ректора Київського національного лінгвістичного університету від 01 липня 2013 року № 603-с та від 03 лютого 2014 року № 135-с по студентському складу факультету германської філології, розмір академічної стипендії, призначеної ОСОБА_1, визначено на рівні 803,00 грн.

З довідки Київського національного лінгвістичного університету від 23 січня 2015 року № 10 вбачається, що у 2013 році ОСОБА_1 у період з липня по листопад отримувала стипендію у розмірі 803,00 грн щомісячно, а у грудні - 1203,00 грн.

Згідно із довідками Київського національного лінгвістичного університету від 23 січня 2015 року № 11 та № 12, у період з січня по червень 2014 року та з лютого по червень 2015 року ОСОБА_1 отримувала стипендію у розмірі 803,00 грн щомісячно.

Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_5, є штатним працівником відокремленого підрозділу «Шахта «Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля», виконує роботу гірника очисного забою V розряду, з повним робочим днем під землею.

Згідно з довідки відокремленого підрозділу «Шахта «Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля» від 09 вересня 2015 року, стаж підземної роботи ОСОБА_5 станом на 10 вересня 2013 року склав 15 років.

07 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до ректора Київського національного лінгвістичного університету з заявою про призначення їй стипендії в розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у порядку статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як особі, батько якої є шахтарем і має стаж підземної роботи 15 років.

Листом Київського національного лінгвістичного університету від 13 листопада 2014 року ОСОБА_1 було повідомлено, що на даний час відсутній порядок і механізм призначення та виплати стипендії особам, батьки яких є шахтарями і мають стаж підземної роботи 15 років, відповідні зміни до Порядку призначення і виплат стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12 липня 2004 року, внесені не були, грошові асигнування для виплат підвищених стипендій у бюджетних програмах відсутні, а тому університет немає можливості здійснювати нарахування і виплату стипендії в такому обсязі, як просить позивач.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про вищу освіту» (чинного на час вступу позивача до вищого навчального закладу), держава гарантує надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій відповідно до законодавства (частина друга статті 54 Закону України «Про вищу освіту»).

Згідно з частиною другою, п'ятою статті 62 Закону України «Про вищу освіту» у редакції від 1 липня 2014 року, особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв'язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, стипендії (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Як вбачається з розрахунку належної до виплати стипендії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, сума недоплаченої позивачу стипендії за 2015 рік складає 5 925,6 грн (а. с. 6).

Заперечень щодо наданого позивачем розрахунку відповідач не висловлював.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що позивач належить до категорії студентів, які є дітьми шахтарів зі стажем підземної роботи не менш як 15 років, та має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, проте фактично відповідачем їй виплачувалась стипендія, яка була нижчою за цей розмір, безпідставно відмовив у стягненні з Київського національного лінгвістичного університету заборгованість по виплаті стипендії за 2015 рік.

Зазначений висновок апеляційного суду суперечить правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним, зокрема, у постановах: від 01 червня 2016 року у справі № 6-1044цс16, від 01 червня 2016 року у справі № 6-929цс16, в яких Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що навчальні заклади повинні виплачувати студентам стипендію, передбачену положенням статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», за наявності на те законних підстав.

Висновки апеляційного суду про те, що Законом України «Про Держаний бюджет України на 2015 рік» виплати вказаної стипендії були обмежені, є безпідставними, оскільки у Законі вказано, що положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, проте останнім такий порядок, яким би обмежувалися виплати вказаної стипендії, не видавався.

При цьому, заперечення відповідача, з якими фактично погодився апеляційний суд, щодо відсутності бюджетних асигнувань на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», є безпідставними, оскільки вказаною нормою виплата зазначених стипендій не поставлена у залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент. Реалізація особою права, пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, про що вказано в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України».

Ухвалюючи рішення у справі, суд апеляційної інстанції зазначені вимоги закону та правові висновки Верховного Суду України до уваги не взяв та дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на отримання у 2015 році стипендії, передбаченої положенням статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

При цьому, апеляційний суд дійшов правильного висновок, що оскільки ОСОБА_1 повідомила Київський національний лінгвістичний університет про наявність у неї права на отримання вказаної стипендії тільки у жовтні 2014 року, то саме з цього часу відповідачем були порушені її права та правильно стягнув з університету на користь позивача заборгованість зі сплати стипендії за жовтень-грудень 2014 року та відмовив у такому стягненні за період до жовтня 2014 року.

Відповідно до положення пункту 8 Порядку призначення і виплати стипендії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12 липня 2004 року, в редакції, що діяла протягом 2013 - 2014 років, відповідно до якої для вирішення питань з призначення та позбавлення академічної або соціальної стипендії (у тому числі спірної), надання матеріальної допомоги учням, студентам, курсантам вищого навчального закладу, заохочення кращих з них за успіхи у навчанні, участь у громадській, спортивній та науковій діяльності, навчальні заклади утворюють стипендіальні комісії.

Пунктом 18 Порядку встановлено, що особи, які вперше претендують або поновлюють право на призначення соціальної стипендії, подають стипендіальній комісії документи, що підтверджують їх право на отримання пільг та гарантій на стипендіальне забезпечення згідно з нормативно-правовими актами. Стипендіальна комісія протягом трьох робочих днів приймає рішення щодо призначення соціальної стипендії.

Апеляційний суд правильно вказав, що оскільки право на призначення соціальної стипендії, передбаченої статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», вперше виникло у ОСОБА_1 у вересні 2013 року, то відповідно до вимог Порядку призначення і виплати стипендії вона повинна була подати до стипендіальної комісії університету документи, що підтверджують її право на отримання пільг та гарантій на стипендіальне забезпечення.

Оскільки ОСОБА_1 подала такі документи відповідачу лише у жовтні 2014 року, то саме з цього часу у позивача виникло право вимагати призначення і виплати їй підвищеної стипендії та саме з цього періоду її право на отримання такої стипендії є порушеним.

Відповідно до положень частини третьої статті 10 та частин першої та четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вперше з довідкою на підтвердження наявності у її батька - ОСОБА_5 п'ятнадцятирічного стажу підземної роботи вона звернулася до адміністрації Київського національного лінгвістичного університету у вересні 2013 року в усному порядку вона не довела, її доводи побудовані виключно на припущеннях.

Не можна погодитися також і з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача компенсації за затримку виплати стипендії на підставі статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Судами встановлено, що Київський національний лінгвістичний університет нараховував та сплачував стипендію ОСОБА_1 проте не у повному обсязі, тому висновки апеляційного суду про те, що ОСОБА_1 підвищена стипендія у розмірі одного прожиткового мінімуму як не виплачувалася, так і не нараховувалася, є безпідставними.

Позивач належала до категорії студентів, які є дітьми шахтарів, та мала право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, проте, після подання нею відповідної заяви у жовтні 2014 році, відповідач продовжував їй виплачувати стипендію, яка була нижчою за цей розмір, тому наявні правові підстав для стягнення з відповідача компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати грошових коштів починаючи з жовтня 2014 року.

Як вбачається з розрахунку компенсації на втрату частини стипендії у зв'язку з порушенням терміну її виплати, наданого ОСОБА_1, компенсації за затримку виплати стипендії за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року підлягає 7 246,01 грн (а. с. 6а).

Заперечень щодо наданого позивачем розрахунку відповідач не висловлював.

Апеляційний суд не врахував наведеного та безпідставно відмовив повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій частині.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з статтею 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення стипендії за 2015 рік з ухваленням нового рішення у цій частині про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, в іншій частині рішення апеляційного суду підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення стипендії за 2015 рік та компенсації за затримку виплати стипендії скасувати та ухвалити нове рішення у цій частині, яким задовольнити частково позов ОСОБА_1.

Стягнути з Київського національного лінгвістичного університету () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) недоплачену стипендію за 2015 рік у розмірі 5 925,6 грн, компенсацію за затримку виплати стипендії за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року у розмірі 7 246,01 грн та судові витрати на сплату судового збору в розмірі 221,2 грн.

В іншій частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю. В. Черняк