Справа № 310/4835/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

позивача - ОСОБА_1, представника позивача- ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. ОСОБА_1вказала, що їй належить на праві власності квартира АДРЕСА_2.

Позивач зазначила, що відповідачі є її донькою та онуком, вони мешкали разом з нею до 2011 року, але є зареєстровані у квартирі і до теперішнього часу. Позивач зазначив, що відповідачі не мешкають в квартирі з 2011 року, особисті речі та будь- яке майно відповідачів в даній квартирі відсутні.

Позивач вказала, що факт реєстрації відповідачів у вказаному будинку порушує її право власності.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві та надали пояснення, аналогічні, викладеним в ній. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та місце судового засідання, за згодою інших учасників справи, які не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухав позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.06.2016 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Ларіним О.С., за № 403, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, що також підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 08.06.2016 року.

Відповідно до довідки про склад сім'ї № 6110 від 05.06.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: позивач та відповідачі по справі.

Судом встановлено, що з 2011 року відповідачі не проживають в квартирі АДРЕСА_2 , особисті речі та будь -яке інше майно відповідачів в даній квартирі відсутні.

Актом про фактичне проживання особи у житловому приміщенні від 19.06.2018 р., складеним та підписаним особами, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 та засвідченого керуючим ОСББ « Витязь» також підтверджено факт непроживання відповідачів у вищевказаній квартирі.

Цей факт також підтверджений показаннями свідків, які були опитані судом в ході судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі з 2011 року, тобто більше року в квартирі без поважних причин не проживають.

Відповідачі не спростував обставини, викладені у позовній заяві.

За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою, належною ОСОБА_1

Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,- задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших

поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України .

Повний текст рішення суду складено 08 жовтня 2018 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Н. І. Черткова