АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/941/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,25 Савенко О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м.Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

секретар Торопенко Н.М.

за участю:

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу адвоката Пилипця Антона Юрійовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 12 березня 2018 року, постановленого суддею Савенко О.М., у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» м. Києва до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» м. Києва про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості мотивуючи позовні вимоги тим, що 06 червня 2016 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_5 укладено договір страхування неземного транспорту №69/16-Т/Чк, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

21 вересня 2016 року в м. Черкаси на вул. Університетська, 70 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 Згідно деталізованої довідки Патрульної служби, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ПДР України водієм автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 Згідно Висновку №133 від 05 жовтня 2016 року, наданого СПД ОСОБА_8 вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля НОМЕР_3, в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, склала 42 272,25 грн. Відповідно до Рахунку-фактури №ШЕ-0000087 від 05 жовтня 2016 року, наданого фізичною особою підприємцем ОСОБА_9, вартість матеріальних збитків, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, становить 37874,75 грн. У відповідності до умов договору страхування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», на підставі Рахунку-фактури №ШЕ-0000087 від 05 жовтня 2016 року, відшкодовано витрати на ремонт автомобіля в сумі 37874,75 грн. Згідно ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_3 застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» (поліс №АЕ/7344811), а тому ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до вказаного товариства.

11 листопада 2016 року ПрАТ «СК «Уніка» частково відшкодовано ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» кошти в сумі 26 602,68 грн.

25 січня 2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслано відповідачу претензію з вимогою добровільно відшкодувати завдані ним збитки в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 21 вересня 2016 року з його участю. У відповідь на претензію відповідач надіслав листа, в якому зазначив про відсутність платіжного доручення, як підтвердження оплати ПрАТ «СК «Уніка» страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та наявність страхового полісу, за яким ПрАТ «СК «Уніка» зобов'язана відшкодувати шкоду в повному обсязі.

17 лютого 2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслано відповідачу копію платіжного доручення про оплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» та лист, в якому вказано на обов'язок відповідача відшкодувати шкоду в межах фактичних витрат.

09 березня 2017 року від відповідача надійшов лист про відмову в задоволенні претензії, що і стало підставою звернення до суду за захистом прав та законних інтересів.

До початку судового розгляду, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року, задоволено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Уніка» з тих підстав, що згідно полісу №АЕ/7344811 цивільно-правова відповідальність, як власника наземних транспортних засобів відповідача у справі ОСОБА_3, застрахована саме у ПрАТ «СК «Уніка».

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 12 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК»Уніка» м. Київ на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» м. Київ, борг в сумі 11272 грн. 07 коп.

Стягнуто з ПрАТ «СК»Уніка» м. Київ на користь ПрАТ «СК «Арсенал страхування» м. Київ судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат Пилипець А.Ю. в інтересах ПрАТ «СК «Уніка» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи; судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» борг в сумі 11272 грн. 07 коп. та 1600 грн. судових витрат по сплаті судового збору, а в іншій частині позову - відмовити. Стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ПрАТ «СК «УНІКА» понесені судові витрати при подачі апеляційної скарги за сплату судового збору в сумі 2400 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права зазначено, що позивачем було подано позов спочатку лише до ОСОБА_3 У процесі судового розгляду, 15 листопада 2017 року, судом було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про залучення до участі у справі співвідповідача - ПрАТ «СК «УНІКА».

Зазначено, що чинною на момент залучення редакцією ЦПК України не передбачено залучення співвідповідача за клопотанням відповідача. Так, відповідно до ст.33 ЦПК України (чинної на той момент редакції), суд, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Залучивши до справи апелянта за клопотанням представника відповідача, суд вийшов за межі процесуального закону, адже коло відповідачів має визначати саме позивач, який і зробив це, подавши позов до районного суду.

Крім того, відповідно до ст.120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Апелянту не було надіслано позовної заяви, копій документів, доданих до позовної заяви, які ухвалою від 15.11.2017 року ухвалено направити на адресу апелянта. На неодноразові прохання телефоном з проханням надіслати копію позовної заяви так і не відреаговано. Таким чином, було порушено права апелянта на справедливий судовий розгляд та принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, що також є порушенням процесуального закону.

Про суть позовних вимог та їх розмір апелянт дізнався 29 березня 2018 року, отримавши рішення суду, а тому просив долучити до справи документи, додані до апеляційної скарги, які вони не мали можливості подати до суду першої інстанції через обставини, зазначені вище.

В обґрунтування апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права зазначено, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було прийнято до уваги та не застосовано вимоги спеціального закону - «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що регулюють правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.

На думку апелянта різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, у розмірі 11272 грн. 07 коп., на підставі ст.1194 ЦК України має відшкодовувати особа, яка завдала збитків, а саме відповідач ОСОБА_3

Відповідачем ОСОБА_3 направлено заперечення на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що скарга є необгрунтованою, надуманою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не підлягає до задоволення. Вважає, що судом першої інстанції вірно проведено стягнення коштів з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», оскільки між відповідачем та ПрАТ «СК «УНІКА» укладено поліс №АЕ 7344811 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і відповідно до умов даного поліса страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду майну складає 100 000 грн., що повність покриває вартість матеріального збитку завданого автомобілю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 8 Перехідних Положень ЦПК України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно до п. 9 Перехідних Положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи позовні вимоги позивача частково суд першої інстанції виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 під час керування автомобілем НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ СК «Уніка» (поліс № АЕ/7344811), що страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., тому необхідно стягнути заборгованість в розмірі 11272 грн. 07 коп. саме з відповідача ПрАТ «СК «Уніка» на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», яка не перевищує різницю між фактично спричиненою шкодою в сумі 37874 грн. 75 коп. та страхової суми (лімітом відповідальності) за шкоду заподіяну майну у розмірі 100 000 грн.

Підстав стягувати різницю у відшкодуванні з відповідача ОСОБА_3 суд першої інстанції не вбачав, та вважав такі вимоги необгрунтованими.

З даним висновком не погоджується колегія суддів.

Встановлено, що 06 червня 2016 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та ОСОБА_5 уклали Договір страхування наземного транспорту №69/16-Т/Чк, згідно якого був застрахований транспортний засіб «КІА Rio», державний номер НОМЕР_4, свідоцтво Серії НОМЕР_6, номер кузова НОМЕР_7, 2010 року випуску, строком з 07 червня 2016 року по 06 червня 2017 року (а.с.5-10), згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно постанови Соснівського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2016 року, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в сумі 340 грн. (а.с.12). Із змісту постанови вбачається, що 21 вересня 2016 року о 10 годині 10 хвилин в м. Черкаси напроти будинку по вул. Університетська, 70, ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2 та, під час перестроювання, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 (а.с.13), допустивши зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.12).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке мало місце 21 вересня 2016 року, ОСОБА_3 вину визнав (а.с.12). Постанову Соснівського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2016 року, яка набрала законної сили 11 жовтня 2016 року, не оскаржував (а.с.12).

Згідно Висновку №133 від 05 жовтня 2016 року, наданого СПД ОСОБА_8 вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля НОМЕР_3, в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, склала 42272,25 грн. (а.с.17-30).

Відповідно до Рахунку-фактури №ШЕ-0000087 від 05 жовтня 2016 року (а.с.31), наданого фізичною особою підприємцем ОСОБА_9 вартість матеріальних збитків завданого власнику автомобіля НОМЕР_3 становить 37874,75 грн.

У відповідності до умов договору страхування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», на підставі Рахунку-фактури №ШЕ-0000087 від 05 жовтня 2016 року (а.с.31), відшкодовано витрати на ремонт автомобіля в сумі 37874,75 грн.(а.с.32).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3, відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7344811, укладеного між ним та ПрАТ «СК «Уніка» 15 березня 2016 року, має право страхового відшкодування в межах страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000 грн. (а.с. 81).

Згідно платіжного доручення №045274 від 20 грудня 2016 року, ПрАТ «СК «Уніка», на підставі претензії №9/к від 25 листопада 2016 року, було перераховано ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» кошти в розмірі 26602 грн.68 коп. (а.с.33).

25 січня 2017 року та 17 лютого 2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», направлено претензії відповідачу ОСОБА_3 щодо відшкодування шкоди в межах фактичного розміру, а саме 11272 грн. 07 коп. (а.с.34,36).

Зазначені претензії ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» мотивувало тим, що згідно ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тобто ПрАТ «СК «Уніка» було здійснено розрахунок страхового відшкодування, який складав 26602 грн. 68 коп. з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а не 37874 грн.75 коп., як відшкодовано ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за договором добровільного страхування (а.с.34,36).

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 під час керування автомобілем НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», що страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., тому необхідно стягнути кошти в розмірі 11272 грн. 07 коп. на відшкодування шкоди в межах фактичного розміру з відповідача ПрАТ «СК «Уніка» на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», яка не перевищує різницю між фактично спричиненою шкодою в сумі 37874 грн. 75 коп. та страхової суми (лімітом відповідальності) за шкоду заподіяну майну у розмірі 100 000 грн.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було прийнято до уваги та не застосовано, зокрема, вимоги спеціального закону - «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон про ОСЦПВ), що регулюють правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методики).

Колегія суддів підтримує думку апелянта, що різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, у розмірі 11272 грн. 07 коп. має відшкодовувати особа, яка завдала збитків, а саме відповідач ОСОБА_3

Так, правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон про ОСЦПВ), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п.2.1 ст.2 Закону про ОСЦПВ, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст.ст.22,1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином норми даного Закону про ОСЦПВ мають преюдиційну силу перед іншими законами і нормативно-правовими актами України.

Тому розмір вимог позивача про відшкодування фактичних витрат до відповідача обмежується цим спеціальним законом, а саме: ст.ст. 22, 29 Закону про ОСЦПВ.

Згідно зі ст.22 Закону про ОСЦПВ, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону про ОСЦПВ, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі-Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Позивачем не було застосовано та розраховано при розрахунку та виплаті страхового відшкодування коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, тому що це не передбачено Договором позивача з страхувальником.

Так, відповідно до Звіту №133 від 05 жовтня 2016 року, виготовленого експертом ОСОБА_8 який було подано позивачем як доказ розміру витрат, експерту на вирішення було поставлено лише одне питання: визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу КІА РІО д.р.н. НОМЕР_4 внаслідок пошкодження при ДТП, що мала місце 21.09.2016 року.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу КІА РІО д.р.н. НОМЕР_4, відповідно до п.2.4 Методики, експертом не визначалася, так як таке питання на розгляд експерту не ставилося, однак апелянт здійснював виплату коштів позивачу за його заявою у розмірі 26602,68 грн. відповідно до вимог спеціального Закону про ОСЦПВ.

При розгляді претензії позивача - апелянтом коефіцієнт фізичного зносу було визначено вірно аварійним комісаром апелянта на таких підставах:

Відповідно до п.7.38 Методики значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до п. 7.39 Методики винятком стосовно зазначених вимог є - б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

На момент розгляду заяви (претензії) позивача на підставі протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу від 22.09.2016 року за участю представника позивача, представника апелянта та власника транспортного засобу експертом ОСОБА_8 було встановлено, що транспортний засіб потерпілого «Кіа ріо», д.р.н. НОМЕР_4 вже мав пошкодження, про це вказано на сторінці 2 Протоколу, що автомобіль має експлуатаційні пошкодження даху у вигляді деформації, що не відносяться до дорожньо-транспортної пригоди, та відповідно до вимоги п. 7.36 ч.1 Методики та відповідно до п. 7.39 б) Методики - є підставою для прийняття зносу на деталі, що замінюються.

Враховуючи цей факт, апелянтом було розраховано страхове відшкодування згідно ст. 29 Закону про ОСЦПВ - з урахуванням фізичного зносу на деталі, що підлягають заміні, який становить 0,50.

Відповідно до пункту 36.4. статті 36 Закону про ОСЦПВ виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які, зокрема, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

При цьому, згідно з пунктом 36.2. Закону про ОСЦПВ страховик (МТСБУ) страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Враховуючи вищевказане, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з врахуванням зносу, який відшкодовує страховик згідно з Законом про ОСЦПВ, на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Отже, апелянт, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми - ст.29 Закону про ОСЦПВ, здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків, якою є відповідач ОСОБА_3.

Таким чином, умови Полісу та положення статей 12, 22, 29 Закону про ОСЦПВ, статей 9,27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (100 000 грн.) та в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (37874,75 грн.), але з урахуванням коефіцієнту зносу деталей (0,50) та за мінусом франшизи за договором добровільного страхування (0 грн.).

Обґрунтований розмір завданої майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу відповідачем ПрАТ «СК «Уніка», становить 26602,68 грн. з урахуванням фізичного зносу, та було сплачено позивачу у добровільному порядку, а тому грошові кошти у розмірі 11272 грн. 07 коп. необхідно стягнути саме з відповідача ОСОБА_3 - як з особи, яка завдала збитків, а не з відповідача ПрАТ «СК «Уніка».

Колегія суддів погоджується з думкою апелянта щодо порушень судом першої інстанції норм процесуального права.

Так, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року, задоволено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Уніка» з тих підстав, що згідно полісу №АЕ/7344811 цивільно-правова відповідальність, як власника наземних транспортних засобів відповідача у справі ОСОБА_3, застрахована саме у ПрАТ «СК «Уніка».

Чинною на момент залучення редакцією ЦПК України не передбачено залучення співвідповідача за клопотанням відповідача.

Відповідно до ст.33 ЦПК України (чинної на той момент редакції), суд, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Залучивши до справи апелянта за клопотанням відповідача, суд вийшов за межі процесуального закону, адже коло відповідачів має визначати саме позивач, який і зробив це, подавши позов до районного суду.

Зазначені вище порушення норм процесуального права неправильне застосування норм матеріального права призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для скасування судового рішення, та ухвалення нового рішення у відповідності до вимог ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційну скаргу адвоката Пилипця А.Ю. в інтересах ПрАТ «СК «Уніка» задовольняє частково.

Оскаржуване рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 12 березня 2018 року у даній цивільній справі скасовує та ухвалює нове.

Позовні вимоги ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» м. Києва до ОСОБА_3, ПрАТ «СК «Уніка» м. Києва про стягнення заборгованості задовольняє частково, стягує з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» м. Києва, кошти в сумі 11272 грн. 07 коп., на відшкодування шкоди в межах фактичного розміру.

У відповідності до вимог ст.ст.141, 382 ЦПК України, колегія суддів стягує з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» м. Києва - судові витрати в сумі 1600 грн., що складаються з оплати судового збору за подання позовної заяви до суду та на користь ПрАТ «СК «Уніка» м. Києва - судові витрати в сумі 2400 грн.. що складаються з оплати судового збору за подання апеляційної скарги до суду і в задоволенні інших позовних вимог відмовляє.

Вимоги апелянта про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ПрАТ «СК «УНІКА» понесених судових витрат при подачі апеляційної скарги за сплату судового збору в сумі 2400 грн. - є помилковими і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Пилипця Антона Юрійовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 12 березня 2018 року, постановленого суддею Савенко О.М., у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» м. Києва до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» м. Києва про стягнення заборгованості - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» м. Києва до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» м. Києва про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» м. Києва (юридична адреса: м.Київ вул.Борщагівська, №154, розрахунковий рахунок № 9688, в AT «ОТР Банк» МФО 300528) кошти в сумі 11272 грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» м. Києва (юридична адреса: м.Київ вул.Борщагівська, №154, розрахунковий рахунок № 9688, в AT «ОТР Банк» МФО 300528), судові витрати в сумі 1600 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» м. Києва (юридична

адреса м. Київ вул Саксаганського, №70-А, ), судові витрати в сумі 2400 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 липня 2018 року

Судді Пономаренко В.В.

Сіренко Ю.В.

Ювшин В. І.