справа №619/3194/18
провадження №2-о/619/111/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.

при секретарі - Жорняк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області «Про встановлення факту батьківства, встановлення факту родинних відносин, встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодацем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини»,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту батьківства, встановлення факту родинних відносин, встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодацем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

В підтвердження заяви позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На момент народження батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в одному будинку за адресою АДРЕСА_1. При реєстрації народження заявника в свідоцтві про народження запис про її батька вказано зі слів матері тільки його ім'я та по-батькові -«ОСОБА_2», а прізвище - як дівоче прізвище матері «ОСОБА_2».

За час життя батько заявника ОСОБА_2 визнавав своє батьківство від дня народження ОСОБА_1 і до дня своєї смерті. Він визнавав заявника своєю рідною донькою, приймав участь у вихованні, вів з матір'ю спільне господарство, а після його смерті, згідно рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільської ради №5 від 14.01.2003 року рідна мати батька заявника - бабуся ОСОБА_4 стала опікуном ОСОБА_1 Дівоче (дошлюбне) прізвище бабусі ОСОБА_4- ОСОБА_4.

Крім того, мати бабусі, тобто прабабуся заявника ОСОБА_4, за життя оформила через опікуна заявника та представника - бабусю ОСОБА_4 договір дарування 1/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вважала, що частина даного будинку, як спадок, повинна належати ОСОБА_1, дочці її онука.

Також позивач зазначає, що прізвище її бабусі в паспорті та свідоцтві про смерть помилкового було зазначено з м'яким знаком, а саме - «ОСОБА_4», а її сина та батька заявника «ОСОБА_4» без м'якого знаку, хоча в свідоцтві про народження її батька, його прізвище та прізвище його матері (бабусі заявника) зазначено, як «ОСОБА_4» без м'якого знаку.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.05.2016 року, який був отриманий бабусею заявника ще за життя, вбачається, що прізвище ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 було змінено на ОСОБА_4, тобто особа, яка заповнювала паспорт, в українському варіанті помилково зазначила ОСОБА_4 прізвище «ОСОБА_4» з м'яким знаком, а в російському варіанті без м'якого знаку, тоді, як прізвище чоловіка бабусі і в українському варіанті, і в російському було «ОСОБА_4» без м'якого знаку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся заявника - ОСОБА_4, яка згідно рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільської ради №5 від 14.01.2003 року являлась опікуном ОСОБА_1 та на день смерті постійно проживала з заявником за адресою: АДРЕСА_1.

За адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 разом з бабусею ОСОБА_4 постійно проживала з моменту мого народження (1994 рік) та до її смерті, проте місце проживання бабусі було зареєстровано в іншому місці за адресою: АДРЕСА_2

Після смерті бабусі залишилась спадщина і заявник є єдиним спадкоємцем після її смерті, у зв'язку з чим 30.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Парфенкової Ірини Володимирівни із заявою про прийняття спадщини, однак, у зв'язку з тим, що заявником не були надані докази родинних стосунків зі спадкодавцем та спільного проживання не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду.

Отже, встановлення факту визнання батьківства, факту родинних відносин з бабусею та факту проживання однією сім'єю більше п'яти років заявнику необхідно для прийняття спадщини після смерті бабусі.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, в заяві просить заслухати справу у її відсутність та без фіксації технічними засобами, на задоволенні заяви наполягає. До справи представником заявника ОСОБА_10 були долучені письмові пояснення свідків (ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_3 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої АДРЕСА_4), в яких зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю в одному будинку за адресою АДРЕСА_1 та у них народилася донька ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_2, який доводився батьком ОСОБА_1 її опікуном та вихованцем стала рідна бабуся ОСОБА_4, яка являлася матір'ю ОСОБА_2. З дня свого народження, а саме з 1994 року ОСОБА_1 та її бабуся ОСОБА_4 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1. Бабуся ОСОБА_1, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 займалася її похованням. Після смерті бабусі ОСОБА_1 продовжує проживати за адресою: АДРЕСА_1.

Представники зацікавленої особи: Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На момент народження батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в одному будинку за адресою АДРЕСА_1. При реєстрації народження заявника в свідоцтві про народження запис про її батька вказано зі слів матері тільки його ім'я та по-батькові -«ОСОБА_2», а прізвище - як дівоче прізвище матері «ОСОБА_2».

За час життя батько заявника ОСОБА_2 визнавав своє батьківство від дня народження ОСОБА_1 і до дня своєї смерті. Він визнавав заявника своєю рідною донькою, приймав участь у вихованні, вів з матір'ю спільне господарство, а після його смерті, згідно рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільської ради №5 від 14.01.2003 року рідна мати батька заявника - бабуся ОСОБА_4 стала опікуном ОСОБА_1 Дівоче (дошлюбне) прізвище бабусі ОСОБА_4- ОСОБА_6.

Крім того, мати бабусі, тобто прабабуся заявника ОСОБА_5, за життя оформила через опікуна заявника та представника - бабусю ОСОБА_4 договір дарування 1/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вважала, що частина даного будинку, як спадок, повинна належати ОСОБА_1, дочці її онука. Прізвище її бабусі в паспорті та свідоцтві про смерть помилкового було зазначено з м'яким знаком, а саме - «ОСОБА_4», а її сина та батька заявника «ОСОБА_4» без м'якого знаку, хоча в свідоцтві про народження її батька, його прізвище та прізвище його матері (бабусі заявника) зазначено, як «ОСОБА_4» без м'якого знаку.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.05.2016 року, який був отриманий бабусею заявника ще за життя, вбачається, що прізвище ОСОБА_6, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 було змінено на ОСОБА_4, тобто особа, яка заповнювала паспорт, в українському варіанті помилково зазначила ОСОБА_8 прізвище «ОСОБА_4» з м'яким знаком, а в російському варіанті без м'якого знаку, тоді, як прізвище чоловіка бабусі і в українському варіанті, і в російському було «ОСОБА_4» без м'якого знаку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся заявника - ОСОБА_4, яка згідно рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільської ради №5 від 14.01.2003 року являлась опікуном ОСОБА_1 та на день смерті постійно проживала з заявником за адресою: АДРЕСА_1.

За адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 разом з бабусею ОСОБА_4 постійно проживала з моменту мого народження (1994 рік) та до її смерті, проте місце проживання бабусі було зареєстровано в іншому місці за адресою: АДРЕСА_2 Після смерті бабусі залишилась спадщина і заявник є єдиним спадкоємцем після її смерті, у зв'язку з чим 30.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Парфенкової Ірини Володимирівни із заявою про прийняття спадщини, однак, у зв'язку з тим, що заявником не були надані докази родинних стосунків зі спадкодавцем та спільного проживання не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до пункту пятого частини другої ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004 року необхідно застосувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання і ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами, тобто на день народження заявника - 18.05.1994 року.

Відповідно до ч.2,3 ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, який діяв з 01 січня 1970 року до набрання чинності Сімейним кодексом України, а саме до 01 січня 2004 року, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

П.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

П.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

У випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За змістом ч. 6 ст. 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання.

Ст. ст. 3, 6 Закону України Про свободу пересування та вільних вибір місця проживання в Україні передбачено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, те, що спадкодавець була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ніяким чином не спростовує і не суперечить факту постійного її проживання із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Аналізуючи вказане, суд вважає заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, вказані вимоги в заяві підтверджуються вищевказаними доказами.

Керуючись ст.ст. 10-11, 58-60, 209-215, 234, 256 - 259 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт батьківства ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, а саме того, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (паспорт серія НОМЕР_1, виданий Дергачівським РВГУМВС України в Харківській області 14.09.2010 року).

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною бабусею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (паспорт серія НОМЕР_1, виданий Дергачівським РВГУМВС України в Харківській області 14.09.2010 року).

Встановити факт постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8 (паспорт серія НОМЕР_1, виданий Дергачівським РВГУМВС України в Харківській області 14.09.2010 року) та ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець