АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1076/17Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/789/575/18 Доповідач - Ткач З.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів суду апеляційної інстанції Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Сидорко О.Д.

з участю представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №595/1076/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року, ухваленого суддею Содомора Р.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Переволоцької сільської ради про скасування рішень Переволоцької сільської ради та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, Переволоцької сільської ради про скасування рішень Переволоцької сільської ради та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовувала тим, що рішеннями сесій Переволоцької сільської ради №78 від 29 листопада 2016 року, №91 від 19 грудня 2016 року відповідачці незаконно було надано дозвіл на складання технічної документації та затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1, за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2400 га, для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,0817 га, по АДРЕСА_1.

А рішенням Переволоцької сільської ради №120 від 28 квітня 2017 року вказані земельні ділянки передано ОСОБА_4 безоплатно у приватну власність.

Рішення Переволоцької сільської ради є незаконними, оскільки земельна ділянка, що передана у власність відповідачці, відноситься до категорії земель загального користування і не могла передаватись у власність громадянам.

Цими рішеннями було порушено її право на користування природними об'єктами, зокрема криницею, яка розміщена на спірній земельній ділянці.

Крім того, відповідачка ставши власником земельної ділянки, самовільно загородила частину дороги та криницю, допустила забруднення криниці, облаштувавши від неї на відстані 1,5-2 метри септик, та не допускає його, щоб очистити криницю та користуватися нею.

Враховуючи вищенаведене просить скасувати рішення сесії Переволоцької сільської ради №78 від 29 листопада 2016 року, №91 від 19 грудня 2016 року №120 від 28 квітня 2017 року, зобов'язати ОСОБА_4 та Переволоцьку сільську раду звільнити самовільно захоплену частину земельної ділянки загального користування, зобов'язати ОСОБА_4 та Переволоцьку сільську раду ліквідувати септик і огорожу.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року вирішено:

"В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Переволоцької сільської ради про скасування рішень Переволоцької сільської ради та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити."

Не погоджуючись із даним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Вважає рішення суду першої інстанції необ'єктивним, упередженим, таким що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що спірні земельні ділянки були наданні відповідачці з порушеннями, а саме: не затверджено твердих межових знаків із ділянкою, яка перебуває у його власності. Спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель загального користування і суд не дав належної оцінки вказаній.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що септик побудований на близькій відстані від криниці.

Наголошує на тому, що акт від 02 грудня 2016 року складений з порушеннями, з підстав показання свідків, які підписували його.

Від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що вона у встановленому законом порядку набула право власності на спірні земельні ділянки. Вказує, що спір між сторонами щодо меж і площ користування земельними ділянки, які перебувають у її власності та власності позивача вирішений Бучацьким районним судом 30 грудня 2015 року.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали з мотивів викладених в ній.

ОСОБА_4 та її представник проти апеляційної скарги заперечили, рішення суду вважають законним і обґрунтованим.

Від Переволоцької сільської ради надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без участі їх представника. Зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, врахувавши пояснення відповідачки, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом установлені наступні обставини, які не заперечувались сторонами в судовому засіданні.

29 листопада 2016 року Переволоцькою сільською радою прийняте рішення №78 Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1.

19 грудня 2016 року Переволоцькою сільською радою прийняте рішення № 91 Про затвердження акту обстеження земельних ділянок та внесення змін в рішення 8 сесії 7 скликання Переволоцької сільської ради від 29 листопада 2016 року № 78.

28 квітня 2017 року Переволоцькою сільською радою прийняте рішення №120 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) та передачу їх у власність.

Згідно вказаних рішень ОСОБА_4 надано дозвіл на складання технічної документації та затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1, за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2400 га, для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,0817 га, по АДРЕСА_1. Крім того, вказані земельні ділянки передано відповідачці безоплатно у приватну власність.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Переволоцька сільська рада, затверджуючи технічну документацію та передаючи у власність ОСОБА_4 земельні ділянки діяла в межах своїх повноважень. Окрім того, позивачем не доведено, що діями Переволоцької сільської ради та ОСОБА_4 порушуються його права.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки районним судом обставини справи з'ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про обґрунтованість позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із заявленим позовом, ОСОБА_6 посилався на те, що Переволоцька сільська рада порушуючи його права, незаконно передала спірні земельні ділянки у власність ОСОБА_4, які є землями загального користування.

Згідно зі ст.ст. 12, 118 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст в тому числі належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Рішенням чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Переволоцької сільської ради народних депутатів Бучацького району від 31 березня 1994 року вирішено приватизувати безоплатно земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства і під будівництво жилого і господарських будинків згідно поданих заяв, у тому числі ОСОБА_7, всього 0,30 га, у тому числі під забудову 0,05 га.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Бучацького районного суду від 03 листопада 2016 року за ОСОБА_4 визнано право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно довідки, виданої виконкомом Переволоцької сільської ради, ОСОБА_4, вбачається, що станом на 01 січня 2004 року в попереднього землекористувача ОСОБА_8, який є батьком ОСОБА_4, перебували в користуванні земельні ділянки (в межах населеного пункту) Переволоцької сільської ради, площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, АДРЕСА_1, та площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1.

Згідно рішення Переволоцькою сільською радою прийняте рішення №91, внесено зміни до рішення Переволоцької сільської ради № 78 від 29 листопада 2017 року, в частині зазначення площі земельної ділянки, а саме земельну ділянку площею 0,0817 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2400 залишилася без змін.

Належних доказів про те, що спірні земельні ділянки відносились до земель загального користування судом першої інстанції не здобуто.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що Переволоцька сільська рада, передаючи у приватну власність спірні земельні ділянки діяла в межах свої повноважень. При цьому порушень прав позивача не встановлено.

Як вбачається із картографічних даних - кадастрового плану земельної ділянки НОМЕР_1,НОМЕР_2,загальною площею 0,2400 кв.м., кадастрового плану земельної ділянки № НОМЕР_1, які у встановленому законом порядку зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, долучених до матеріалів справи порівняння фактичного користування земельними ділянками сторонами з картою за 1977 рік (а.с. 77,78) спірна земельна ділянка не перебувала у користуванні ОСОБА_1

Доводи апелянта, що при приватизації ОСОБА_4 спірних земельних ділянок не були затверджені тверді межові знаки, колегія суддів відхиляє, оскільки спір щодо меж земельних ділянок між позивачем та відповідачем був вирішений Бучацьким районним судом 30 грудня 2015 року.

Так вищевказаним рішенням Бучацького районного суду №1903/2236/2012 року від 30 грудня 2015 року, яке набрало законної сили з 10 березня 2016 року, в задоволені позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про зобов'язання відновити межі та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою відмовлено, залишено земельні ділянки по фактичних межових знаках, згідно додатку №1 до висновку експерта №6342/13-22 від 10 червня 2014 року.

Колегія суддів вважає надуманими доводи ОСОБА_1 про те, що акт від 02 грудня 2016 року, яким за результатами обстеження земельної ділянки ОСОБА_4 вставлено, що земельна ділянка відповідає фактичним обмірам, межові знаки між суміжними земельними ділянками встановлені вірно, складений з порушеннями, оскільки обґрунтування ОСОБА_1 зводяться до переоцінки показів свідків, які були заслухані в суді першої інстанції.

Твердження апеляційної скарги, що судом не взято до уваги факт розташування септика в близькій відстані від криниці - 1,5-2 м., колегія суддів не бере до уваги, оскільки як вбачається з пояснень сторін, дана криниця тривалий час не використовується.

Як пояснила представник позивача, він не користується криницею понад 15 років, а користується централізованим водопостачанням.

Доводи, що він має намір користуватися криницею у випадку припинення централізованого водопостачання носять характер припущення і не доводять порушення його прав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалено з додержанням вимог процесуального закону і не може бути скасовано з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 10 липня 2018 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я.

Шевчук Г.М.