Справа № 184/1610/18
Номер провадження 2/184/552/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №15 будинку №30 по вул. Л. Чайкіної в м. Покров Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є наймачем вищезазначеної квартири, яка належить до житлового фонду територіальної громади м. Покров Дніпропетровської області. Раніше наймачем вказаної квартири була матір позивача ОСОБА_3, але вона вибула до іншого постійного місця проживання. В звязку з чим, за рішенням виконкому Покровської (Орджонікідзевської) міської ради Дніпропетровської області №326 від 25.09.2013 року позивач була визнана наймачем вказаної квартири за раніше укладеним договором найму житлового приміщення з переоформленням на її імя особового рахунку №24865. ОСОБА_2 є рідним братом позивача. Вона, її неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також відповідач зареєстровані на постійне місце проживання в якості членів сімї наймача в квартирі АДРЕСА_1. З квітня 2011 року брат позивача ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі. В березні 2011 року він поїхав до Російської Федерації на роботу і мав намір залишитися там на постійне місце проживання. Він перебував там більше 6 років до тих пір, поки його в 2017 році примусово повернули до України. Однак відповідач не повернувся до свого постійного зареєстрованого місця проживання до вказаної квартири. Відповідач почав облаштовувати своє особисте життя на Україні з різними жінками і проживати з ними за їх місцем проживання. Протягом минулих років відповідач не проявляв ніякого інтересу до квартири, позивач протягом всього минулого часу несе всі витрати по утриманню квартири і по оплаті за усі інші комунальні послуги. До травня 2018 року позивач з дітьми користувалася субсидією по оплаті житлово комунальних послуг, і кожного разу для призначення субсидії вона надавала акти про перевірку паспортного обліку в їхній квартирі, якими підтверджується факт не проживання відповідача в ній з квітня 2011 року.

Позивач судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суду не повідомив, у звязку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення по справі покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа, згідно з ч.1ст.15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №326 від 25.09.2013 року про переукладення договорів найму житлового приміщення, у звязку з вибуттям на інше місце проживання головного квартиронаймача квартири АДРЕСА_2 громадянки ОСОБА_3 та за письмовою згодою членів сімї, що проживають у квартирі, визнано наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення її доньку ОСОБА_1, з переоформленням на її імя особового рахунку №24865.

На підставі Закону України «Про засудження комуністичного та націонал соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів» №1037 VIII від 17.03.2016 року місто Орджонікідзе перейменовано на місто Покров.

Відповідно до довідки Покровського міського комунального підприємства «Житлкомсервіс» від 27.07.2018 року у вищезазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 сини позивача, також відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Актами про перевірку паспортного обліку МКП «Житлкомсервіс» від 22.10.2013 року, 16.08.2016 року, 27.07.2018 року АДРЕСА_3 встановлено, що зі слів сусідів ОСОБА_6 з кв.28 буд.30 та ОСОБА_7 з кв.24, буд.30, за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_2 не проживає з 2011 року.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що вона є донькою позивача. Її рідний дядько ОСОБА_2 багато років перебував у Росії, тривалий час про нього нічого не було відомо. Потім він повернувся на Україну, рік тому вона бачила його на вулиці, проте, у квартирі АДРЕСА_5 він не зявлявся, його речей у квартирі немає. Де він проживає зараз свідку не відомо, стосунків з ним не підтримує.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що вона з 2003 р. проживає по сусідству з позивачем. Відповідача бачила лише один раз сім років назад, коли зустріла останнього у підїзді при виході із квартири, де проживає позивач. Де він зараз проживає свідку не відомо.

Статтею 71 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК) передбачена можливість збереження житлового приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу за наявності визначених у даній статті випадків.

Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати за загальним правилом шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Таким чином, у разі встановлення судом факту лише тимчасової відсутності наймача за місцем мешкання, строк якого не перевищує шести місяців, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням немає. При цьому, під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Пунктом 26 вказаних Правил визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Особа, яка втратила право на жиле приміщення через тривалу відсутність, може повернутись в попередню жилу площу тільки у порядку ст.65 ЖК України (право наймача на вселення інших осіб у займане ним жиле приміщення).

Отже, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки фактично відсутній за місцем реєстрації, суд дійшов висновку про втрату останнім права користування жилим приміщенням АДРЕСА_3 та вважає можливим позов задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71 ЖК УРСР, ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №15 будинку №30 по вул. Л. Чайкіної в м. Покров Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН:НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН:НОМЕР_2, судові витрати по справі у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому у ст. ст. 351 та 354-355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення виготовлено 08.10.2018 р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_9