Справа № 495/8221/18
№ провадження 4-с/495/50/2018
Ухвала

19 вересня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Савенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа ПАТ АБ «Південний», субєкт оскарження Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

06.09.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2.

Так, заявник просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 щодо :

1) не надіслання постанови про відкриття провадження боржнику;

2) не надання боржнику передбаченого законом строку для добровільного виконання рішення;

3) не повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій;

4) не доведення до відома боржника, станом на 06.09.2018 року, про те що на примусовому виконанні знаходиться рішення суду про виселення.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2018 року відкрито провадження по справі № 495/8221/18 за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа ПАТ АБ «Південний», субєкт оскарження Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області на дії державного виконавця Чекерської Лариси Валеріївни.

Справу призначено до розгляду на 19.09.2018 року.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі та визнати неправомірними дії державного виконавця Чекерської Л.В.

У судовому засіданні головний державний виконавець Білгород-Дністровської міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 просила суд відмовити у задоволенні даної скарги, оскільки факти, викладені у скарзі, не відповідають обставинам виконавчого провадження, на підтвердження чого надала суду для огляду та зняття копій оригінали матеріалів даного виконавчого провадження.

Представник заінтересованої особи ПАТ АБ «Південний» у судовому засіданні також просила суд відмовити у задоволенні скарги, та вказали, що усі дії державного виконавця були проведені у відповідності до діючого законодавства.

Розглянувши скаргу, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, надані оригінали матеріали виконавчого провадження, ретельно дослідивши надані суду докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до розділу VII діючого ЦПК України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень.

За положеннями ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічне положення міститься у ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»: рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_4 з роз'ясненнями, викладеними у п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Як встановлено в судовому засіданні, у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на виконанні перебуває виконавче провадження ВП №56221042 з виконання вимог виконавчого листа №495/7707/15-ц, виданого 28.02.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, суддя Боярський О.О. про виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з житлового будинку, загальною площею 425,6 кв.м., житловою площею 110,2 кв.м., що знаходиться за адресою : 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кропивницького, буд. 24-а.

Заявник вказує, що про проведення примусових дій з виконання судового рішення в межах зазначеного виконавчого провадження його довіритель не був жодним чином повідомлений, їй не було надіслано копії постанови про відкриття виконаного провадження, не було надано добровільного строку для добровільного виконання рішення, не було повідомлено про місце проведення виконавчих дій, та взагалі не доведено до відома боржника про те, що на виконанні знаходиться дане виконавче провадження.

Однак, дані твердження заявника спростовуються оригіналами матеріалів виконавчого провадження, які були надані у судовому засіданні державним виконавцем Чекерською Л.В.

Так, оглянувши матеріали виконавчого провадження ВП №56221042 з виконання вимог виконавчого листа №495/7707/15-ц, виданого 28.02.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області,судом встановлено наступне. 20 квітня 2018 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 56221042 по виконанню виконавчого листа №495/7707/15-ц виданого 28.02.2017 про виселення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з будинку № 24-а по вул.. Кропивницького, у м. Білгород-Дністровському, Одеської області.

ОСОБА_4 списку № 687 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, 19.05.2018 року вказана постанова була направлена на адресу заявника. ОСОБА_4 роздруківки по відстеженню посилок, посилка з вказаним номером 245) було вручено особисто одержувачу.

Таким чином, твердження представника заявника щодо не направлення його довірителю копії постанови про відкриття виконавчого провадження не відповідає дійсності.

Щодо тверджень представника заявника стосовно того, що дана постанова повинна бути направлена на адресу боржника не пізніше наступного дня з дня її винесення, то дійсно, дана постанова не була направлена боржнику на наступний день після її винесення, однак, вимоги щодо визнання дій державного виконавця щодо несвоєчасного направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження заявником у скарзі не заявлені.

Також матеріали виконавчого провадження містять повідомлення про виселення, яке згідно копії квитанції, було направлено Укрпоштою 28 серпня 2018 року на адресу ОСОБА_1, та, згідно роздруківки з сайту відстеження посилок Укрпошти, передано адресату 30.08.2018 року. Що спростовує твердження заявника щодо не повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій, та щодо не доведення до відома боржника, станом на 06.09.2018 року, про те що на примусовому виконанні знаходиться рішення суду про виселення.

ОСОБА_4 державного виконавця від 06 вересня 2018 року, встановлено, що боржником не виконано рішення, зі слів представника боржника, боржником не виконано рішення суду у звязку з тим, що ним не отримана постанова про відкриття виконавчого провадження, та просив відкласти проведення виконавчих дій. Державним виконавцем були відкладені виконавчі дії та надано боржнику строк для добровільного виселення до 11 вересня 2018 року, про що зазначено у даному акті.

Таким чином, твердження скаржника ОСОБА_1 щодо не надіслання постанови про відкриття провадження боржнику; не надання боржнику передбаченого законом строку для добровільного виконання рішення; не повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій; та не доведення до відома боржника, станом на 06.09.2018 року, про те що на примусовому виконанні знаходиться рішення суду про виселення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та повністю спростовані матеріали виконавчого провадження.

У відповідності до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_4 з вимогами ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши оскаржувані дії та бездіяльність державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, суд приходить до переконання, що вимоги чинного законодавства державним виконавцем були додержані.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet у. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

ОСОБА_4 з положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

ОСОБА_4 з роз'ясненнями, викладеними у п. 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до положень ст.ст. 448-451 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи скаржника.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наведені у скарзі факти не знайшли свого підтвердження в суді, так як на момент розгляду справи відсутній предмет оскарження, у зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 18, 34, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 81, 247, 258, 260, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа ПАТ АБ «Південний», субєкт оскарження Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: