Номер провадження: 22-ц/785/3900/18
Номер справи місцевого суду: 500/4475/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Громіка Р.Д..

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач змінила первісні позовні вимоги та пояснила, що свідоцтвом № 987 від 15 жовтня 1997 року, яке видано на підставі розпорядження виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради народних депутатів за № 432р від 09 вересня 1997 року, підтверджене її право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1. В теперешній час назва вулиці перейменована на Тульчианівську. Одним із власників іншої 1/4 частини квартири є ОСОБА_7, смерть якого 30 червня 2016 року підтверджена свідоцтвом серії 1-ЖД №457808, виданим ОСОБА_6 міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за № 949 від 30 червня 2016 року. Разом із тим відповідач, яка отримала спадщину після смерті ОСОБА_8, перешкоджає їй у вселенні до квартири, у зв?язку із чим просить зобов?язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 у вселенні до квартири АДРЕСА_2, а також зобов?язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, пояснила, що позивач не проводила ремонт у квартирі, а проведений нею та ОСОБА_7 на час його смерті 30 червня 2016 року значно збільшив вартість квартири. Також пояснила, що у провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкриті знаходяться справи №500/2772/15 за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про визнання права на житло, припинення права власності, визнання права на збільшення частки у спільній власності та №3690/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9, третьої особи виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. З урахуванням вказаного вважає неможливим прийняття рішення до часу визначення частки та її вартості у квартирі щодо позивачки.

Свідоцтвом № 987 від 15 жовтня 1997 року, яке видано на підставі розпорядження виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради народних депутатів за № 432р від 09 вересня 1997 року, підтверджене право власності позивача на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1. В теперешній час на підставі розпорядження № 57р ОСОБА_6 міського голови від 19 лютого 2016 року назва вулиці перейменована на Тульчианівську.

Одним із власників іншої 1/4 частини квартири є ОСОБА_7, смерть якого 30 червня 2016 року підтверджена свідоцтвом серії 1-ЖД №457808, виданим ОСОБА_6 міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за № 949 від 30 червня 2016 року.

Свідоцтвом, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_6 міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 55 від 16 лютого 2010 року підтверджена реєстрація шлюбу між вказаною особою та відповідачем, з урахуванням чого відповідач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України та проживає у квартирі в якості члена сімї.

Іншими власниками по 1/4 частині кожна є треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не заперечують проти вселення позивача до вказаної квартири.

Разом із тим відповідач, яка отримала спадщину після смерті ОСОБА_8, перешкоджає їй у вселенні до квартири, проти чого відповідач не заперечує з посиланням на те, що у провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебувають справи №500/2772/15 за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про визнання права на житло, припинення права власності, визнання права на збільшення частки у спільній власності та №3690/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9, третьої особи виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 у вселенні до квартири АДРЕСА_2.

Зобовязано ОСОБА_2 надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2..

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2018 року, та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до с. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що свідоцтвом № 987 від 15 жовтня 1997 року, яке видано на підставі розпорядження виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради народних депутатів за № 432р від 09 вересня 1997 року, підтверджене право власності позивача на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1. В теперешній час на підставі розпорядження № 57р ОСОБА_6 міського голови від 19 лютого 2016 року назва вулиці перейменована на Тульчианівську.

Одним із власників іншої 1/4 частини квартири є ОСОБА_7, смерть якого 30 червня 2016 року підтверджена свідоцтвом серії 1-ЖД №457808, виданим ОСОБА_6 міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за № 949 від 30 червня 2016 року.

Свідоцтвом, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_6 міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 55 від 16 лютого 2010 року підтверджена реєстрація шлюбу між вказаною особою та відповідачем, з урахуванням чого відповідач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України та проживає у квартирі в якості члена сімї.

Іншими власниками по 1/4 частині є треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не заперечують проти вселення позивача до вказаної квартири.

Разом із тим відповідач перешкоджає ОСОБА_3 у вселенні до квартири, проти чого відповідач не заперечує з посиланням на те, що у провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкриті знаходяться справи №500/2772/15 за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про визнання права на житло, припинення права власності, визнання права на збільшення частки у спільній власності та №3690/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9, третьої особи виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.

Між тим ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року скасована ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2017 року про зупинення до набрання законної сили судовим рішенням у вказаних справах.

З урахуванням вказаного захист права власності позивача від порушень з боку відповідача, що не повязане із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у відповідності до вимог ст. 391 ЦК України.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне зясування судом обставин вкладання грошових коштів у відновлюваний ремонт спірного приміщення, наявності у суді нерозглянутих справ про визнання права власності на спірне житло, недоведеність обставин перешкоджання користування, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильно правова оцінка.

Доводии апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381-384 апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.07.2018

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

ОСОБА_10