Справа № 404/6210/17
Номер провадження 2/404/819/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі : головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Вітохіної Н.А.,

учасники справи: не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким просить визнати дійсним договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, що знаходиться в м. Кропивницькому по вул. Промислова, 1, до складу якого входять: АБК літ. А, А1, а, склад літ. Б, майстерня літ. В, прохідна літ. Г, вбиральня літ. Д, огорожа літ. №1, укладений 16.12.2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1; стягнути понесені ним судові витрати.

На обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 16 грудня 2014 року він та ОСОБА_2 уклали між собою договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, що знаходиться в м.Кіровограді по вул. Промислова, 1, до складу якого входять: АБК літ. «А, А1, а», склад літ «Б», майстерня літ. «В», прохідна літ. «Г»; вбиральня літ«Д», огорожа літ. «№1». Зазначений цілісний майновий комплекс належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер: 956, виданого 20.11.2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Відповідач, як власник вказаного цілісного майнового комплексу продав його, але нотаріально договір купівлі-продажу відразу не складався і угода ніде не реєструвалася. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу відповідач 16.12.2014 року власноручно написав розписку про отримання від нього 190 000,00 (сто дев'яносто тисяч) грн., в рахунок продажу цілісного майнового комплексу, що знаходиться в м.Кіровограді по вул. Промислова, 1, до складу якого входять: АБК літ. «А, А1, а», склад літ «Б», майстерня літ. «В», прохідна літ. «Г»; вбиральня літ«Д», огорожа літ. «№1». 16 грудня 2014 року відповідач передав йому усе майно та ключі від цілісного майнового комплексу, а він в свою чергу прийняв зазначене від нього. При цьому, відповідач пообіцяв протягом десяти днів укласти письмовий договір купівлі-продажу та посвідчити його нотаріально. Неодноразово звертався до відповідача з метою нотаріального посвідчення договору, але ОСОБА_2 спочатку ухилявся від виконання своєї обіцянки, а потім взагалі відмовив у цьому, посилаючись на незадовільний стан свого здоров'я та небажання відлучатися із дому. Такі дії відповідача поставили його у скрутне матеріальне становище, так як він не може у повній мірі використовувати фактично придбане нерухоме майно, порушують його права, у зв'язку із чим не має можливості здійснити реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс, які набув на підставі договору купівлі-продажу, що і змусило його звернутися до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків, які позивач усунув.

Відповідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 жовтня 2017 року відкрито провадження, призначено судове засідання.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання.

17 серпня 2018 року відповідачами подано відзив на позовну заяву. 25.09.2018 року закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду.

В судові засідання позивач не з»являвся , повідомлявся, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання заявлених вимог ( а.с. 57).

Відповідачі також в судові засідання не з»являлись, повідомлялись та скористались своїм правом подачі відзиву , згідно якого позовні вимоги визнали у повному обсязі, справу просили слухати у їх відсутності ( а.с. 68, 71).

Суд, дослідивши матеріали, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Разом з тим, однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вимог ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 16 грудня 2014 року між ОСОБА_2 (продавець) і ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю цілісний майновий комплекс, що знаходиться в м. Кропивницькому (Кіровограді) по вул. Промислова, 1, до складу якого входять: АБК літ. «А,А1,а», склад літ «Б»,майстерня літ. «В», прохідна літ. «Г», вбиральня літ «Д», огорожа літ. «№1», а покупець зобов'язався прийняти майно і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі. Право власності на майно переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення цього Договору. Зазначений у цьому Договорі об'єкт продано за 190 000,00 (сто дев'яносто тисяч) гривень. Покупець зобов'язався сплатити визначену договором вартість майна в день підписання договору. Цей Договір підлягає нотаріальному посвідченню та реєстрації у відповідних органах місцевих рад народних депутатів у місячний термін з моменту підписання (а.с. 6-7).

Договір купівлі-продажу виконано у простій письмовій формі. За письмовою розпискою від імені ОСОБА_2 від 16.12.2014 року останнім отримано від ОСОБА_1 190 000,00 грн. в рахунок сплати по договору купівлі-продажу від 16 грудня 2014 року за нерухоме майно (а.с. 4).

Вказане нерухоме майно - цілісний майновий комплекс,що знаходиться в м. Кропивницькому (Кіровограді) по вул. Промислова,1, до складу якого входять:АБК літ. «А,А1,а», склад літ «Б», майстерня літ. «В», прохідна літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа літ. «№1», що є предметом договору купівлі-продажу, належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності зареєстрованого в реєстрі за №956 від 20 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с. 5).

Частиною 3 статті 640 ЦК України визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з частиною 1 статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Вказаною правовою нормою передбачено можливе визнання судом дійсним договору лише з приводу недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, тобто, договору, для якого законодавцем передбачена таке посвідчення.

За цією правовою нормою не передбачено можливості визнання договору дійсним, для якого передбачено не лише нотаріальне посвідчення, а й державна реєстрація.

Так, оскільки для укладення договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу обовязкове не лише нотаріальне посвідчення, але і його державна реєстрація, правила ч.2 ст.220 ЦК України на такий договір не поширюються. Разом з цим, матеріали справи не містять належних доказів про ухилення ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 16 грудня 2014 року.

Крім того, сторони по справі проживають у місті Кропивницькому та фактично жодних обєктивних перешкод для нотаріального посвідчення договору (стан здоровя, виїзд за кордон на постійне місце проживання, втрати будь-якого звязку з відповідачем чи інше) судом не встановлено.

Також не встановлено втрату можливості посвідчення договору купівлі-продажу на момент розгляду справи. До того ж , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги визнали в повному обсязі, що спростовує пояснення позивача про ухилення від нотаріального посвідчення договору та сам факт порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача .

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам розяснено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Таким чином, підстав для визнання договору дійсним судом не встановлено, відтак позов є безпідставний та необгрунтований, тому задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, що знаходиться в м. Кропивницькому по вул. Промислова, 1, до складу якого входять: АБК літ. А, А1, а, склад літ. Б, майстерня літ. В, прохідна літ. Г, вбиральня літ. Д, огорожа літ. №1, укладений 16.12.2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1; відшкодування витрат по сплаті судового збору - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Повне судове рішення складено 26.12.2018 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда