Єдиний унікальний номер 264/1266/18
Номер провадження 22-ц/4804/165/18
Головуючий у 1 інстанції Кузнецов Д.В.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.

суддів Мальцевої Є.Є., Принцевської В.П.

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Кальміуського району міста Маріуполя, про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

13 березня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Кальміуського району міста Маріуполя, про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що за рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області по справі № 264/6392/14-ц від 25 листопада 2014 року з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі ? частки від доходу. 30 січня 2018 року за рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області по справі № 2/264/54/2018 з нього було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина, 2017 року народження, в розмірі ? частини та дружини в розмірі ? частки з усіх видів заробітку. Крім того він має додаткові витрати на оренду житла із новою родиною, через відсутність можливості користуватися належним йому житлом, де проживає попередня дружина з дітьми. Внаслідок вказаного він неспроможній сплачувати аліменти на трьох дітей у раніше визначеному розмірі. Просив зменшити розмір аліментів на трьох дітей до 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня вступу рішення в законну силу і до повноліття дитини; відкликати з виконання виконавчий лист у справі №264/6392/14-ц, виданий Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області згідно з рішенням від 25 листопада 2014 року.

Рішенням Іллічівського районного судум.Маріуполя Донецької області від 15 червня 2018 року вказаний позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1/2 частини на 3/10 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття.

Виконавчий лист, за рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області у справі № 264/6392/14-ц відкликано. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду частково та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, а саме зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання трьох неповнолітніх дітей з ? частини на 1/3 частину з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційну скаргу обґрунтувала тим, що суд першої інстанції не в повній мірі проаналізував надані відповідачем докази, вважає, що позивач штучно намагається зменшити розмір аліментів, приводячи необґрунтовані докази на підтвердження своїх позовних вимог, що призвело до ухвалення неправильного рішення по суті позовних вимог. Зменшення розміру аліментів з ? частини на 3/10 частини з усіх видів доходу позивача, суттєво погіршить матеріальне становище трьох спільних дітей.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Відповідно положень ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявної у позивача загальної кількості утриманців, а також з того, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати своїх дітей та забезпечувати щонайменше їм прожитковий мінімум для сталого розвитку та існування. Крім того враховано положення статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно якої загальний розмір усіх відрахувань не може бути більше ніж 50 відсотків заробітної плати.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в 2014 року за рішенням суду було розірвано.

В період шлюбу у сторін народились троє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи утримання з 17 липня 2014 року.

Одночасно з цим ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_2 народився ще один син ОСОБА_7

Також 30 січня 2018 року рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 21 грудня 2017 року, а також аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином ОСОБА_7 трьох років, починаючи утримання з 21 грудня 2017 року.

Відповідач працює на підприємстві ПрАТ «ММК ім.Ілліча» на посаді лаборанта хімічного аналізу 4 розряду, та за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року отримала заробітну плату в сумі 40386,09 гривень.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку, що розташований в місті Маріуполі, смт.Сартана, вулиця Першого Травня, буд.71, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №113181132 від 07.02.2018 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обставинами та висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що в повній мірі відповідають законам, які регулюють спірні відносини.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 183 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) батька.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів обговорені, вони не є переконливими та не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного сторонами вбачається, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2018 року.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Є.Є. Мальцева

В.П. Принцевська