Справа № 347/2493/18
Провадження № 2/347/1130/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області , в складі:

Головуючої судді : Крилюк М.І.

з участю секретаря Терлюжак Н.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Косів справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, вона, ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, з грудня 2003 року по квітень 2013 року.

За час проживання в шлюбі в них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Шлюб між нею та відповідачем в справі розірвано рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2013 року. Вказаним рішенням суду також було вирішено: неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити на проживання при матері ОСОБА_1.

З часу розлучення відповідач взагалі не цікавився як і не цікавиться в даний час дітьми, не приймає участі в їх вихованні та ніколи не надавав і не надає матеріальної допомоги на утримання, виховання та оздоровлення дітей.

З метою належного виконання батьківських обовязків по вихованню неповнолітнього сина, піклування про його здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, в період навчання у загальноосвітній школі, має намір та можливість розширити кругозір сина, ознайомити з культурою сусідніх європейських народів, привити бажання до вивчення іноземних мов. Зокрема, впродовж 2018-2020 р.р. вони з сином планують з екскурсійною метою відвідати Тайланд (Бангкок-Пхукет), Кіпр, Сполучені Штати Америки, Російську Федерацію, Грецію, Єгипт, а також Туреччину.

Крім того, у період з 28.12.2018 року у неї є можливість поїхати з дитиною за кордон на відпочинок, ознайомити з культурою інших народів, оздоровлення дитини підтвердженням чого є придбані для подорожі квитки .

Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд їх неповнолітнього сина у вищезазначені країни, однак її прохання відповідачем були проігноровані. Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із позовом. Просить позов задоволити.

Позивачка, ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилась, подала письмову заяву із клопотанням про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 26.12.2018 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Згідно до ч.2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Як встановлено в судовому засіданні за час перебування сторін в справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі у них народилось двоє дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Шлюб між сторонами в справі розірвано рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2013 року (а.с.11). Вказаним рішенням суду також було вирішено: неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити на проживання при матері ОСОБА_1.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, відповідач фактично неповнолітнім сином, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 не цікавиться, не займається його вихованням, не спілкується з сином та не надає матеріальну допомогу. Мати дитини має можливість оздоровлювати дитину за межами України, проте батько дитини не дає згоду на виїзд дитини за межі України.

Відповідно до ч.2 ст. 141 СК України, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ч.2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стверджуються копією свідоцтва про народження (а.с.8) із якого видно, що батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є відповідач в справі ОСОБА_2.

Довідкою Шешорівської сільської ради від 17.12.2018 року за № 2114 (а.с.10) стверджується що на утриманні позивачки в справі ОСОБА_1 є неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724), перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними; згідно пп. 2 п.4 Правил виїзд дитини віком до 16 років за межі України у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Як вбачається із Рішення Косівського районного суду від 29.11.2017 року (а.с.9) судом було задоволено позов ОСОБА_1 та надано тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Кіпру, Сполучених Штатів Америки, Російської федерації, Греції, Єгипту, а також Туреччини неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 01 грудня 2017 року по 01 грудня 2019 року у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак у вказаному переліку відсутній дозвіл на тимчасовий виїзд до Таїланду, саме куди позивачка придбала путівки для оздоровлення.

Позивачкою була запланована із дітьми поїздка до Таїланду (Бангкок Пхукет) із датою вильоту 29.12.2018 року, в підтвердження чого долучено до матеріалів справи копії квитків ( а.с. 12-16) а тому підставним є клопотання позивачки про допуск рішення суду до негайного виконання.

Відповідно до ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Статтею 430 ЦПК України передбачений перелік справ, щодо яких суд допускає негайне виконання рішень. Даним законом не врегульовано можливість негайного виконання рішення у справі щодо надання дозволу на вивіз дитини за межі України без згоди одного з батьків.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі ст.8 ЗУ Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приймаючи до уваги термін, з якого позивачкою запланована подорож із неповнолітньою дитиною за кордон, та терміни набрання судовим рішенням законної сили, є необхідність та доцільність допуску рішення суду до негайного виконання.

Враховуючи, що проміжок часу, з якого ОСОБА_1 надається дозвіл на короткостроковий виїзд дитини за кордон без дозволу відповідача розпочинається з 20.12.2018 року, тобто в будь-якому випадку до набрання рішення законної сили, з метою забезпечення інтересів дитини, застосувавши до спірних правовідносин за аналогією закону ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду, оскарження якого не зупиняє його виконання.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 являються доведеними в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

На підставі наведенного, ст. 141 СК України, ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 313 ЦК України, п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724), та керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон за межі України до Таїланду ( Бангкок-Пхукет) , Кіпру, Сполучених Штатів Америки, Російської Федерації, Греції, Єгипту, а також Туреччини неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 26 грудня 2018 року по 26 грудня 2019 року у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін - з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк