Справа № 161/3157/18 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В.В.
Провадження № 22-ц/773/824/18 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Концевич Я.О.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Луцька міська рада про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 подану в її інтересах представником ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом покликаючись на такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її матір - ОСОБА_5

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1.

Спадщину вона прийняла, звернувшись у шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Її сестра ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини, подавши про це до нотаріальної контори заяву.

Просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 31.05.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 41).

09.10.2017 року позивач ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.41).

Факт родинних відносин між позивачем та спадкоємцем ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 згідно з якими ОСОБА_1, яка після одруження змінила прізвище на «ОСОБА_1», є дочкою ОСОБА_5 (а.с.42-43).

ОСОБА_4 подала заяву від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини (а.с. 43).

Постановою нотаріуса від 06.12. 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру ( а.с. 44).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що квартира, право власності на яку просить визнати позивач, є комунальною власністю, а тому позивач вправі звернутися з заявою про приватизацію квартири. Такий висновок суду зроблений без повного з'ясування усіх обставин справи, без додержання норм матеріального права, тому погодитися з ним не можна.

Зокрема, поза увагою суду залишилася подана позивачем довідка Житлово-експлуатаційної контори № 8 житлово-будівельних кооперативів про те, що ОСОБА_5 сплатила вартість цією квартири житлово-будівельному кооперативу у повному обсязі. Наведеним спростовується висновок суду про те, що квартира належить до комунальної власності.

Про те, що квартира є кооперативною та у власності територіальної громади не перебуває, свідчить і довідка Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради від 14.06.2018 року № 19.1-1.9/1257, яку заявник долучила до апеляційної скарги.

За загальним правилом, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року N 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК України.

Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 здійснила викуп квартири, сплативши у повному розмірі пайові внески, що стверджується вище вказаною Довідкою ЖЕК № 8. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником, а відтак набуває всіх правомочностей, які мають власники іншого житла. Для вчинення такого викупу немає потреби укладати спеціальний договір. Інститут викупу вперше був запроваджений Законом СРСР "Про власність в СРСР", прийнятим 6 березня 1990 р. і введеним в дію з 1 липня 1990 р., а згодом закріплений у Законі України "Про власність" від 7 лютого 1991 р. Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Закону, який був чинним на час сплати спадкодавцем членських внесків, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, моментом виникнення права власності на таке майно є момент фактичного внесення платежів на погашення кредиту, використаного на будівництво квартири чи іншого об'єкта.

Внісши усі платежі на погашення кредиту, спадкодавець ОСОБА_5 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1, однак, не отримала документів про право власності.

Відповідно до положень статті 392 ЦК України в судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Постановою нотаріуса від 06.12. 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 44).

Отже позивача не має можливості оформити спадкові права без звернення до суду з даним позовом.

На підставі вище викладеного колегія суддів приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, визнати за позивачем право власності в порядку спадкування після матері ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись статтями 374, 376,381-384, 389-390 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 подану в її інтересах представником ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2018 року у даній скасувати та ухвали нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: