Справа № 203/1500/18
20 серпня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Булеці А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Житлово-будівельний кооператив №68 «Мирний», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,-
Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.08.2017 року у цивільній справі №203/285/17 за нею було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої бабусі ОСОБА_3 Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_2 ніде не працює, більше 12 місяців не сплачує за комунальні послуги, обмежує доступ до квартири, веде аморальний спосіб життя, приводивши до квартири сторонніх людей (алкоголіків), порушує санітарні норми проживання та не слідкує за квартирою, псує жиле приміщення, створюючи перешкоди в користуванні майном, позивачка просила суд визнати відповідачкою такою, що втратила право користування квартирою та усунути їй перешкоди в користуванні останньою, знявши відповідачку з реєстраційного обліку.
В наданій заяві в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши по підтримання позову.
Від третьої особи - Житлово-будівельного кооперативу №68 «Мирний», також надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.
Відповідачка ОСОБА_2 на неодноразові виклики до суду не зявилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала та будь-яких заяв та клопотань по суті справи не надавала.
В звязку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.08.2017 року у цивільній справі №203/285/17 за позивачкою ОСОБА_1 було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлої бабусі ОСОБА_3
У вказаній квартирі з 21.10.2008 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_2
З довідки Житлово-будівельного кооперативу №68 «Мирний» від 23.03.2017 року, а також довідки за підписом мешканців квартир будинку №10 по пр.Богдана Хмельницького в м.Дніпро вбачається, що ОСОБА_2 в квартирі №78 будинку не проживала та не проживає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, в квартирі за борги відключені газ, вода та світло та вона перебуває в антисанітарному стані.
У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом, позивачка на підставі судового рішення є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1, в якому до набуття нею права власності була зареєстрована відповідачка.
З наведених вище довідок за місцем проживання не вбачається факту перешкод позивачці з боку відповідачки у проживанні в квартирі, а фактично слідує та не спростовано відповідачкою, що остання в квартирі фактично не проживала та не проживає, участі у витратах з утримання квартири та оплаті житлово-комунальних послуг не приймає, внаслідок чого виникла значна заборгованість, квартиру відключено від комунальних послуг та вона перебуває у антисанітарному стані.
Будь-яких договорів щодо порядку користування вказаною квартирою між сторонами не укладалось.
За вказаних вище фактичних обставин, встановлених судом, а також наведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачка не проживаю чи в квартирі більше одного року втратила права користування квартирою, а наявність її реєстрації перешкоджає позивачці у реалізації прав власника на вільне користування та розпорядження майном.
З урахуванням цього, а також враховуючи фактичні підстави предявленого позову та обраний спосіб захисту порушеного права, положення ч.1 ст.2, ст.5 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №78 по пр.Богдана Хмельницького,10 в м.Дніпро, а також усунення позивачці ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою шляхом зняття відповідачки з реєстрації за вказаною адресою.
Оскільки позивачу в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору та в звязку із задоволенням її позовних вимог, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп. - по 704 грн. 80 коп. за кожну із двох задоволених вимог немайнового характеру.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,156 ЖК України, ст.ст.16,319,321,383,391,405 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-80,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Житлово-будівельний кооператив №68 «Мирний», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне рішення складено 29 серпня 2018 року.
Суддя С.Ю.Казак