Справа № 204/2929/18
Провадження № 2/204/1113/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним, застосування реституції внаслідок недійсності правочину та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати недійсним Договір фінансового лізингу № 2697 від 17.07.2017 року, укладений між нею та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна», а також застосувати реституцію у якості застосування наслідків недійсності правочину та стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на її користь грошові кошти у розмірі 100800,00 грн., сплачені за Договором фінансового лізингу № 2697 від 17.07.2017 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 17 липня 2017 року між нею та відповідачем був укладений Договір фінансового лізингу № 2697, предметом якого є надання послуг спрямованих на придбання автомобіля марки «ZAZ Vida Standart 1.5 MT», колір - гранат. Відразу після укладення даного договору їй були надані реквізити для оплати в банку авансового платежу згідно договору фінансового лізингу № 2697 від 17.07.2017 року, представник компанії ТОВ «Єврокар Україна» вказав суму, яку необхідно сплатити. Вона здійснила оплату на загальну суму 100800,00 грн., відповідно да наданих реквізитів. Факт оплати підтверджується відповідними квитанціями банку. Позивачка вважає вказаний Договір фінансового лізингу недійсним, оскільки він містить несправедливі умови, які встановлюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу, укладеним з порушенням та всупереч норм чинного законодавства, відсутності у відповідача відповідного дозволу (ліцензії) на здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, з порушенням вимоги до форми договору, а саме, укладений у простій письмовій формі, тоді як згідно закону договір найму транспортного засобу з фізичною особою підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, та у якості застосування наслідків недійсності правочину, застосування реституції, стягнення сплачених коштів позивачеві.

В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.

В судовому засіданні було встановлено, що 17 липня 2017 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» був укладений Договір фінансового лізингу № 2697, предметом якого є надання позивачу послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки «ZAZ Vida Standart 1.5 MT», колір - гранат (а.с.24-31).

Позивач, на виконання вимог вищевказаного договору, сплатила відповідачеві грошові кошти на загальну суму 100800,00 грн., з яких: 40800 грн. - авансовий платіж; 40000 грн. - комісія за організацію договору; 20000 грн. - оплата за послуги, що підтверджується відповідними квитанціями ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ПАТ КБ «Приват Банк» відповідно (а.с.32-35).

Разом з тим, позивач вважає укладений між ними договір таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у звязку з чим він підлягає визнанню недійсним із застосуванням реституції у якості застосування наслідків недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет договору, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, статтею 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж. поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

У відповідності же до ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Враховуючи те, що ОСОБА_1, як одна із сторін договору фінансового лізингу, є фізичною особою, то цей договір повинен був бути обов'язково нотаріально посвідченим в порядку ч. 2 ст. 799 ЦК України.

В той же час, Договір фінансового лізингу № 2697 від 17.07.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна», нотаріально не посвідчувався.

Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, оскільки договір фінансового лізингу між сторонами нотаріально не був посвідчений, у відповідності до ст. ст. 220 ч. 1, 236 ЦК України, він є нікчемним з моменту його вчинення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна сторона зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Передбачені пунктом 9.1 вказаного договору зобовязання лізингоодержувача сплатити комісію за організацію оформлення даного договору та пунктами 9.2, 9.3 сплатити авансовий платіж; пункт 12.2. даного договору про неповернення комісії у випадку розірвання договору лізингоодержувачу, виходять за межі передбачених законом платежів, а тому вказані пункти договору є недійсними.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та визнати недійсним Договір фінансового лізингу № 2697 від 17.07.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна», а також застосувати реституцію у якості застосування наслідків недійсності правочину та стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 100800,00 грн., сплачені нею за Договором фінансового лізингу № 2697 від 17.07.2017 року.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір у справі в сумі 1712 грн. 80 коп., з яких: судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 704 грн. 80 коп. (в частині визнання правочину недійсним) та судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 1008 грн. 00 коп. (в частині стягнення коштів), оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 22, 184, 202, 203, 215, 216, 220, 236, 692, 760, 799, 806-808 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги», Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 12, 13, 81-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним, застосування реституції внаслідок недійсності правочину та стягнення коштів - задовольнити повністю.

Визнати недійсним Договір фінансового лізингу № 2697 від 17.07.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна».

Застосувати реституцію у якості застосування наслідків недійсності правочину та стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 100800 грн. 00 коп., сплачені нею за Договором фінансового лізингу № 2697 від 17.07.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» в дохід держави судовий збір в сумі 1712 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 49000, АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40481805, місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26, кімната 32-Б.

Суддя В.В. Самсонова