СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3569/17

пр. № 2/759/939/18

24 вересня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація в особі відділу приватизації житлового фонду в Святошинському районі м.Києва про встановлення порядку користування житловою квартирою, визнання неправомірним дій та визнання особи такою, що втратила право на приватизацію житла без втрати права на проживання у житловій квартирі,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши в особисте користування позивача житлову кімнату площею 13,4 кв.м; у особисте користування третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житлову кімнату площею 10.1 кв.м; в особисте користування відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату площею 16,7 кв.м, а решту приміщень квартири залишити у спільному користуванні; визнати дії відповідачів з перешкоджання позивачеві та третім особам у приватизації квартири АДРЕСА_1 неправомірними та порядку приватизації державного житлового фонду; визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що відмовилися від участі у приватизації вказаної квартири.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач проживає у спірній квартирі разом із своїми батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також з відповідачами по справі, однак через агресивні дії з боку відповідачів до позивача та третіх осіб між ними склалися неприязні стосунки, оскільки ними постійно створюється конфлікт у тому числі щодо права користування спірною квартирою, що виражається у фактичному користуванні ними всіма кімнатами, відповідачі заходять і залишають свої речі у будь-якій кімнаті, незважаючи на перебування у них у той момент когось хто здійснює свої власні особисті дії, тому позивач просить встановити порядок користування певною житловою площею квартири, що забезпечить право кожного мешканця на особисте життя, крім того позивач та треті особи мають бажання приватизувати спірну квартиру, натомість відповідачі ухиляються від приватизації у зв'язку із чим позивач та треті особи неправомірно позбавлення на отримання відповідної частини житлової квартири у власність, тому позивачем поставлено вимогу про позбавлення відповідачів права користування вказаним житловим приміщенням.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила відкласти розгляд справи на іншу дату.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка у матеріалах справи, причини неявки суд не повідомили (а.с. 77).

Треті особи будучи належним чином повідомлені про слухання справи у судове засідання не з'явилися, просили відкласти розгляд справи.

Третя особа Святошинська РДА у м. Києві у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 79).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно довідки Форми №3 виданої КК «Центр Комунального Сервісу» від 02.11.2016 №4965 у квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_4 власник ос. рахунку; ОСОБА_6, дружина; ОСОБА_1, дочка; ОСОБА_2 дочка та ОСОБА_3 онука (а.с. 6).

Згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 розташована на 9 поверсі, складається із 3-х кімнат житловою площею 40,2 кв.м (а.с. 7-9).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселя ють без надання їм іншого жилого приміщення.

Отже, нормами матеріального права встановлено право позивача, як власника будинку вільно ними розпоряджатися на власний розсуд, що і було зроблено позивачем.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначила, що відповідачами створюється конфлікти, які перешкоджають позивачу та третім особам вільно користуватися спірною квартирою.

Отже, позивач повина була надати суду докази, що саме відповідачі вчинюють прешкоди у користуванні та здійснення інших дій, що порушують права позивачі та третіх осіб на користування та приватизацію житла. Проте, матеріали справи таких доказів не містять

З наданих суду документів вбачається, що між позивачем та мешканцями другої частини будинку з яких є відповідачі, склалася конфліктна ситуація яка пов'язана із внутрішнім переконанням кожної із сторін та ґрунтується на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не було надано суду достатніх та належних доказів у підтвердження того, що саме відповідачами були встановлені перешкоди, які не дають можливості позивачу вільно користуватися другою частиною будинку, яка перебуває у її власності, а відтак, з урахуванням того, що позовні вимоги є необґрунтованими, такими, що не підтверджені в залі судового засідання належними доказами, вони задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 41 Конституції України; ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України; ст.ст. 109, 116 ЖК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація в особі відділу приватизації житлового фонду в Святошинському районі м.Києва про встановлення порядку користування житловою квартирою, визнання неправомірним дій та визнання особи такою, що втратила право на приватизацію житла без втрати права на проживання у житловій квартирі відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 24.09.2018.