печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Стороженко С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 та просить визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_9 та його донька ОСОБА_3 не проживають у зазначеному житловому приміщенні з грудня 2016 року.

14 грудня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Враховуючи значення даної справи для сторін та обраний позивачем спосіб захисту встановлено, що дану справу доцільно вирішити у спрощеному позовному провадженні.

Під час розгляду позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги вказуючи на обставини викладені у позові. Крім того надав заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а також заяву ОСОБА_3, адресовану суду, посвідчену консулом Посольства України в Канаді, про обізнаність у даній справі та їх позицію у ній.

З урахуванням зазначеного судом проведено розгляд даної справи у відсутність відповідача, який діє в інтересах своєї неповнолітньої дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності на вищезазначену квартиру підтверджується договором купівлі- продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.П. 18.01.2000 року.

ОСОБА_2, якій є сином позивача та його дружина ОСОБА_5 були зареєстровані у вказаній квартирі, але як стверджує позивач фактично не проживають в ній з грудня 2016 року і були зняті 29.09.2017 року з реєстрації місця проживання на підставі заяв про зняття з реєстрації місця проживання, поданих позивачем, як їх представником. Вказані обставини підтверджуються копіями довіреністей виданих в м. Оттава Канада 02 серпня 2017 року та посвідченими консулом Посольства України у Канаді.

Проте їх донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась зареєстрованою у вказаній квартирі хоча фактично виїхала з матір'ю та батьком по теперішній час не проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження у наданих до суду заявах ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Крім того, підтверджені показами допитаної в якості свідка дружини позивача ОСОБА_7

Таким чином, батьки дитини ОСОБА_3, а саме: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_8 втратили право користування житловим приміщенням у зв'язку із зняттям з реєстрації за вказаного адресою.

Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх врегульовано ст. 29 ЦК України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Реєстрація ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі яка належить позивачу на праві власності, обмежує його в праві розпорядження своєю власністю, оскільки відповідно до відповідно до Інструкції про порядок проведення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5, за наявності реєстрації місця проживання в будинку неповнолітньої дитини, позивач не може укладати правочин щодо цього нерухомого майна без відповідної згоди на це органу опіки та піклування.

Зняття з реєстрації не порушує прав неповнолітньої дитини, оскільки вона фактично проживає за іншою адресою.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вирішуючи дану справу суд виходить з того, що члени сім'ї позивача, а саме його син ОСОБА_2, дружина сина ОСОБА_5, та їх діти ОСОБА_3 та ОСОБА_6, проживали та були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1. Проте у зв'язку з виїздом до Канади були зняті з реєстрації за вказаною адресою, окрім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживають в Канаді м. Монреаль. За місцем проживання діти, в тому числі ОСОБА_3, забезпечені належними побутовими умовами. Отже за домовленістю між власником житла та членами його сім'ї ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована до виїзду в іншу місцевість разом з батьками.

За викладених обставин вимоги позивача слід задовольнити, оскільки обставини на які він посилався на обгрунтованість своїх доводів знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16,29,405 ЦК України, ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги задовольнити. Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд ( а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 23.08.2018.

Суддя Л.І.Цокол