Справа №2-2475/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючої судді Курах Л.В., за участю секретаря судового засідання Чудіна В.М., державного виконавця Гонак М.М., розглянувши подання головного держаного виконавця Мукачівського МВ ДВС ОСОБА_1 про надання дозволу на входження в приміщення боржника з метою виявлення, опису та арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Головний держаний виконавець Мукачівського МВ ДВС ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до квартири №43, яка знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Митрополита Володимира (ОСОБА_2), 2, та належить на праві власності ОСОБА_3, для проведення опису й арешту майна.

В обґрунтування вимог зазначає, що на виконанні в Мукачівському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження №55357337 з примусового виконання наказу №907/701/17, виданого Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» 275102,42 гривень та, доручення №1, №2 керівника виконавчої групи головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено на підставі виконавчого листа №2-2475/10 виданого 30.05.2011 року Мукачівським міськрайонним судом про солідарне стягнення з ТОВ «Аверс-Плюс ЛТД», ВАТ Мукачівська трикотажна фабрика «Ілона», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_6 МКБ» заборгованості в розмірі 1533707, 20 Євро та 1071718,49 гривень,

Заявником зазначено, що в процесі виконання виконавчого провадження встановлено, що боржнику ОСОБА_3 належить квартири №43 в м. Мукачево по вул. Митрополита Володимира (ОСОБА_2), 2, в звязку з чим, державним виконавцем здійснено неодноразові виїзди за вищевказаною адресою, в ході яких до помешкання боржника потрапити не вдалося, про що державним виконавцем складено відповідні акти.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просить суд задовольнити подання та, з метою проведення виконавчих дій, а саме опису та арешту майна, дозволити примусово проникнути до належного ОСОБА_3 житла, квартири №43 в м. Мукачево по вул. Митрополита Володимира (ОСОБА_2), 2.

Головний державний виконавець Гонак М.М. в судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла слід відмовити, з наступних підстав.

За приписами ч.1 та п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З урахуванням аналізу зазначеної вище норми суд зазначає, що підставами для примусового проникнення до житла є: знаходження майна або коштів боржника у певному приміщенні, або знаходження дитини, відібрання якої передбачено виконавчим документом, у певному приміщенні, та якщо боржник чинить перешкоди вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

В інших випадках законодавством не передбачено при виконанні рішень примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

З врахуванням наведених правових норм, слід дійти висновку, що надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності беззаперечних доказів та підстав.

З матеріалів подання встановлено, що на виконанні Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження №27718049 з примусового виконання виконавчого листа №2-2475/10 виданого 30.05.2011 року Мукачівським міськрайонним судом про солідарне стягнення з ТОВ «Аверс-Плюс ЛТД», ВАТ Мукачівська трикотажна фабрика «Ілона», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_6 МКБ» заборгованості в розмірі 1533707, 20 Євро та 1071718,49 гривень.

Окрім того, постановою від 11.12.2017 року, Мукачівським МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження №55357337 з виконання наказу Господарського суду Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» заборгованості в розмірі 275102,42 гривень.

В рамках вищевказаних виконавчих проваджень, постановою державного виконавця від 11.03.2016 року та 11.12.2017 року накладено арешт на належне боржникові ОСОБА_3 майно.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, боржнику ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2006 року належить на праві приватної власності квартира за адресою: м. Мукачево, вул. Г. Петрова, 2/43.

Подані акти державного виконавця від 22.03.2018 року, 13.04.2018 року, 16.05.2018 року та 09.07.2018 року про виїзд за адресою АДРЕСА_1, на увагу не заслуговують, оскільки складені без участі понятих. Окрім того, в матеріалах подання відсутнє обґрунтування необхідності проведення відповідних виїздів та докази того, що боржника було належним чином повідомлено про час та місце проведення вказаних виконавчої дії.

Також в ході судового засідання встановлено відсутність обґрунтованих підстав щодо необхідності саме проникнення у житло чи інше володіння фізичної особи.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Державним виконавцем не доведено, що інакше як без примусового проникнення у житло чи інше володіння особи примусове виконання рішення неможливе. Зокрема, з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем встановлено факт наявності у ОСОБА_3 відкритих банківських рахунків (а.с.15), при цьому не зясовано питання можливості задоволення вимог стягувачів за виконавчими провадженнями.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання головного держаного виконавця Мукачівського МВ ДВС ОСОБА_1 про примусове входження до квартири №43, яка знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул.Митрополита Володимира (ОСОБА_2), 2, слід відмовити

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 439 ЦПК України, ст.ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Головного держаного виконавця Мукачівського МВ ДВС ОСОБА_1 про примусове входження до квартири №43, яка знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Митрополита Володимира (ОСОБА_2), 2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти днів.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча Курах Л.В.