Справа № 758/3407/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря Мишак І.Ю., розглянувши заяву позивача про винесення додаткового рішення, щодо Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2018 р. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕКС-РАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», треті особи: ОСОБА_2, Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний Комбінат», про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2018 року Подільським районним судом м. Києва було задоволено заяву позивача про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕКС-РАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», треті особи: ОСОБА_2, Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний Комбінат», про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

02.08.2018 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява про винесення додаткового рішення, в якій останній просить доповнити резолютивну частину Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2018 р.

В обгрунтування своєї заяви позивач зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Підпунктами 3, 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документу, зокрема: повне наймення (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності). Зазначені відомості в резолютивній частині вищевказаної Ухвали суду від 13.07.2018 р., відсутні. Таким чином, суд не визначив конкретної дії щодо суб'єкта, відносно майна якого винесено ухвалу.

03.08.2018 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява про приведення Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2018 р. у відповідність вимогам до виконавчого документа, встановлених ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а відтак, суд вважає за можливе розглядати заяву за відсутності учасників даного судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи викладені в заяві, суд приходить до висновку, що заява про винесення додаткового рішеннязадоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, 13.07.2018 р. Подільським районним судом м. Києва було задоволено заяву позивача про забезпечення позову за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕКС-РАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», треті особи: ОСОБА_2, Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний Комбінат», про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Так, відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18.12.2009 р. зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (в редакції від 15.12.2017 р. ст. 270); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить винести додаткове рішення, яким доповнити резолютивну частину Ухвали суду від 13.07.2018 р. абзацами наступного змісту: «Стягувач - ОСОБА_1 (04074, АДРЕСА_1)». «Боржник - Уманський тепличний комбінат» (Код , адреса: Україна, Черкаська обл., м. Умань, вул. Дерев'янка, 26)».

03.08.2018 р. через канцелярію суду надійшла заява від позивача про приведення Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2018 р. у відповідність вимогам до виконавчого документа, встановлених ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». З тексту вищевказаної заяви, вбачається, що резолютивна частина є аналогічною заяві про винесення додаткового рішення, а відтак, суд вважає за можливе об'єднати вищевказані заяви до спільного розгляду та розглядати їх, як відповідну заяву про винесення додаткового рішення.

Під час ухвалення вищевказаної ухвали суд виходив з норми ст. 153 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Будь-яких інших вимог до змісту ухвали про забезпечення позову не встановлено.

Положення ст. 270 ЦПК України встановлює вичерпний перелік випадків ухвалення додаткового рішення, серед якого відсутні підстави наведені позивачем, а відтак, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення, оскільки посилання на обставини, зазначені у заяві не є підставою для винесення додаткового рішення відповідно до ст. 270 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 258, 260, 261, 270,353-355 ЦПКУкраїни, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про винесення додаткового рішення, щодо Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2018 р. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕКС-РАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», треті особи: ОСОБА_2, Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Уманський тепличний Комбінат», про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити;

Копію цієї ухвали направити сторонам по справі;

Ухвала може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк