АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 683/984/17
Провадження № 22-ц/792/994/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю : представника позивача та представника третьої особи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/984/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року в складі судді Завадської О.П. по справі за позовом ОСОБА_4 до Вишнопільської сільської ради Староконстянтинівського району, Старокостянтинівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання права на земельну частку (пай).

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), в обґрунтування заявлених вимог посилалася, що з 5 червня 1997 року по 29 вересня 2003 року вона була членом КСП (в послідуючому СТОВ) ім. Шевченка с. Вишнопіль Старокостянтинівського району, Хмельницької області, що підтверджується записами в її трудовій книжці. Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів КСП ім. Шевченка від 26 січня 2000 року, затвердженого рішенням сесії Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району від 15 березня 2000 року, вона була включена у список новоприбулих членів КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль Старокостянтинівського району під № 8 та набула права на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області їй було відмовлено в оформлені права на земельну частку (пай) через відсутність в неї документів, що посвідчують її право на земельну частку (пай).

Тому позивач просила, визнати за нею право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі середньої земельної частки (паю) по Вишнопільській сільській раді Старокостянтинівського району Хмельницької області із вільних земель резервного фонду (не витребуваних паїв) в межах плану Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4 не погодилася з таким рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом безпідставно прийнято до уваги твердження Старокостянтинівської районної державної адміністрації щодо пропуску нею строку позовної давності, оскільки вона дізналася про порушення свого права в 2017 році, коли звернулася до Вишнопільської сільської ради за отриманням Сертифікату, що підтверджується відповідною довідкою. Також апелянт вказує, що суд безпідставно послався на норми ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», оскільки її членство в КСП ім. Шевченка було вільним та таким, що відповідало нормам закону. Крім того, ОСОБА_4 посилається на вимоги п. 7 Указу Президента України

_____________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/994/18

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 2

від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок пайовання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», який чітко регламентує право інших осіб, які приймаються у члени сільськогосподарських підприємств отримати земельну ділянку (пай).

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила, скасувати рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в своїх поясненнях на апеляційну скаргу, зазначає, що ОСОБА_4 має право на земельну частку (пай), це право в неї виникло ще з 2003 року, проте вона не скористалася своїм правом на отримання земельної ділянки вчасно, звернулася вже після спливу строку позовної давності. Тому, Управління просило при вирішенні даного спору застосувати строк позовної давності і зазначило, що вони при вирішенні даного спору покладаються на думку суду.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в позові суд виходив з того, що ОСОБА_4 не являлась членом вищевказаного КСП та пропустила строк позовної давності звернення до суду для захисту свого права, однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Так судом встановлено, що КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль на підставі рішення Вишнопільскої сільської ради № 1 від 28 лютого 1995 року 16 червня 1995 року одержало Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 009 з додатком списком громадян членів даного КСП.

5 червня 1997 року ОСОБА_4 була прийнята в члени КСП імені Шевченка с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області та була членом даного КСП по 28 січня 2000 року

Рішенням загальних зборів членів КСМП ім. Шевченка с. Вишнопіль від 20 січня 2000 року (протокол № 1), яке затверджено рішенням 3 сесії 23 скликання Вишнопільскої сільської ради 15 березня 2000 року, ОСОБА_4 разом з іншими громадянами включено в список членів КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль, що набули право на отримання сертифікату на земельну частку пай.

Однак, сертифікат на земельну частку пай позивачу у встановленому законом порядку відповідними органами держави чи місцевого самоврядування виданий не був.

На звернення позивача до Вишнопільської сільської ради в лютому 2017 році про отримання сертифікату на земельну частку пай їй було відмовлено, з підстав його відсутності, однак надано належно чином завірену копію списку новоприбулих членів КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль, що набули права на отримання сертифікатів на земельну частку, в якому вона включена за № 8.

Також на звернення позивача до Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області їй теж було відмовлено в отриманні земельного паю з підстав відсутності сертифікату на земельну частку пай.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Згідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Отже, зазначеною правовою нормою встановлено відсутність будь-яких строків для звернення із сертифікатом для виділення земельної ділянки в натурі.

Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Пункт 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, цим Законом змінено суб'єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

З огляду на викладене належним суб'єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Відповідно до частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 5 червня 1997 року по 28 січня 2000 року була членом КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль Старокостянтинівського району і на підставі рішення зборів членів КСП була включена до членів КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль, що набули право на отримання сертифікату на земельну частку пай, тобто рішенням зборів членів КСП за нею було визнано право на земельну частку пай з земель колективної власності КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль, які були передані даному КСП на підставі Державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» позивач ОСОБА_4 як особа, яка була прийнята в члени КСП, та рішенням зборів членів КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль, від 20 січня 2000 року включена в список членів КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль, що набули право на отримання сертифікату на земельну частку пай, з моменту прийняття даного рішення має право на земельну частку пай з земель колективної власності КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль, а саме з земель резервного фонду.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку, що позивач не є членом КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль, а тому не має права на земельну частку пай, оскільки такі висновки суду спростовуються записами в трудовій книжці позивача та рішенням зборів членів КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль, від 20 січня 2000 року.

Також не ґрунтуються на нормах цивільного права і висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем строків позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або особу, яка його порушила

Право позивача на земельну частку пай з земель колективної власності КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль виникло з моменту прийняття рішення загальними зборами зборів членів КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль 20 січня 2000 року і таке право з того часу припинено не було та ніким не заперечувалось та не оспорювалось.

Про порушення свого права на земельну частку пай з земель колективної власності КСП ім. Шевченка с. Вишнопіль позивачка довідалися лише в лютому 2017 році, коли на її звернення видати сертифікат на земельну частку пай Вишнопільською сільською радою їй було відмовлено з підстав його відсутності, а також відмовлено Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області в отриманні земельного паю з підстав відсутності сертифікату на земельну частку пай. Отже, саме в лютому 2017 році позивач дізналась про порушення свого права і з цього часу почався перебіг строку позовної давності.

На вказані обставини справи суд першої інстанції також уваги не звернув, його висновки не відповідають обставинам справи, суд першої інстанції при вирішення даного спору помилково застосував строки строків позовної давності як ще одну підставу відмови в позові, порушивши при цьому норми матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасування з постановленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НА № 036339, виданий 20 березня 1996 Старокостянтинівським РВ УМВС в Хмельницькій області, право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі середньої земельної частки (паю) по Вишнопільській сільській раді Старокостянтинівського району Хмельницької області із земель резервного фонду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2018 року.

Судді (підпис) А.М. Костенко

(підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

Згідно з оригіналом ОСОБА_1