Справа № 661/483/18
Провадження № 2/661/419/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Бойко М.Є.

за участю секретаря: Ярошенко І.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 виклад позицій позивача та відповідача.

Позивачка у лютому 2018 року звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що нею, як фізичною особою - підприємцем, на підставі заяви ОСОБА_3 від 08.05.2017 року видано наказ №010-05-17 від 09.05.2017 року про працевлаштування відповідачки на постійну роботу за професією бариста, а 10.05.2017 р. укладено безстроковий трудовий договір. Також, відповідачку було ознайомлено з посадовою інструкцією бариста кафе «Black espresso bar», та 09.05.2017 року між нею та «Black espresso bar» ФОП ОСОБА_6 укладено договір про повну матеріальну відповідальність працівника.

22.08.2017 року та 23.08.2017 року ОСОБА_3, під час виконання трудових обов'язків здійснено реалізацію алкогольних напоїв за відсутності на той час у позивачки ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, про що працівниками Головного управління ДФС у Херсонській області державної фіскальної служби України складено акт №121/40/НОМЕР_1 від 05.12.2017 року, на підставі якого було прийнято рішення №00135/21-12-40- НОМЕР_1 від 14.12.2017 року про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 у розмірі 17 000 грн. 04.01.2018 року позивачкою цей штраф сплачено, включаючи 170 грн. комісії банку. Таким чином, у період роботи відповідачки на посаді бариста «Black espresso bar» останньою заподіяно позивачці пряму дійсну шкоду в розмірі 17 170 грн., оскільки фінансові санкції, сплачені позивачем на виконання рішення №00135/21-12-40- від 14.12.2017 року, є зайвими, тобто, викликаними внаслідок порушення відповідачем трудових обов'язків, грошовими виплатами. Вказана шкода, на думку позивачки, має бути відшкодована відповідачкою в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_3, інтереси якої в судовому засіданні представляла адвокат ОСОБА_4, у наданому суду відзиві на позовну заяву наполягала на тому, що, як право на отримання ліцензії, так і відповідальність за порушення законодавства щодо реалізації спиртних напоїв за відсутності відповідної ліцензії законом покладено саме на суб'єкта господарювання, проте, доказів того, що ФОП ОСОБА_1 видала відповідний наказ, яким заборонила продаж алкогольних напоїв в кафе «Black espresso bar» у зв'язку з закінченням строку дії ліцензії, та ознайомила з ним уповноважених працівників, так само як і доказів того, що після спливу терміну дії попередньої ліцензії було прибрано залишки алкогольних напоїв з торгівельних місць (полиць) кафе, відповідачка не надала. Службової перевірки за даним фактом не проводилось. Окрім того, сплачені позивачкою на виконання рішення про застосування фінансових санкцій від 14.12.2017 року квитанції, надані до матеріалів справи, не підтверджують факту сплати їх саме позивачкою, оскільки з них вбачається, що частина коштів сплачена ОСОБА_7, а частина - ОСОБА_8. Також, ОСОБА_4 зазначила, що на час звільнення з посади ОСОБА_3 за власним бажанням, їй ще не виповнилось 18 років, а тому з нею не могло бути укладено договору про повну матеріальну відповідальність.

В ході розгляду справи представник відповідачки також пояснила, що ОСОБА_3 22.08 та 23.08.2017 року продажу алкогольних напоїв не здійснювала, працювала у кафе не повністю весь робочий день, в зв»язку із чим відпустити алкоголь мав можливість і інший працівник, отже, її вина у заподіянні шкоди позивачці, а також причинний зв'язок між її діями та шкодою не доведені.

У відповіді на відзив, надісланої на адресу суду 09 липня 2018 року, позивачка вказала, що, оскільки між нею та відповідачкою було укладено договір про повну матеріальну відповідальність з дотриманням приписів ст.ст. 134, 135-1 КЗпП України, то на останню, в силу вимог чинного законодавства України, покладено обов'язок відшкодувати шкоду, завдану позивачу в розмірі 17 170 грн., яка була спричинена з її вини зайвими грошовими виплатами.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

Заяв від учасників справи не надходило.

Відзив на позов поданий 27.06.2018 року, відповідь на відзив надійшла 09.07.2018 року, заперечення на відповідь на відзив 23.07.2018 року.

17 квітня 2018 року від ОСОБА_3 надійшло письмове клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку із її перебуванням за межами України, у задоволенні якого судом було відмовлено.

27 червня 2018 року ОСОБА_3 подала до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність, за участю її представника адвоката ОСОБА_4, яке судом задоволено.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 13 березня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст відповідних спірних правовідносин

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2016 року, з основним видом економічної діяльності 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування .

Відповідно до ліцензії № 721-1964-23911 фізична особа- підприємець ОСОБА_1 мала право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а за торговим патентом серії ТИБ № 740912 від 21.03.2011 року на здійснення торгівельної діяльності. Строк дії зазначеної ліцензії закінчився 20.08.2017 року; новий термін дії з 07.09.2017 року.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що відповідачка ОСОБА_3 перебувала з 10.05.2017 року в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1, працюючи на посаді бариста в кафе «Black espresso bar» в м. Нова Каховка, та була звільнена за власним бажанням у серпні 2017 року.

09.05.2017 року, між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений Договір про повну матеріальну відповідальність , за умовами якого ОСОБА_3 бере на себе матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, що передані їй за інвентаризаційним описом складу, а також за ті, що надходять під звіт протягом усього терміну дії Договору, зобов»язується виконувати усі встановлені правила приймання, зберігання, відпускання і кількісного обліку матеріальних цінностей, надавати у встановлений термін звітність за затвердженою формою. У випадку виявлення нестачі матеріальних цінностей, наднормативного природного зменшення або їх псування з її вини зобов»язана відшкодувати їх вартість за діючими роздрібними цінами.

Крім того, вона зобов'язалась нести повну відповідальність за РОО, ведення каси та дотримуватись діючих законів України.

У відповідності із посадовою інструкцією бариста зобов»язаний нести відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, - в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним, цивільним законодавством України та ст.ст. 15-17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за порушення в розрахунково облікових операціях та ведення каси, за кошти, а також видання фіскальних чеків, оплату рахунків. З цією інструкцією відповідач ознайомлена 10.05.2017 року, що визнано її представником у судовому засіданні та підтверджено підписом на вказаній інструкції.

05.12.2017 року, за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов»язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, головним управлінням Державної фіскальної служби України складено акт про виявлені під час цієї перевірки порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового , коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме роздрібну торгівлю 22.08.2017 року та 23.08.2017 року алкогольними напоями без наявності ліцензії та застосовано до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. згідно із абз.5 ч.2 ст. 17 цього Закону, який сплачено 04.01.2018 року разом із комісією банку в сумі 170 грн. Сплата вказаних санкцій підтверджена квитанціями, копії яких є в матеріалах справи.

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну роботодавцю, які регулюються главою ІХ КЗпП України.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадку, коли між працівником і підприємством відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Проте, слід зауважити, що в даному конкретному випадку на ОСОБА_3 не може бути покладено повну матеріальну відповідальність з огляду на те, що між нею та ФОП ОСОБА_1 був укладений письмовий типовий договір про повну матеріальну відповідальність, передбачений ст. 135-1 КЗпП України, оскільки між сторонами спір виник не з приводу незбереження ввірених відповідачці матеріальних цінностей, а у зв»язку з понесенням підприємцем зайвих грошових виплат, а саме сплатою фінансових санкцій. Отже, до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, не може бути застосований пункт 1 ч.1 ст. 134 КЗпП України, а застосуванню підлягає ст.130 КЗпП України

За правилами ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установ,організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» під прямою дійсною шкодою, слід розуміти втрату, погіршення або знищення цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто, викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

До зайвих грошових виплат відносяться, зокрема, суми стягнення штрафів.

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Отже, саме в цих межах на ОСОБА_3 може бути покладено матеріальну відповідальність за заподіяну нею позивачці шкоду у вигляді порушень покладених на неї трудових обов»язків.

При цьому відповідно до ст.138 КЗпП України тягар доказування в суді наявності умов, передбачених ст.130 КЗпП України, покладається на власника.

VІ. Висновки суду

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачкою не надано суду належних доказів, які б беззаперечно підтверджували заподіяння відповідачкою їй прямої дійсної шкоди та її вини в цьому.

Так, з пояснень представника відповідачки - адвоката ОСОБА_4 в судовому засіданні вбачається, що остання факт продажу нею 22.08. та 23.08.2017 року алкогольних напоїв в кафе «Black espresso bar» категорично заперечує.

Виходячи з пояснень представника позивачки, реалізація у вказані дати алкогольних напоїв фактично не здійснювалась, мав місце продаж безалкогольних коктейлів, але при видачі чеків їх коди помилково переплутані.

Робочий час ОСОБА_3 становив вісім годин, а кафе з 10-00 по 22-00 год., тобто, 12 годин.

Згідно із табелем обліку за серпень 2017 року робочого часу 22 серпня відповідачка відпрацювала 10 годин, а 23 серпня 9 годин, а, отже, порушення правил торгівлі саме нею безпосередньо є лише припущенням позивачки, оскільки такі обставини жодним доказом по справі не підтверджуються - протягом робочого часу, який залишався, продаж алкоголю цілком могла бути здійснена й іншою особою, ніж ОСОБА_3, тобто, заподіяння саме відповідачкою прямої дійсної шкоди ФОП ОСОБА_1 та вина у її заподіянні залишилось не доведеними.

Таким чином, суд вважає, що, оскільки позивачкою, на яку згідно до вимог ст. 138 КЗпП України, покладається обов'язок доказування, не надано належних доказів на підтвердження заявлених нею позовних вимог, у суду відсутні підстави для їх задоволення .

VІІ. Розподіл судових витрат

У зв'язку із тим, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено судові витрати стягненню також не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 12, 13, 60, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко