Справа №515/337/18
Провадження №2/515/757/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
19 липня 2018 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Семенюк Л.А.
за участю секретаря Унгурян Т.В.
позивачки ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Татарбунари позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та зміну способу їх стягнення,

В С Т А Н О В И В:
07 березня 2018 року позивачка ОСОБА_1С звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.
Вона з відповідачем є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.10.2016 року, на користь позивачки з ОСОБА_2 стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. 00 коп. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 13 вересня 2016 року до досягнення ними повнолітнього віку.
Позивачка вважає, що на даний час сума стягнутих аліментів є недостатньою для утримання дітей, а відповідач добровільно, крім визначеної судом суми сплати аліментів, допомоги на утримання дітей не надає та участі у додаткових витратах не бере, внаслідок чого їй важко матеріально утримувати доньок. Крім того, зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є офіційно працевлаштованим, інших утриманців не має, має стабільний заробіток. Свої вимоги обґрунтовує також тим, що в результаті інфляційних та девальваційних процесів в країні, на теперішній час стягнута з відповідача сума аліментів по 500 грн. на кожну дитину є дуже мізерною, адже з 2016 року значно зросли середня заробітна плата та прожитковий мінімум, а також всі витрати, які є необхідними для мінімального розвитку дитини. За таких обставин, просила змінити розмір стягнутих з відповідача аліментів, збільшивши їх до встановленого законом мінімуму, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, згідно якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в разі неявки відповідача, просила винести рішення при заочному розгляді справи (а..26).
Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 22.03.2018 року (а.с.19), ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку і отримані ним завчасно відповідно до вимог ч.2 ст.130 ЦПК України, що підтверджується надісланими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.,а.с.23, 25 ). Однак, ОСОБА_2 причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Крім того, ним не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден, про що постановлена ухвала суду.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом з достовірністю встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, які на теперішній час проживають біля матері ОСОБА_1 та знаходиться на повному її утриманні. Вказане підтверджується:
-довідкою за №92, виданою Нерушайською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 12.02.2018 року (а.с.6), з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, разом з нею проживають та знаходяться на її утриманні її діти: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8;
- копіями виконавчих листів від 25.10.2018 року, виданих на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.10.2016 року (а.с.9,10), з яких слідує, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі по 500 грн щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 13 вересня 2016 року . Вказане також підтверджується рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року (а.с.11-12);
- свідоцтвами про народження серії І-ЖД №227901 від 07.07.2010 року та серії І-ЖД №339533 від 30.05.2001 року, виданими виконкомом Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.13,14), згідно яких батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1;
- копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №357858 від 01.05.1988 року (а.с.15), із якого слідує, що 01.05.1988 року був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, після чого позивачка змінила прізвище на «Кошельник».
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За частиною третьою ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Задовольняючи позов, суд також виходив із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.10.2016 року стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 13 вересня 2016 року (а.с.11-12).
Однак, вказаної суми аліментів, на теперішній час не достатньо для утримання та виховання дітей, оскільки діючим законодавством, а саме ст.182 СК України, передбачений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що значно перевищує стягнуту судом суму аліментів в 500 гривень на кожну дитину, на користь позивачки.
Так, згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 до 18 років з 1 січня у розмірі - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 гривень.
Тому, суд вважає за можливе змінити розмір стягнутих аліментів в сумі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, з ОСОБА_2 за вищезазначеним рішенням суду, на 1/3 частину всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду, до повноліття старшої дитини ОСОБА_3, а потім - за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини ОСОБА_4, тобто до 23.06.2028 року, задовольнивши вимоги позову в повному обсязі.
Питання судових витрат по справі суд вирішує у відповідності з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень за задоволену позовну вимогу щодо зміни розміру стягнення аліментів на дитину, від сплати якої звільнена позивачка при подачі позову, згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 27 Конвенції «Про права дитини», ратифікованою постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, ст. ст.180,181,182,184,192 СК України, ст.ст. 4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та зміну способу їх стягнення - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Семенюк