Справа № 446/932/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 м. Камянка-Бузька

Камянка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді Котормуса Т.І.

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.

Справа № 466/932/18

Провадження №2/446/747/18

учасники справи:

позивач ОСОБА_1;

відповідачі ОСОБА_2 сільська рада

Камянка-Бузького району

Львівської області;

ОСОБА_3;

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області та ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради в якій позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок в с.Незнанів, вул.Пасічна, 7, Кам"янка-Бузького району Львівської області, який належить померлому 26.07.2001р., ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті 26.07.2001 р., ОСОБА_4 За життя 08.07.1996р. ОСОБА_4, склав заповіт, яким розпорядився про те, що житловий будинок зі всіма господарськими будівлями, все його майно, яке знаходиться в с.Незнанів і належить йому на день смерті і на що він по закону матиме право, заповідає позивачу, ОСОБА_1 Проте, через відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальних дій змушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 18.05.2018р., відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10.07.2018р., судом залучено ОСОБА_3 до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

06 вересня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд поновити йому строк для звернення до суду та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на житловий будинок. Така заява мотивована тим, що ОСОБА_3 безпідставно успадкувала частину спадкового майна після смерті ОСОБА_4

Ухвалою суду від 06.09.2018р. заява про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду, підготовче засідання по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради, в судове засідання не зявився, до канцелярії суду надійшов лист №190 від 13.06.2018р., в якому представник просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, однак на адресу суду надала заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, проти позовних вимог не заперечила.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 26.07.2001р. помер ОСОБА_4, що доводиться копією свідоцтва про його смерть серії І-СГ №217775 (а.с. 9).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 зробив заповіт, який 08.07.1996р. засвідчено секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №25 і за яким все своє майно, яке належало б йому на момент смерті заповів ОСОБА_1 (а.с. 10).

На момент смерті ОСОБА_4 володів на праві власності будинком №7 по вул. Пасічна в с. Незнанів Камянка-Бузького району Львівської області, що доводиться копією реєстраційного посвідчення від 03.10.1995р. (а.с. 12).

Із оглянутої судом копії спадкової справи №408 заведеної після смерті ОСОБА_4 видно, що після його смерті нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.11.2003р. відповідачу ОСОБА_3 (а.с. 42).

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за заповітом, проживав та був прописаний із ОСОБА_4 на момент смерті останнього, що доводиться довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради № 248 від 03.04.2018р. (а.с. 8).

Також, матеріалами справ доводиться, що відповідач ОСОБА_3 успадкувала майно після смерті її чоловіка ОСОБА_4 на підставі спірного свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вирішуючи спір в частині визнання такого свідоцтва про право на спадщину незаконним суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась 26.07.2001р. та була прийнята, що доводиться свідоцтвом про право на спадщину від 07.11.2003р., а ЦК України набрав чинності 01.01.2004р., то при вирішенні спору в цій частині необхідно керуватися ЦК УРСР 1963р.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

А відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження у вигляді заповіту, за яким все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 Судом також встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як на момент смерті був зареєстрований та проживав із спадкодавцем.

Відтак, саме ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину і він має право на отримання спадкового майна першочергово.

Водночас, відповідачка ОСОБА_3 згідно довідки від 03.04.2018р. з покійним ОСОБА_4 не проживала та зареєстрована не була (а.с. 8), а заяву про прийняття спадщини подала в листопаді 2003р., тобто більше як через шість місяців з моменту відкриття спадщини (а.с. 39). Отже, ОСОБА_3 не вчинила необхідних, визначених законом дій, для прийняття спадщини, а тому видача їй свідоцтва про прийняття спадщини відбулась із порушенням чинного на той час законодавства і таким свідоцтвом порушується право позивача, як спадкоємця за заповітом.

Тому, суд вважає підставним вимогу про визнання такого свідоцтва про право на спадщину недійсним і задовольняє таку вимогу.

Вирішуючи питання про визнання права власності на спадкове майно, суд виходить із того, що позивач прийняв таке спадкове майно, має право на його оформлення, однак листом державного нотаріуса від 02.04.2018р. йому відмовлено у оформленні його спадкових прав, так як спадщину прийняла спадкоємець за законом ОСОБА_3 (а.с. 28).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи той факт, що право позивача на спадкове майно заперечується і він позбавлений можливості оформити його у нотаріальному порядку, то суд дійшов до висновку, що таке право підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Щодо вимоги позивача про поновлення йому строку на звернення до суду, то суд не вбачає для цього підстав, так як заяви про застосування такого строку суду не надходило, а порушення прав, які просить захистити позиває є триваючим.

Разом з тим, суд при розгляді справи дійшов висновку, що у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 сільської ради необхідно відмовити виходячи із наступних міркувань.

Як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З врахуванням того, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом покійного ОСОБА_4, яка прийняла спадщину і таким прийняттям порушує право позивача на спадкування, то саме вона є належним відповідачем по справі. Водночас орган місцевого самоврядування не є особою, яка може відповідати за вимогами позивача, а тому у задоволенні позову до такого відповідача необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Камянка-Бузької державної нотаріальної контори Львівської області після смерті ОСОБА_4 від 07.11.2003р., яке зареєстроване в реєстрі за №2200, на імя ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, який помер 26.07.2001р., право власності на житловий будинок №7 по вул. Пасічна в с. Незнанів Камянка-Бузького району Львівської області.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір у розмірі 2100, 99 грн. (дві тисячі сто гривень девяносто девять копійок).

Повний текст рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України КА 609941 від 21.11.1997р.

Суддя Т.І. Котормус