АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/8356/15-ц

Провадження № 22-ц/787/1322/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі - ОСОБА_4,

- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2018 року (у складі судді Ковальова І.М.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що 28.01.2014 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу авто НОМЕР_1.

08.05.2015 року автомобіль було вилучено на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 17.04.2015 року.

Згідно матеріалів досудового розслідування, 01.08.2006 року ОСОБА_4 видав на користь свого зятя - ОСОБА_9 генеральне доручення щодо розпорядження спірним автомобілем строком на п'ятдесят років з правом передоручення.

ОСОБА_9 обтяжив спірне майно кредитними зобов'язаннями перед ОСОБА_8 , у зв'язку з чим передав останньому автомобіль та документи на нього, з видачею доручення, після чого останній діючи як кредитор провів відчуження спірного майна на користь ОСОБА_5.

Отже її право власності є порушеним особами, які його не визнають та може бути порушеним у майбутньому.

Просила суд визнати за нею право власності на автомобіль "Chevrolet Tacuma", 2004 року випуску, р.н. НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3 та зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні автомобілем.

Ухвалою Рівненського міського суду від 04 листопада 2015 року прийнято відмову позивача ОСОБА_3 від позовних вимог до відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_8, а провадження по справі у цій частині закрито.

Ухвалою Рівненського міського суду від 31 травня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована відсутністю предмету спору у справі, оскільки ОСОБА_3 на законних підставах володіє спірним автомобілем і є його законним власником, тому провадження у справі підлягає закриттю.

19 червня 2018 року ОСОБА_3 подано до суду апеляційну скаргу, у якій вона покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвала суду та продовжити розгляд справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду є незаконною.

Вказує, що на належний їй транспортний засіб накладено арешт, що унеможливлює користування ним.

Відповідачі не визнають її право власності на автомобіль, що унеможливлює реалізацію її права власності на нього.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення.

Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ТОВ "СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС" про визнання договору комісії, договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності, витребування майна.

У вказаній постанові встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2005 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 від 30 грудня 2005 року ОСОБА_4 набув право власності на автомобіль марки "Chevrolet Tacuma", 2004 року випуску, р.н. НОМЕР_4.

01 серпня 2006 року між ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 було укладено договір доручення в письмовій формі у вигляді нотаріально посвідченої довіреності, за якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_9, ОСОБА_10 (кожний вправі діяти самостійно, незалежно один від одного) бути його представником з питань експлуатації та (або) розпорядження належного йому автомобіля марки "Chevrolet Tacuma", 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_4.

21 травня 2013 року автомобіль марки "Chevrolet Tacuma", 2004 року випуску, р.н. НОМЕР_4 був знятий з реєстраційного обліку в органах МРЕВ з метою подальшої реалізації. Вказані дії були проведені відділом РЕР ДАІ з обслуговування м.Рівне Рівненського та Здолбунівського районів на підставі заяви №17972721 від 21 травня 2013 року, поданою від імені ОСОБА_4 (власника автомобіля) його довіреною особою ОСОБА_9, який діяв на підставі вищевказаної довіреності від 01 серпня 2006 року.

16 серпня 2013 року ТзОВ "СТОА-АВТОТОРГСЕРВІС" було видано довідку-рахунок серії ААВ №396487 на ім'я ОСОБА_5, якою посвідчено продаж і видачу їй автомобіля марки "Chevrolet Tacuma", 2004 року випуску, р.н. НОМЕР_4.

5 вересня 2013 року право власності на спірний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_5 та змінено реєстраційний номер автомобіля на НОМЕР_2.

28 січня 2014 року спірний автомобіль знову було знято з обліку для реалізації і того ж дня відчужено ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку від 28 січня 2014 року виданої ТОВ "МВП Груп".

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю предмета спору.

Предмет спору - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Проте, поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань, а також у випадку, коли спір врегульовано самими сторонами після звернення з позовом, за умови подання доказів такого врегулювання.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і унеможливлює здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Отже, закриття провадження можливе лише тоді, коли між сторонами відсутній предмет спору та не існує неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Закриваючи провадження у цій справі, судом одночасно було здійснено оцінку наявним в матеріалах справи доказам, та помилково зроблено висновок про відсутність предмета спору, оскільки заявлені позивачем матеріально-правові вимоги відповідачами не визнаються, а відсутність порушеного права позивача може бути підставою для відмови у задоволенні позову, а не закриття провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З наведеного апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки відсутні підстави для закриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі по 176 грн. 20 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 серпня 2018 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.В. Хилевич