Рiвненський мiський суд Рівненської області
в особi суддi Кучиної Н.Г.,
з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне спpаву за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар'єр «Розовий»» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
16 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар»єр «Розовий»» про стягнення на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 190017,36 грн. та судових витрат по справі.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що працювала на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар»єр «Розовий»». Наказом № 36 від 31.10.2014 року була звільнений з роботи за статтею 36 п.1 КЗпП України за згодою сторін.
Посилаючись на вимоги статті 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 190017,36 грн.
Позивач подала клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, вказавши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав.
Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню.
Відтак, враховуючи що виплата сум належних позивачу при звільненні відбулася не вчасно з вини Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар»єр «Розовий»» вона має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2014 року по 23.04.2018 року, у зв"язку з чим вона звернулася до суду із позовом.
Вказані обставини сторонами підтверджуються дослідженими по справі письмовими доказами.
Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.
В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» (далі по тексту -Постанова) роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
В п. 25 Постанови зазначено, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його
звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП
Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище Постанови, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу.
Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок).
Міністерство соціальної політики України своїм листом від 04.09.2013 № 9884/0/14-13/13 встановило порядок розрахунку норми тривалості робочого часу на підприємстві у 2014 році, а саме: в листопаді - 20 днів, в грудні - 23 дні. Сумарно 43 днів.
Міністерство соціальної політики України своїм листом від 05.01.2018 № 8/0/22-18/134 встановило порядок розрахунку норми тривалості робочого часу на підприємстві у 2018 році, а саме: в січні - 21 день, в лютому - 20 днів, в березні - 21 дня, в квітні (з 01.04. по 23.04) - 15 днів. Сумарно 77 днів.
Отже, за період затримки, а саме з 01.11.2014 року по 23.04.2018 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар'єр «Розовий» розрахунку при звільненні перед ОСОБА_2, кількість робочих днів становить:
43 календарних робочих днів за 01.11-31.12 2014 рік + 251 календарних робочих днів за 2015 рік + 251 календарних робочих днів за 2016 рік + 249 календарних робочих днів за 2017 рік + 77 календарних робочих днів за період з 01.01 по 23.04 2018 рік = 871 к.р.д.
Відповідно пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Відповідно до виписки форми ОК-5 від 30.05.2018 року виданої Рівненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області, заробітна плата ОСОБА_2 за вересень-жовтень 2014 року становить 9379,53 грн.
Відповідно до пункту 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Число відпрацьованих робочих годин у вересні 2014 року 184 год., у жовтні 2014 року 160 год., разом 344 год. Отже, середньогодинна заробітна плата (за відпрацьовані години) становить 9379,53/344 = 27,27 грн., при цьому середньоденна заробітна плата при восьмигодинному робочому дні становить 27,27х8=218,16 грн.
Отже, середній заробіток за період з 01.11.2014 року по 23.04.2018 року буде становити: 218,16 грн. (середньоденна заробітна плата) * 871 день = 190017,36 грн.
За встановлених по справі обставин суд визнає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України за період з 01.11.2014 року по 23.04.2018 року у розмірі 190017,36 грн.
При цьому суд враховує, що відповідач не надав суду відзив, тому суд вважає, що відповідачем не оспорюється розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, розрахований позивачем у відповідності до вимог статті 117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Виходячи з наведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред"явленні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, сплатила судовий збір в розмірі 1900,17 грн., то відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 1900,17 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар'єр «Розовий»» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар'єр «Розовий»» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2014 року по 23.04.2018 року у розмірі 190017 (сто дев'яносто тисяч сімнадцять) грн 36 коп, без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар'єр «Розовий»» на користь ОСОБА_2 1900 (одна тисяча дев'ятсот ) грн 17 коп судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеого строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У випадку неподання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення строку на їх подання.
Позивач - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1.
Суддя: Н.Г.Кучина