Справа № 569/9611/18
Рiвненський мiський суд Рівненської області
в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне спpаву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та зміна способу присудження, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
В С Т А Н О В И В :
24 травня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та зміна способу присудження, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 20 липня 2002 року, вона уклала з відповідачем шлюб у відділі РАЦС м. Сарни Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 102, який розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області та видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 19.11.2007 року серії 1-ГЮ №015135.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Рівненського міського суду від 12 жовтня 2007 року у справі №2- 8215/2007 р. з відповідача - ОСОБА_3 стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 грн., щомісячно до досягнення повноліття дитиною. Навіть цей мізерний розмір аліментів відповідач не сплачує та має заборгованість по сплаті аліментів.

З моменту постановлення Рівненським міським судом Рівненської області рішення про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_5, її матеріальний стан змінився у звязку зі з дорожчанням життя та інфляційними процесами.

Крім того законодавець змінив мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 50% (ч. 2 ст. 182 СК України).

Їх син навчається у школі, що потребує значних матеріальних витрат.

Вона не має змоги самостійно утримувати дитину, а розмір аліментів у сумі 300 грн., що мав би сплачувати відповідач є занадто низьким і не покриває навіть часткових витрат на утримання дитини.

На сьогоднішній день відповідач має постійний заробіток, оскільки офіційно працює в органах державної фіскальної служби, має змогу утримувати свого сина, проте ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Крім того з моменту стягнення аліментів з відповідача, ОСОБА_3 не сплачує аліменти, в розмірі, визначеному судом та має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2018 року в розмірі 6600,00 грн.

При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені).

Загальну суму неустойки (пені) визначено шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Нарахована в такий спосіб пеня по сплаті аліментів становить 21177 грн. 00 коп. Проте зважаючи на те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки, але не більше 100% заборгованості, тому просить стягнути неустойку у розмірі заборгованості 6600,00 грн. та судові витрати по справі.

Просить позов задоволити.

У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, однак позивач надала до канцелярії суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за адресою відповідача з повідомленням про дату, час та місце розгляду судової справи, які повернуті на адресу суду за закінченням строку зберігання.

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2002 року, сторони уклали шлюб у відділі РАЦС м. Сарни Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 102, який розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області та видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 19.11.2007 року серії 1-ГЮ №015135.

Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №177006 від 18.05.2004 року.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 12 жовтня 2007 року у справі №2- 8215/2007 р. з відповідача - ОСОБА_3 стягнуто аліменти на мою користь на утримання сина ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення повноліття дитиною.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення або покращення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК Україниза рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс Українипередбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. Зст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки).

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як встановлено судом, відповідач має відповідний молодий вік, не страждає на будь-яке захворювання, не є інвалідом і має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон, виплати по виконавчому листу не здійснює.

З моменту постановлення Рівненським міським судом Рівненської області рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

При визначенні розміру аліментів суд, враховує рівність сторін щодо обов»язку утримувати дитину, а тому з огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів та змінити спосіб присудження аліментів, визначених рішенням Рівненського міського суду від 12 жовтня 2007 року у справі №2-8215/2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 300,00 грн. на аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Що стосується позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, сформованої державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, за період з 01.06.2016 року по 01.03.2018 року, боржником сплачено аліменти в сумі 00,00 грн. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2018 року становить 6600,00 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, передбаченаст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбаченихст. 197 СК Україниумов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різним. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

З оглянутого розрахунку розміру неустойки (пені) в звязку із несплатою аліментів вбачається, що позивач здійснила розрахунок неустойки відповідно до постанови ВСУ від 03.02.2015 року, взявши за основу суми заборгованості по аліментах, розраховані державним виконавцем по місяцях відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», починаючи з 01 червня 2016 року по 01 квітня 2018 року. Суму заборгованості за кожний місяць помножено на 1 % пені і помножено на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальну суму неустойки (пені) визначено шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Нарахована в такий спосіб пеня по сплаті аліментів становить 21177 грн. 00 коп. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки, але не більше 100% заборгованості, що відповідає розміру 6600,00 грн.

Розрахунок, проведений позивачем ніким не оспорений і доказів протилежного суду не надано, а відтак суд розрахунок бере до уваги при встановленні обставин по справі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які слугували би підставою для звільнення відповідача від сплати пені, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

А згідно дост.81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно дост.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними письмовими та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК Україниз відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 1409,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та зміна способу присудження, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів- задоволити.

Збільшити розмір аліментів та змінити спосіб присудження аліментів, визначених рішенням Рівненського міського суду від 12 жовтня 2007 року у справі №2-8215/2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 300,00 грн. на аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 6600,00 грн. (шість тисяч шістсот гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету 1409 грн. 60 коп. судового збору

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеого строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У випадку неподання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення строку на їх подання.

Позивач ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса проживання:м. Рівне, АДРЕСА_1.

Суддя: Н.Г.Кучина