Провадження № 2/752/1154/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.06.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.

з участю секретаря Якушко Т.А.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на стягнення аліментів та стягнення аліментів на його користь на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до заяви від 22.05.2017 р., позивач просить звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% для дитини відповідного віку, та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% для дитини відповідного віку.

Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що з 09 листопада 2002 року він перебував з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5

На підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22 грудня 2009 р. шлюб між сторонами було розірвано та присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Після розірвання шлюбу, починаючи з вересня 2010 року по березень 2012 року син деякий час проживав у батьків відповідача, тоді як ОСОБА_2 проживала окремо від нього, не займалась його вихованням та розвитком.

Починаючи з серпня 2013 року неповнолітній ОСОБА_5 проживав з ОСОБА_2 в орендованій квартирі.

З 2015 р. неповнолітній син проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Мати дитини не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку.

Крім того, на підставі ст.273 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання сина.

В подальшому, позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частина від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до 08.07.2017 р., та в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючиз з 08.07.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі і просили суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, та звільнити позивача від сплати аліментів на утримання сина, оскільки дитина проживає з батьком, знаходиться на його повному утриманні.

Відповідач та її представник в ході судового розгляду заперечували проти викладених позивачем в позовній заяві обставин, посилаючись на те, що в зв»язку з неприязними стосунками, які склались з позивачем та його дружиною, вона вимушена була з дитиною залишити постійне місце проживання. На даний час відповідач орендує житло і не може забезпечити належних умов для проживання сина, а тому погодилась на його проживання з батьком для забезпечення його належних умов проживання та розвитку. Щодо задоволення вимог позивача про припинення стягнення з нього аліментів відповідач не заперечувала, однак, погодившись на стягнення з неї аліментів не визнала пред»явлений позивачем розмір, оскільки її матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі ? частина від усіх видів заробітку з врахуванням того, що вона несе витрати на оренду житла.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 09 листопада 2002 р. сторони перебували у шлюбі.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 22 грудня 2009 року шлюб між ними було розірвано та присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% для дитини відповідного віку.

Починаючи з 2015 року та на час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з батьком та перебуває на його утриманні.

В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця.

Також суд враховує матеріальне становище відповідача, яка працює, має середній щомісячний дохід в розмірі 4956,04, що підтверджується довідкою № 12 від 23.05.2018 р. з місця роботи, несе витрати на оренду житла в сумі 3000 гривень.

Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов»язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини.

Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, зважаючи на розмір доходу відповідача та її щомісячні витрати, а також беручи до уваги доходи позивача, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дитини в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку..

Крім того, відповідно до ст.273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

На підставі положень ст.181 СК України, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній ОСОБА_5 з 2015 року проживає з батьком, що не оспорювалось сторонами.

За даних обставин підстави для стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 відсутні, оскільки дитина з моменту спільного проживання з батьком знаходиться на його утриманні, він несе витрати на забезпечення його життєдіяльності та розвитку, що підтверджується відповідними платіжними документами про понесені витрати.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про звільнення його від сплати аліментів є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 141, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, проживає за адресою: АДРЕСА_2, рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/5 частина всіх виді заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.05.2017 р. до 08.07.2017 р., та в розмірі 1/5 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2017 р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, проживає за адресою: АДРЕСА_2, рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не буои вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя