Справа №480/1933/17 29.08.2018
Провадження №22-ц/784/1328/18
Справа 480/1933/17
Провадження 22ц-784/1328/18 Головуючий по 1 інстанції Терентьєв Г.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2018р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий суддя - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання - Цуркан І.І.,

за участі: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2018р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення втрат від інфляції, трьох процентів річних та процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за порушення грошового зобов'язання,

встановила:

У жовтні 2017р. ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_4 про стягнення 38936,69 грн. втрат від інфляції з 01 квітня 2015р. по 30 вересня 2017р., 6300,92 грн. трьох процентів річних та 40017,60 грн. процентів на рівні облікової ставки Національного банку України з 27 березня 2015р. по 18 жовтня 2017р. за порушення грошового зобов'язання.

Позивач зазначав, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2015р. з відповідача на його користь стягнуто 81903,19 грн. боргу та 819 грн. судового збору.

Враховуючи те, що грошове зобов'язання боржником не виконано у повному обсязі, що підтверджується довідкою виконавчої служби, позивач на підставі ст.625,1048,1050 ЦК просив про задоволення його вимог.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2018р. позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 38936,69 грн. втрат від інфляції, 6300,92 грн. трьох процентів річних та 40017,60 грн. процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за порушення грошового зобов'язання.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду в частині задоволення вимог про стягнення втрат від інфляції та процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в їх задоволенні.

Позивач, у поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Рішення суду в частині вимог про стягнення 6300,92 грн. трьох процентів річних не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2015р. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто 81903,19 грн. боргу та 819 грн. судового збору.

Дане рішення набрало законної сили 06 квітня 2015р., але відповідно до довідки Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївської області станом на 18 жовтня 2017р. не виконано у повному обсязі.

За таких обставин, а саме доведеності факту невиконання грошового зобов'язання, суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст.625,1050 ЦК для стягнення втрат від інфляції.

Посилання в апеляційній скарзі щодо неправомірності стягнення втрат від інфляції не можна визнати обґрунтованими, так як згаданим рішенням з відповідача присуджено до стягнення грошову суму виражену в національній валюті без визначення її еквіваленту в іноземній валюті. У зв'язку з чим при подальшому виконанні грошового зобов'язання з боржника відповідно до ст.533 ЦК буде утримуватись борг у гривнях без відповідного визначення боргу за офіційним курсом відповідної іноземної валюти на день платежу.

Безпідставними є й аргументи щодо неврахування часткового погашення боргу, тому що грошове зобов'язання було виконано 05 березня 2018р. на суму 36963,03 грн., тобто після пред'явлення даного позову, що підтверджується довідкою Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївської області станом на 21 серпня 2018р.

В той же час, рішення суду в частині стягнення процентів на рівні облікової ставки Національного банку України є незаконним.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст.631 ЦК).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

При укладанні договору позики сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк повернення позики - три місяці з моменту звернення позичальника.

Отже, положення ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку договору.

Після спливу визначеного договором строку повернення позики право позичальника нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позичальника в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в цій частині в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, а в частині розподілу судових витрат - зміні, виходячи з часткового задоволення позову (53,06%).

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2018р. в частині вимог про стягнення процентів на рівні облікової ставки Національного банку України скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог, а в частині розподілу судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 452,37 грн. судового збору у зв'язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 600,29 коп. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 29 серпня 2018р.

Головуючий: Судді: