03.10.2018 Єдиний унікальний номер 205/2100/18
Єдиний унікальний номер судової справи 205/2100/18
Номер провадження 2/205/1773/18
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 205/2100/18 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 30 березня 2018 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 23 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання не виконала, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 28.02.2018 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 79 564,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1 803,32 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 69 350,93 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 383,30 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 3 776,88 грн.
Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 79 564,43 грн. та судові витрати.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У визначений строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов.
Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.
Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не зявилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, письмових заяв від неї не надходило.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що 23 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7).
Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2018 року виникла заборгованість, розмір якої підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 4-6).
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Разом з тим, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені за порушення виконання зобов`язання у розмірі 4 383,30 грн. значно перевищує розмір збитків за кредитом, у звязку з чим, суд приходить до висновку, що розмір пені за невиконання основного зобовязання має бути зменшений.
Так, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При вирішенні питання про зменшення неустойки (штрафу, пені) суди повинні обєктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобовязання; причини неналежного виконання зобовязання та форму вини боржника; співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.
З огляду на вищевикладене при вирішенні розміру пені, яку слід стягнути з відповідача, суд також враховує співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення, а також вимоги розумності і справедливості і вважає за можливе зменшити суму неустойки до розміру тіла кредитудо 1 803,32 грн.
За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 957,57 грн., що складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1 803,32 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 69 350,93 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1 803,32 грн.
Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Оскільки суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за порушення грошового зобовязання, покладання на відповідача штрафу за несвоєчасне виконання того ж зобовязання, на думку суду, є подвійним притягненням до відповідальності, що суперечить статті 61 Конституції України і співпадає з правовою позицією Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів фіксованої та процентної складової в розмірі 250,00 грн. та 3 776,88 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 615,69 грн. (1 762,00*72 957,57/79 564,43).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 554, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів фіксованої та процентної складової в розмірі 250,00 грн. та 3 776,88 грн. відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя Н.Г. Остапенко