Справа № 308/6084/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Тхір О.А., за участю секретаря судового засідання Віраг Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород скаргу представника ТзОВ «Кліо» про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2017 року представник ТОВ «Кліо» ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця, за якою просить суд, з урахуванням заяви по зменшення вимог: - постановити ухвалу, якою постанову Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 06.09.2016 р. № 52093904 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 15.11.2011 № 2п-7701/10 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ТзОВ "Кліо", ОСОБА_3 на користь ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" в особі Закарпатської обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" 691581,31 грн. заборгованості скасувати;

- зобов'язати головного державного виконавця Секерня Євгенія Миколайовича Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області чи сам відділ ДВС повернути вказаний виконавчий лист стягувачу без виконання у відповідності до вимог установлених ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року.

- визнати виконавчий лист від 15.11.2011 № 2п-7701/10 виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ТзОВ "Кліо", ОСОБА_3 на користь ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" в особі Закарпатської обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" 691581,31 грн. заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив наступне. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження адвокатом виявлено, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем без достатніх підстав. Зокрема, виконавчий лист від 15.11.2011 № 2п-7701/10 неодноразово предявлявся до примусового виконання в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження». Як слідує з інформації на звороті виконавчого листа, в останній раз виконавчий лист повернуто стягувачу 30.06.2015 року, про цьому виконавчий лист дійсний для предявлення на протязі одного року. Таким чином, державний виконавець у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на той час, мав відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Скаржник представник ТзОВ «Кліо» та адвокат ОСОБА_1, в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Державний виконавець та стягувач в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду був повідомлений належним чином.

Неявка належним чином повідомлених учасників не перешкоджає розгляду скарги по суті.

В зв'язку з неявкою всіх учасників фіксування судового засаідання за допомогою звукозаписуюючого технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та додатково надані докази в процесі розгляду справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2011 року (набрало законної сили 17.02.2011 р.) ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2, ТзОВ "Кліо", ОСОБА_3 на користь ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" в особі Закарпатської обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" 691581,31 грн. заборгованості.

15 листопада 2011 року Ужгородським міськрайонним судом було видано виконавчий лист по вищевказаній справі та зазначено що він дійсний до виконання на протязі одного року.

Даний виконавчий лист був повернутий стягувачу 30.06.2015 р. на підставі п. 2 ч 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

01 вересня 2016 року стягувач (ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_3») звернувся до ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ТзОВ "Кліо", ОСОБА_3 на користь ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" в особі Закарпатської обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_3" 691581,31 грн. заборгованості.

06.09.2017 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52093904 на підставі виконавчого листа від 15.11.2011 р. у справі № 2п/7701/10.

Дана постанова була направлена ТзОВ «Кліо» 13.01.2017 р. відомостей про отримання такої постанови ТзОВ «Кліо» матеріали справи не містять.

Про виконавчі дії ТзОВ «Кліо» довідалось під час проведення та арешту майна боржника згідно постанови від 254.05.2017 року.

Щодо скасування даної постанови, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент предявлення виконавчого листа до примусового виконання та повернення такого листа стягувачу, виконавчі документи можуть бути предявлені в такі строки - протягом року якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент повернення виконавчого листа, у разі повернення виконавчого документа стягувану у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Частиною 1 ст. 254 Цивільного кодексу України визначено, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Таким чином, оскільки виконавчий лист № 2п-7701/10 від 17.02.2011 р. було повернуто державним виконавцем 30.06.2015р. з цього часу слід обраховувати строк предявлення такого виконавчого листа до примусового виконання на протязі одного року, і тобто до 30.06.2016 року. А такий виконавчий лист був предявлений повторно 01.09.2017 р., тобто поза межами даного строку.

При цьому, до визначеного моменту предявлення до примусового виконання, тобто до 30.06.2016 р. діяв ще Закон України «Про виконавче провадження» № 606-14 від 21.04.1999 року і саме до цього терміну повинен був предявлений виконавчий лист.

Необхідно зазначити, що відповідно до приписів ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчий документ може бути предявлений до примусового виконання протягом трьох років. Однак, вказана редакція закону набрала чинності з жовтня 2016 року.

Згідно розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ визначено, що цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. ( п. 5 розділу XIII Закону № 1404-VІІІ).

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (п. 7 розділу XIII Закону № 1404-VІІІ).

При цьому, щодо норм ст. 5 розділу XIII Закону № 1404-VІІІ в контексті того, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, тобто, у трирічний строк, який унормований ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VІІІ, необхідно зазначити, що законодавцем визначено такий термін відносно виконавчих документів, річний строк пред'явлення яких до виконання розпочався у період дії Закону № 606-ХІV та не завершився на час набрання чинності новим Законом "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, яким, фактично його було пролонговано з одного до трьох років.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно- правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, враховуючи вище наведене, та те, що стягувачем було пропущено строк для предявлення виконавчого документа до виконання (необхідно було предявити до 30.06.2016 р. в період коли діяв Закон «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року), а такий було предявлено уже під час дії Закону «Про виконавче провадження» 1404-VІІІ, а саме, 01.09.2016 р. (річний строк пред'явлення якого завершився до набрання чинності новим Законом "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ), а тому державний виконавець Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_5 передчасно прийняв виконавчий лист № 2п-7701/10 до примусового виконання, оскільки в силу положень ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) він мав би його повернути стягувану на протязі трьох робочих днів з моменту предявлення.

Щодо вимоги про зобов'язання поверненян виконавчого листа стягувачу без виконання, то слід зазначити, що така вимога є передчасною в даному провадженні, адже задовольнивши вимогу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, таке провадження буде припинено, і решту дій, виконавець зобов'язаний вчинити відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та в межах визначених повноважень, і, прийняття рішень щодо таких питань є виключною компетенцією державного виконавця на даному етапі.

Щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.ч.2,4 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Судом в свою чергу, не встановлено жодних підстав для визнання вказаного виконавчого листа № 2п-7701/10, таким, що не підлягає виконанню, тому в цій частині скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 447 - 453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 52093904 від 06.09.2017 року, винесену державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_5

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя О.А.Тхір