22-ц/775/481/2018(м)
Головуючий в першій інстанції: Мохов Є.І.
Доповідач: Лопатіна М.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.,

суддів Гаврилової Г.Л., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області протиправними

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 18 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеною скаргою, в обґрунтування якої зазначила, що у Краматорському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на примусовому виконанні знаходяться виконавчі листи, видані на виконання рішення Волноваського районного суду від 21 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 35 655,45 грн., моральної шкоди у сумі 25000,00грн. та витрат на правову допомогу 600,00грн., а всього 61 255,45грн. та рішення Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на її користь втраченого заробітку внаслідок каліцтва за період з 01 серпня 2006 року по 01 березня 2013 року в сумі 185 665,00 грн. З листів Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області їй стало відомо, що належний боржнику ОСОБА_4 автомобіль марки Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, державний виконавець Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області може передати на реалізацію лише після отримання згоди заставодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (далі: ТОВ «Українська факторингова компанія»), а також за наявності авансування нею витрат для залучення суб'єкта господарювання на платній основі для проведення експертної оцінки даного транспортного засобу.

Вважає такі дії державного виконавця неправомірними, з огляду на те, що письмова згода заставодержателя, у відповідності до вимог ч.1.ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку не вимагається, оскільки вартість предмета застави - автомобілю марки Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, перевищує борг боржника перед заставодержателем ТОВ «Українська факторингова компанія».

Крім того, оскільки вона звільнена від сплати авансового внеску на підставі ч.2 ст.26 Закону України „Про виконавче провадження», державний виконавець необґрунтовано вимагає від неї сплати авансового внеску для залучення суб'єкта господарювання на платній основі для проведення експертної оцінки вказаного транспортного засобу.

Просила визнати неправомірними дії державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо вимог отримання згоди заставодержателя ТОВ «Українська факторингова компанія» на примусову реалізацію автомобіля марки Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належного боржнику ОСОБА_4, а також авансування витрат для залучення суб'єкта господарювання на платній основі для проведення експертної оцінки вказаного транспортного засобу.

Також просила зобов'язати державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області здійснити примусову реалізацію автомобіля марки Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належного боржнику ОСОБА_4 без згоди заставодержателя ТОВ «Українська факторингова компанія" та без авансового внеску.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 18 травня 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнані неправомірними дії державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо отримання згоди заставодержателя ТОВ „Українська факторингова компанія" на примусову реалізацію автомобіля Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належного боржнику ОСОБА_4, а також авансування витрат для залучення суб'єкта господарювання на платній основі для проведення експертної оцінки вказаного транспортного засобу.

Зобов'язано державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області здійснити примусову реалізацію автомобіля Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належного боржнику ОСОБА_4 без згоди заставодержателя ТОВ „Українська факторингова компанія" та без авансового внеску.

З таким судовим рішенням не погодилось ТОВ «Українська факторингова компанія» та подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Українська факторингова компанія» послалось на те, що воно є заставодержателем автомобілю марки Ніссан, 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 та виконання оскарженої ухвали вплине на його право, як заставодержателя щодо першочергового задоволення вимог за рахунок заставного майна. Вважає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що обтяження було зареєстровано у 2009 році, а рішення суду про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_2 постановлені лише у 2013 році.

Представник ТОВ «Українська факторингова компанія» ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заявник ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Представник Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засіданні апеляційного суду не з'явися, надав заяву, в якій просив апеляційну скаргу задовольнити та розглянути справу у його відсутність.

ОСОБА_4 також не з'явився до суду, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.п.1, 4 ч.1.ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Так, при розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Волноваського районного суду від 21 березня 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 35655,45 грн., моральна шкода у сумі 25 000,00 грн., витрати на правову допомогу 600,00грн., а всього 61 255,45 грн. (а.с. 7-8)

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2013 року, вищезазначене судове рішення в частині стягнення втраченого заробітку з 01 серпня 2006 року по 01 березня 2013 року скасоване. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про стягнення втраченого заробітку з 01 серпня 2006 року по 01 березня 2013 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 втрачений заробіток внаслідок каліцтва за період з 01 серпня 2006 року по 01 березня 2013 року в сумі 185 665,00 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.9-11)

Дані судові рішення з 08 лютого 2017 року знаходились на примусовому виконанні в Краматорському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за місцем знаходження майна боржника ОСОБА_4, а саме автомобіля марки Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який знаходиться на зберіганні на майданчику за адресою: Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олексія Тихого, 70-а (а.с.12).

З інформації, яка надавалась заявнику Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області у період з 13 квітня 2017 року по 29 грудня 2017 року вбачається, що оскільки належний боржнику автомобіль марки Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває у заставі ТОВ „Українська факторингова компанія», державний виконавець Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області неодноразово звертався до заставодержателя для надання дозволу на реалізацію даного транспортного засобу, проте ТОВ „Українська факторингова компанія» такого дозволу не надає, оскільки заборгованість боржника перед ним не погашена. Також в листах зазначено про необхідність сплати стягувачем ОСОБА_2 авансового внеску для залучення суб'єкта оціночної діяльності на платній основі для проведення експертної оцінки даного автомобіля (а.с.15-20).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області є неправомірними оскільки наявність письмової згоди заставодаржателя в даному випадку не вимагається, так як вартість предмета застави перевищує заборгованість боржника заставодержателю, що є самостійною підставою для примусової реалізації заставленого майна та задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Також суд вважав, що оскільки оцінка заставного автомобіля була зроблена та, крім того, заявник звільнена від сплати авансового внеску на підставі ч.2 ст.26 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець безпідставно зобов'язує ОСОБА_2 сплачувати ці витрати.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. ( стаття 129-1 Конституції України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За вимогами частини 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя.

На підставі ч.2 ст.26 Закону України „Про виконавче провадження, згідно якої від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Волноваського районного суду від 21 березня 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 35 655,45 грн., моральна шкода у сумі 25000,00грн., витрати на правову допомогу 600,00грн., а всього 61255,45грн. (а.с. 7-8)

Апеляційним судом Донецької області рішенням від 25 листопада 2013 року, вищезазначене судове рішення місцевого суду в частині стягнення втраченого заробітку з 01 серпня 2006 року по 01 березня 2013 року скасоване. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про стягнення втраченого заробітку з 01 серпня 2006 року по 01 березня 2013 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 втрачений заробіток внаслідок каліцтва за період з 01 серпня 2006 року по 01 березня 2013 року в сумі 18 5665,00 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.9-11)

Згідно відзиву на апеляційну скаргу, Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зазначив, що вищезазначені судові рішення знаходились на примусовому виконанні і з метою забезпечення виконання рішення суду та усунення можливості здійснення відчуження майна, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 15 вересня 2016 року здійснено опис та арешт майна боржника ОСОБА_4, а саме транспортного засобу марки Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

16 вересня 2016 року вказаний транспортний засіб було передано для зберігання на спеціально пристосований майданчик за адресою: Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олексія Тихого, 70 А.

Керуючись вимогами ч.1 ст. 24 та ч.4. ст. 25 Закону України «Про Виконавче провадження», 16 січня 2017 року державним виконавцем Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, де 08 лютого 2017 року державний виконавець виніс постанови про прийняття виконавчого провадження.

Вищезазначений транспортний засіб перебуває у заставі ТОВ „Українська факторингова компанія» (обтяження зареєстровано 09 листопада 2016 року за № 16041910, договір застави автотранспортного засобу № PCL-100/2420/2007, термін дії обтяження до 09 листопада 2021 року) і 06 квітня 2017 року до Управління Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від ТОВ „Українська факторингова компанія" надійшло заперечення проти реалізації заставного автомобіля, з огляду на наявність у боржника ОСОБА_4 боргу перед товариством, який станом на 27 червня 2017 року складає 60 455,26 грн. (а.с.132)

01 грудня 2016 року суб'єктом оціночної діяльності надано висновок вартості транспортного засобу марки Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить боржнику, згідно якого його оціночна вартість складає 203 800,00 грн.(а.с.149).

Згідно ч.ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи справу, сул першої інстанції передчасно постановив ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_2, оскільки не перевірив повно і всебічно всіх її доводів, а також не з'ясував позицію по справі державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, не постановив ухвалу про витребування для огляду матеріалів виконавчого провадження, а обмежився тільки двома копіями постанов державного виконавця про прийняття виконавчого провадження та листами Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на адресу ОСОБА_2 за результатами розгляду її скарги.

Дійшовши висновку про те, що вартість заставного автомобіля марки Ніссан, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить боржнику перевищує заборгованість останнього перед заставодержателем, місцевий суд не витребував докази, які підтверджують ці обставини, а виходив тільки з пояснень заявника та листів Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

При цьому вищезазначені листи мають посилання на висновок вартості транспортного засобу від 01 грудня 2016 року і інформацію про заборгованість боржника ОСОБА_4 перед заставодержателем станом на 27 червня 2017 року. Проте суд не з'ясував чи є чинним даний звіт про оцінку майна на час розгляду даної справи та яка заборгованість ОСОБА_4 перед заставодержателем на теперішній час.

Крім того, суд не залучив до участі у справі ТОВ „Українська факторингова компанія" при цьому фактично вирішив питання про його права та обов'язки.

За таких обставин оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 18 травня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повне судове рішення складено 20 липня 2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: