Провадження № 2/702/274/18
Справа № 702/611/18
08 жовтня 2018 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Діденко Т.І.,
з участю: секретаря - Шмунь Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав.
Підставою своїх вимог вважає те, що 17 липня 2007 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було розірвано шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №204 та відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умань Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу.
Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спорів стосовно місця проживання дитини ніколи не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні.
На сьогоднішній день дитині вже дванадцять років, він не пам'ятає батька взагалі та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Також в спілкуванні з нею син ніколи про батька не питав.
Позивач забезпечила дитині гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Між нею, дитиною і її батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.
Відповідно до п. 2, п.4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, є хронічними алкоголіками або наркоманами.
Згідно статті 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Україною 21.02.1990, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти.
Відповідно до положень вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.06, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці...».
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків.
Таким чином, позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина є насамперед способом захисту прав та інтересів останнього, так як відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина.
Позивачка просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківський прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просить його задоволити, про що подала в суд заяви від 03.10.2018.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи в суд не подав.
Представник третьої особи - органу опіки і піклування виконавчого комітету Уманської міської ради, надав суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його неповнолітнього сина від 19.07.2018.
Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки:
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_1, яке видане 18.04.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_2 є батьком дитини, ОСОБА_1 - матір'ю (а.с.6).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 17.07.2007 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 204 від 17.07. 2007 (а.с.7).
Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав № 1230/01/01-35 від 19.07.2018 орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради порушує клопотання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.8)
Згідно довідки Монастирищенської центральної районної лікарні № 185 від 13.04.2018 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті не перебуває. На диспансерному обліку в наркологічному кабінеті перебуває з 23.03.2015 з діагнозом - синдром залежності внаслідок вживання алкоголю (а.с.9).
ОСОБА_2 вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15.06.2009 був засуджений за ч.1 ст.164 КК України - ухилення від сплати аліментів на утримання дітей (а.с.10).
Згідно корінця медичного висновку №15 про дитину інваліда віком до 18 років, ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом (а.с.17).
Згідно з ст. 150, 157, 164 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні, у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав.
Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Питання про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання його сина ОСОБА_3 було вирішено 31.05.2007 у справі № 2-934 Уманським міськрайонним судом Черкаської області.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.
Позивачка ОСОБА_1, є законним представником свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною-інвалідом, що підтверджується корінцем медичного висновку №15 про дитину інваліда віком до 18 років, тому звільнена законом від сплати судового збору
Судовий збір відповідно до ст. 133-135, 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача.
Керуючись ст. 150, 157, 164-166, 180-183 Сімейного кодексу України; ст. 4, 12, 13, 133, 141, 211, 259, 263, 264, 273, 280-283 ЦПК України, суд
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.І. Діденко