Справа № 204/4672/18
Провадження № 2/204/1433/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Невеселій К.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 41969 грн. 85 коп., з яких 35379 грн. 19 коп. - сума заробітної плати, 6590 грн. 66 коп. - компенсація за порушення строків виплати заробітної плати.

В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що вона згідно наказу від №337/ок від 13.05.1985 року, була прийнята на роботу до Конструкторського бюро Дніпропетровського машинобудівного заводу на посаду оператора ЕОМ. За час трудової діяльності позивач декілька разів була переведена та переміщена з даної посади. З 30.04.2013 року вона була призначена на посаду заступника головного бухгалтера. 09.11.2016 року позивача було звільнено згідно наказу №35/к від 09.11.2016 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату заборгованості по заробітній платі, що становить 41969 грн. 85 коп. Проте заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена, остаточний розрахунок при звільненні не проведений, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.

Представник відповідача не з'явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Конструкторського бюро Дніпропетровського машинобудівного заводу на посаду оператора ЕОМ. За час трудової діяльності позивач декілька разів була переведена та переміщена з даної посади. З 30.04.2013 року вона була призначена на посаду заступника головного бухгалтера, що підтверджено копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (арк.с.12-13).

Як вбачається із заяви, 26.10.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про звільнення її за власним бажанням з 09.11.2016 (арк.с.5).

Відповідно до наказу №35/к від 09.11.2016 року, ОСОБА_1 звільнено з посади заступника головного бухгалтера 09.11.2016 року за власним бажанням ч.1 ст.38 КЗпП (арк.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення має ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України.

Як вбачається з довідки про заборгованість із заробітної плати на 09 листопада 2016 року, заборгованість становить за: листопад 2014 року - 1530 грн. 55 коп.; вересень 2015 року - 4914 грн. 88 коп.; листопад 2015 року - 6730 грн. 91 коп.; грудень 2015 року - 3287 грн. 02 коп.; лютий 2016 року - 1108 грн. 31 коп.; червень 2016 року - 3522 грн. 20 коп.; липень 2016 року - 3933 грн. 83 коп.; серпень 2016 року - 3141 грн. 03 коп.; вересень 2016 року - 3169 грн. 26 коп.; жовтень 2016 року - 3040 грн. 76 коп.; листопад 2016 року - 8783 грн. 78 коп. Усього до виплати належить: 43162 грн. 53 коп. (арк.с.6).

Відповідно до заяви ОСОБА_1, остання звернулася до відповідача з проханням провести розрахунок із заробітної плати у розмірі - 43162 грн. 53 коп. (арк.с.7).

Одночасно, суд зазначає, що було вжито заходів з метою встановлення суми заборгованості із заробітної плати підприємства перед ОСОБА_1, проте, ухвала суду про витребування доказів, не виконана, будь-яких документів на адресу суду надано не було.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно п.6 абз.5 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено та доведено, що заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить за: листопад 2014 року - 1530 грн. 55 коп.; вересень 2015 року - 4914 грн. 88 коп.; листопад 2015 року - 6730 грн. 91 коп.; грудень 2015 року - 3287 грн. 02 коп.; лютий 2016 року - 1108 грн. 31 коп.; червень 2016 року - 3522 грн. 20 коп.; липень 2016 року - 3933 грн. 83 коп.; серпень 2016 року - 3141 грн. 03 коп.; вересень 2016 року - 3169 грн. 26 коп.; жовтень 2016 року - 3040 грн. 76 коп.; листопад 2016 року - 8783 грн. 78 коп. Усього до виплати належить: 43162 грн. 53 коп., проте, як зазначила позивач в судовому засіданні, частина грошових коштів їй була сплачена у сумі 1191 грн. 68 коп., а тому, залишок складає 41969 грн. 85 коп., з яких 35379 грн. 19 коп. - сума заробітної плати, 6590 грн. 66 коп. - компенсація за порушення строків виплати заробітної плати.

Сума компенсації за затримку заробітної плати становить: за листопад 2014 року - 1300 грн. 97 коп., за вересень, листопад, грудень 2015 року - 3733 грн. 11 коп., за лютий, червень, липень, вересень, жовтень, листопад 2016 року - 3153 грн. 08 коп., а всього - 8187 грн. 16 коп.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість із заробітної плати становить 35379 грн. 19 коп., з яких: листопад 2014 року - 1530 грн. 55 коп.; вересень 2015 року - 4914 грн. 88 коп.; листопад 2015 року - 6730 грн. 91 коп.; грудень 2015 року - 3287 грн. 02 коп.; лютий 2016 року - 1108 грн. 31 коп.; червень 2016 року - 3522 грн. 20 коп.; липень 2016 року - 3933 грн. 83 коп.; вересень 2016 року 2450 грн. 29 коп., жовтень 2016 року - 3040 грн. 76 коп., листопад 2016 року - 4680 грн. 44 копійки.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

З урахуванням зазначеного, та виходячи з вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, сума заборгованості із заробітної плати, згідно розрахунку позивача, складає 41969 грн. 85 коп., з яких 35379 грн. 19 коп. - сума заробітної плати, 6590 грн. 66 коп. - компенсація за порушення строків виплати заробітної плати.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 280-282, 284, 289 ЦПК України, ст.ст.116,117 КЗпП України, Постановою Пленуму ВСУ №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітної плати у сумі 41969 (сорок одна тисяча дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 85 (вісімдесят п'ять) коп., з яких 35379 (тридцять п'ять триста сімдесят дев'ять) грн. 19 (дев'ятнадцять) коп. - сума заробітної плати, 6590 (шість тисяч п'ятсот дев'яносто) грн. 66 (шістдесят шість) коп. - компенсація за порушення строків виплати заробітної плати.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське» на користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар