Провадження № 22-ц/802/384/18 Категорія: 50 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем останній не надає на утримання дитини будь-якої матеріальної допомоги, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу).

27 вересня 2017 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог та просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року в даній справі позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановлено для дитини відповідного віку, починаючи з 21 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20 листопада 2018 року в даній справі виправлена допущена описка.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на це рішення, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

У відповідності до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що сторони по справі позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2008 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2016 року шлюб між ними розірвано.

За час шлюбу у них 26 липня 2009 року народилася дочка ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.5).

Судом також встановлено, що дитина на даний час перебуває на утриманні позивача ОСОБА_1

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько дитини, зобовязаний утримувати свою дитину, він таку допомогу дитині надає, а з врахуванням його матеріального становища, віку та повної працездатності, він має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу (далі СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 цього Кодексу передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина 2 статті 182 СК України).

Отже, за положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (стаття 184 СК України).

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася в суд із позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини та просила суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) і, при цьому, не заявляла позовні вимоги про стягнення з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі.

Також судом не встановлено, що між батьками була домовленість про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів.

На думку колегії суддів, з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх його доходів, виходячи з наступного.

Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим індивідуальним, а не солідарним. Тобто обовязок утримувати дитину лежить не тільки на відповідачу, а і на позивачу, як матері дитини.

При визначенні розміру аліментів у частці від доходу батька дитини суд також враховує, що відповідно до довідки про доходи відповідача ОСОБА_2, який працює у ТзОВ «Кромберг Енд Шуберт Україна», його доходи за 8 місяців 2017-2018 р. складають 241818, 85 грн., а тому аліменти в розмірі 1/6 частки від його доходу є необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів із-за порушення норм матеріального права слід змінити, стягнувши з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частки від його доходу.

Також з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року в даній справі змінити.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій формі в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 21 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді