Справа № 128/1816/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20.08.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради Вороновицької об'єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області померла його мати ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на земельну ділянку площею 1,8053 (в державному акті 1,81 га) гектари, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: НОМЕР_2, місце розташування: Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області, що належав спадкодавиці згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Вороновицькою селищною радою Вінницького району Вінницької області 14 березня 2001 року, на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 03 березня 2001 року, на ім'я ОСОБА_3, тоді як в свідоцтві про смерть матері вона записана як «ОСОБА_2». Крім того, державний акт було видано вже після смерті спадкодавиці.

Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері та спадщину прийняв, шляхом вступу у володіння спадковим майном, інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, однак, за вищевказаних обставин позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку.

У зв'язку з зазначеним вище, позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності спадкодавиці вищевказаного державного акта на право приватної власності на землю та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері право власності на спадкову земельну ділянку.

В підготовче засідання учасники справи не з'явились, однак, попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача ОСОБА_1 згідно ордеру ОСОБА_4 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а представник відповідача - селищний голова Вороновицької селищної ради Вороновицької об'єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки представників сторін по справі, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку суд дійшов такого висновку.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 02.02.1998 року (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в тому числі й на земельну ділянку площею 1,8053 (в державному акті 1,81 га) гектари, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: НОМЕР_2, місце розташування: Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області, що належав спадкодавиці згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Вороновицькою селищною радою Вінницького району Вінницької області 14 березня 2001 року, на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 03 березня 2001 року, на ім'я ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією вказаного державного акта (а.с. 9).

Позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_5 від 25 грудня 1956 року (а.с. 7).

Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 немає, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори № 1498/01-16 від 18.07.2018 року (а.с. 34).

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 фактично прийняв, так як на протязі шести місяців з моменту смерті матері вступив у володіння спадковим майном, а саме: періодично проживав в спадковому АДРЕСА_1 та проводив в ньому ремонтні роботи, що підтверджується довідками № 02-29/916 від 28 грудня 2017 року та № 02-19/205 від 05.04.2018 року, виданими виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 15, 16).

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку позивач ОСОБА_1 не має можливості, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю зазначено, що його було видано на ім'я ОСОБА_2, а не «ОСОБА_2», а також через те, що державний акт було видано вже після смерті спадкодавиці ОСОБА_3, що підтверджується постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 662/02-31 від 11.04.2018 року (а.с. 23).

Крім того, оригінал Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Вороновицькою селищною радою Вінницького району Вінницької області 14 березня 2001 року, на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Вороновицької селищної ради від 03 березня 2001 року позивачем було втрачено, що підтверджується ксерокопією друкованого оголошення про його втрату в газеті «Вінниччина» № 29 (23270) від 13.04.2018 року (а.с. 13-14).

Той факт, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на земельну ділянку уточненою площею 1,8053 гектари (в державному акті 1,81), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: НОМЕР_2, місце розташування: Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області, підтверджується наступним: копією самого Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Вороновицькою селищною радою Вінницького району Вінницької області 14 березня 2001 року, на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Вороновицької селищної ради від 03 березня 2001 року (а.с. 9); копією Витягу з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.04.2018 року НВ-018 (а.с. 10); довідкою Вороновицької селищної ради за № 02-231/149 від 02 лютого 2018 року (а.с. 17); копією протоколом № 1 звітних зборів уповноважених членів КСП ім. Можайського смт. Вороновиця (а.с. 18-21); архівною довідкою від 01.02.2018 року за № 35/01-29 Архівного відділу Вінницької районної державної адміністрації, згідно якої, в документі в (списку) виявлено № 209 - ОСОБА_3 (а.с. 22).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'я, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення майнових прав позивача; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Позивач не має іншої можливості встановити факт належності спадкодавиці ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року самого Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Вороновицькою селищною радою Вінницького району Вінницької області 14 березня 2001 року, на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Вороновицької селищної ради від 03 березня 2001 року, що має юридичне значення для наступного його використання в цивільно-правових відносинах. Таким чином, є всі підстави для задоволення вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавиці ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 прийняв шляхом вступу у володіння спадковим майном.

Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, акрів судового, у нього немає, суд вважає позовну вимогу про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на спадкову квартиру обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

За клопотанням позивача суд вважає необхідним залишити за ним судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року дійсно належав Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданий Вороновицькою селищною радою Вінницького району Вінницької області 14 березня 2001 року, на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Вороновицької селищної ради від 03 березня 2001 року, на ім'я ОСОБА_3, на право власності на земельну ділянку площею 1,8053 гектари, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: НОМЕР_2, місце розташування: Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,8053 гектари, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: НОМЕР_2, місце розташування: Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області.

Судові витрати по справі - залишити за позивачем по справі ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А.Ганкіна