Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 760/24443/14

провадження № 61-19763св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг»,

представники позивача: БуковаЮлія Віталіївна, Брус Ольга Миколаївна, Криворог Іван Олександрович,

відповідач 1 - ОСОБА_4,

представники відповідача 1: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідач 2 - ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Неос Лізинг» на рішення Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Соколової В. В. від 02 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» (далі - ТОВ «УніКредит Лізинг»), яке з 27 січня 2017 року перейменоване на товариство з обмеженою відповідальністю «Неос Лізинг» (далі - ТОВ «Неос Лізинг»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.

Позовна заява мотивована тим, що 30 травня 2011 року між ТОВ «УніКредит Лізинг» та товариством з обмеженою відповідальністю «Тесла Елєктрікс» (далі - ТОВ «Тесла Елєктрікс») було укладено договір фінансового лізингу № 2711L11/00-LD, згідно умов якого позивач передав у розпорядження ТОВ «Тесла Елєктрікс» предмет лізингу у користування, а останнє зобов'язалося прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором на загальну суму 165 219,57 дол. США, що становить 1 317 774,77 грн. Цього ж дня на забезпечення виконання вказаного договору між ТОВ «УніКредит Лізинг», ТОВ «Тесла Елєктрікс» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 2711L11/00/SUR, а з ОСОБА_8 - договір поруки № 2711L11/01/SUR, за умовами яких кожен із поручителів зобов'язався солідарно із ТОВ «Тесла Елєктрікс» відповідати перед позивачем за виконання зобов'язання за указаним договором фінансового лізингу.

27 листопада 2014 року позивач надіслав на адреси поручителів вимоги №№ 5900, 5901 щодо сплати заборгованості ТОВ «Тесла Елєктрікс» по сплаті лізингових платежів за вказаним договором фінансового лізингу у розмірі 122 703,11 грн.

У порушення умов договору фінансового лізингу, а також статей 509, 526, 806 ЦК України, відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, чим порушили умови договору фінансового лізингу. Утворилась заборгованість, яка з урахуванням пені, 3% річних, інфляційних втрат, збитків та неустойки становить 122 703,11 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року позов ТОВ «УніКредит Лізинг» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» заборгованість у розмірі 122 703,11 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи солідарно з відповідачів на користь позивача 122 703,11 грн, суд першої інстанції виходив із того, що останні як поручителі несуть цивільну відповідальність за невиконання лізингоодержувачем зобов'язань щодо оплати лізингових платежів, тому отримавши 01 грудня 2014 року від позивача вимогу про сплату заборгованості у зазначеному розмірі, відповідачі повинні були виконати вказану вимогу.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «УніКредит Лізинг».

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки рішенням Господарського суду м. Києва від 28 серпня 2014 року у справі № 910/12173/14 договір фінансового лізингу від 30 травня 2011 року № 2711L11/00-LD було достроково розірвано 12 травня 2014 року, то відповідно до частини другої статті 653 ЦК України зобов'язання сторін припинилися. Цим же судовим рішенням стягнуто з ТОВ «Тесла Електріс» заборгованість за лізинговими платежами основного боргу у розмірі 70 342,50 грн, пені за прострочення виконання грошових зобов'язань у розмірі 2 290,82 грн, 3% річних у розмірі 385,22 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 438,60 грн, збитки у розмірі 3 000 грн, неустойку за прострочення повернення предметів лізингу у розмірі 39 840 грн. Позивач, пред'явивши 10 грудня 2014 року позов до поручителів, пропустив передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк, а тому порука ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є припиненою.

У лютому 2017 року ТОВ «Неос Лізинг» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, вважаючи, що порука відповідачів є припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, не врахував, що пунктом 3.8 договорів поруки № № 2711L11/00/SUR, 2711L11/01/SUR встановлено, що строк дії поруки закінчується через три роки після настання останньої дати платежу вказаної у відповідному графіку лізингових платежів договору фінансового лізингу. Згідно умов договору фінансового лізингу та графіку лізингових платежів додатку № 1 до договору фінансового лізингу останньою датою платежів вказано 05 червня 2016 року, тому з урахуванням пункту 3.8 договорів поруки порука відповідачів припиняється 05 червня 2019 року. Розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку не означає припинення основного зобов'язання і не звільняє ні боржника, ні солідарного боржника - поручителя від зобов'язань за договором поруки, а відтак вимога щодо сплати такої заборгованості була направлена в строк дії договору поруки та щодо зобов'язань, які виникли під час дії договору фінансового лізингу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року вказана справа призначена до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статей 526, 530, 806 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Суд установив, що 30 травня 2011 року між ТОВ «УніКредит Лізинг», яке з 27 січня 2017 року перейменоване на ТОВ «Неос Лізинг», та ТОВ «Тесла Елєктрікс» було укладено договір фінансового лізингу № 2711L11/00-LD, відповідно до умов якого позивач передав предмет лізингу - транспортний засіб BMW 528I, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по акту приймання-передачі від 02 червня 2011 року, а лізингоодержувач ТОВ «Тесла Елєктрікс» зобов'язався сплачувати за користування предметом лізингу лізингові платежі згідно з графіком на загальну суму 165 219,57 дол. США, що становить 1 317 774,77 грн. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Цього ж дня на забезпечення виконання вказаного договору між ТОВ «УніКредит Лізинг», ТОВ «Тесла Елєктрікс» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 2711L11/00/SUR, а з ОСОБА_8 - договір поруки № 2711L11/01/SUR, за умовами яких кожен із поручителів зобов'язався солідарно із ТОВ «Тесла Елєктрікс» сплатити лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором загальною сумою до 165 219,57 дол. США.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28 серпня 2014 року у справі № 910/12173/14 внаслідок порушення ТОВ «Тесла Елєктрікс» умов договору лізингу щодо сплати лізингових платежів суд дійшов висновку про те, що договір фінансового лізингу від 30 травня 2011 року № 2711L11/00-LD було достроково розірвано з 12 травня 2014 року. Внаслідок чого стягнув з ТОВ «Тесла Електріс» на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 70 342,50 грн, пені за прострочення виконання грошових зобов'язань у розмірі 2 290,82 грн, 3% річних у розмірі 385,22 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 438,60 грн, збитки у розмірі 3 000 грн, неустойку за прострочення повернення предметів лізингу у розмірі 39 840 грн.

27 листопада 2014 року позивач надіслав на адреси поручителів вимоги №№ 5900, 5901 щодо сплати протягом 5 днів з дати отриманої вказаної вимоги заборгованості ТОВ «Тесла Елєктрікс» за договором фінансового лізингу від 30 травня 2011 року № 2711L11/00-LD, яка згідно з рішенням Господарського суду м. Києва від 28 серпня 2014 року у справі № 910/12173/14 становить 122 703,11 грн, в тому числі, 70 342,50 грн заборгованість за лізинговими платежами; 2 290,82 грн пені за прострочення сплати лізингових платежів; 385,22 грн 3% річних; 4 438,60 грн інфляційних втрат; 3 000,00 грн збитків; 39 840,03 грн неустойки за прострочення повернення предмету лізингу; 2 405,94 грн судового збору.

10 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом до відповідачів про солідарне стягнення вказаної заборгованості за договором фінансового лізингу.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що порука ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є припиненою, оскільки договір фінансового лізингу, за виконання умов якого відповідачі поручилися, припинив свою дію з 12 травня 2014 року, тому позивач, звернувшись до суду з позовом до поручителів 10 грудня 2014 року, пропустив передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання (частина перша), а також порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта).

У пункті 3.8 договорів поруки від 30 травня 2011 року № № 2711L11/00/SUR, 2711L11/01/SUR сторони погодили, що дія цього договору закінчується через три роки після настання останньої дати платежу, вказаної у відповідному графіку лізингових платежів договору фінансового лізингу.

Згідно з графіком лізингових платежів додатку № 1 до договору фінансового лізингу останньою датою платежів вказано 05 червня 2016 року, тому з урахуванням пункту 3.8 договорів поруки порука відповідачів діє до 05 червня 2019 року.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина третя статті 61 ЦПК України 2004 року).

Аналогічні положення містяться в частині четвертій статті 82 ЦПК України.

Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 28 серпня 2014 року у справі № 910/12173/14 встановлено, що договір фінансового лізингу від 30 травня 2011 року № 2711L11/00-LD достроково розірвано з 12 травня 2014 року.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті).

Отже, розірвання договору лізингу припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання договору лізингу у позичальника залишається обов'язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а лізингодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси лізингодавця у правовідносинах з лізингоодержувачем після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання (частина перша статті 559 ЦК України).

Відтак, розірвання договору лізингу має наслідком припинення на майбутнє зобов'язання лізингодавця та лізингоодержувача, а також припинення на майбутнє поруки за обов'язками лізингоодержувача, які можуть виникнути, зокрема, за статтею 625 ЦК України після такого розірвання. Порука не припиняється за обов'язками лзингоодержувача щодо заборгованості за лізингом, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання договору лізингу. Тобто, розірвання договору лізингу не є підставою для припинення поруки, яка може забезпечувати виконання зобов'язання, що виникло до моменту такого розірвання.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за зобов'язаннями, які виникли з договору фінансового лізингу під час його дії та чинності договорів поруки, а відтак підстави вважати, що порука відповідачів є припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України відсутні.

Ураховуючи те, що фактичні обставини справи та норма матеріального права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Неос Лізинг» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване судове рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило