Постанова

Іменем України

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 752/11187/15-ц

провадження № 61-34027св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представники позивачів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідачі: ОСОБА_8, товариство з обмеженою відповідальністю «Продтовари 539» приватне підприємство «Дари України», кредитна спілка «Володар, департамент комунальної власності м. Києва, Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_9,

представник Голосіївської районної в м Києві державної адміністрації - Слободюк ОленаІванівна,

представники департаменту комунальної власності м. Києва: Кожарко Олена Олександрівна, Коломієць Валентина Сергіївна,

представники ОСОБА_13: ОСОБА_14, ОСОБА_15,

представник ОСОБА_8 - ОСОБА_16,

представники кредитної спілки «Володар»: ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу НазарчукНаталія Вячеславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шульга Ірина Юріївна, ОСОБА_24

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу кредитної спілки «КС «Володар» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва в складі судді Мирошниченко О. В. від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва в складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Вербової І. М., Шахової О. В. від 12 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просили суд визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення від 25 жовтня 2005 року, укладений від імені Голосіївської районної у м. Києві ради з ТОВ «Продтовари 539»; визнати недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 16 травня 2006 року, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва на ім'я Голосіївської районної у м. Києві ради; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 червня 2006 року, укладений від імені Голосіївської районної у м. Києві ради з ТОВ «Продтовари 539»; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26 грудня 2006 року між ТОВ «Продтовари 539» та ОСОБА_8; визнати недійсним договір іпотеки № 7280 від 24 вересня 2013 року, який укладено між ОСОБА_8 та приватним підприємством «Дари України» (далі - ПП «Дари України»); визнати недійсною заставну № АА000077 від 24 вересня 2013 року, видану кредитною спілкою «КС Володар»; визнати недійсним договір іпотеки № 6742 від 15 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України» та кредитною спілкою «КС «Володар»; визнати недійсним договір купівлі-продажу заставної від 17 вересня 2014 року, укладений між ПП «Дари України» та кредитною спілкою «Володар»; визнати недійсним індосамент (передавальний документ) від 17 вересня 2014 року стосовно приміщень технічного підпілля (підвалу) будинку № 164 по вул. Горького (Антоновича) у м. Києві, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М.; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 6803 від 18 вересня 2014 року, який укладено між ОСОБА_8 та ПП «Дари України»; визнати недійсним договір іпотеки № 6988 від 24 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України» та кредитною спілкою «КС «Володар»; визнати недійсним в частині віднесення предмету застави приміщень технічного підпілля (підвалу) будинку № 164 по вул. Горького (Антоновича) у м. Києві загальною площею 233,50 кв.м; додатковий договір № 8 від 16 вересня 2014 року до договору застави цінних паперів (№ 1/10.12 від 10 жовтня 2012 року), укладений між кредитною спілкою «Володар» та ОСОБА_9; визнати недійсним заставну № АА000103 від 24 вересня 2014 року, яка видана кредитною спілкою «КС «Володар»; визнати недійсним індосамент (передавальний напис) від 24 вересня 2014 року, зареєстрований Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шульгою І. Ю.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що спірне приміщення є підвальним допоміжним приміщенням (технічного підпілля) житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, у якому право власності на квартиру набули позивачі. Відчуження спірного приміщення відбулося без їх згоди як власників квартир будинку № 164 по вул. Горького (Антоновича), чим порушено їх права як співвласників багатоквартирного будинку. Позивачі просять суд постановити рішення, яким визнати недійсними: свідоцтво про право власності на спірні приміщення та визнати недійсними зазначені договори та інші правочини, укладені стосовно допоміжних приміщень вищевказаного будинку, які у вищевказаних договорах та інших правочинах зазначені як нежилі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди нежитлового приміщення від 25 жовтня 2005 року, укладений від імені Голосіївської районної у м. Києві ради з ТОВ «Продтовари 539»; визнано недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 16 травня 2006 року, видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва на ім'я Голосіївської районної у м. Києві ради; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 20 червня 2006 року, укладений від імені Голосіївської районної у м. Києві ради з ТОВ «Продтовари 539»; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 26 грудня 2006 року між ТОВ «Продтовари 539»та ОСОБА_8; визнано недійсн6им договір іпотеки № 7280 від 24 вересня 2013 року, який укладено між ОСОБА_8 та ПП «Дари України»; визнано недійсним заставну № АА000077 від 24 вересня 2013 року, видану кредитною спілкою «КС Володар»; визнано недійсним договір іпотеки № 6742 від 15 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України та кредитною спілкою «КС Володар»; визнано недійсним договір купівлі-продажу заставної від 17 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України» та кредитною спілкою «КС Володар»; визнано недійсним індосамент (передавальний напис) від 17 вересня 2014 року стосовно приміщень технічного підпілля (підвалу) будинку АДРЕСА_1, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М.; визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 6803 від 18 вересня 2014 року, який укладено між ОСОБА_8 та ПП «Дари України»; визнано недійсним договір іпотеки № 6988 від 24 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України» та кредитною спілкою «КС Володар»; визнано недійсним в частині віднесення до предмету застави приміщень технічного підпілля (підвалу) будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м додатковий договір № 8 від 16 вересня 2014 року до договору застави цінних паперів (№ 1/10.12 від 10 жовтня 2012 року), укладений між кредитною спілкою «Володар» та ОСОБА_9; визнано недійсною заставну № АА000103 від 24 вересня 2014 року, видану кредитною спілкою «КС Володар»; визнано недійсним індосамент (передавальний напис) від 24 вересня 2014 року, зареєстрований Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шульгою І. Ю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорюваними правочинами порушено право позивачів розпоряджатися спільним майном, оскільки таке розпорядження має погоджуватися між співвласниками будинку, допоміжні приміщення якого є спільною власністю.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу кредитної спілки «КС Володар» відхилено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, що приміщення спірного підвалу відноситься до допоміжних приміщень, без вказаного підвального приміщення забезпечення експлуатації житлового будинку неможливе. А тому висновок суду першої інстанції щодо належності спірних приміщень до допоміжних та що така належність спірного підвалу до допоміжних приміщень, які забезпечують функціонування та обслуговування будинку АДРЕСА_1 узгоджується із встановленими обставинами справи та підтверджується, зокрема, висновком судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 04 серпня 2011 року.

У серпні 2017 року від кредитної спілки «КС «Володар» на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга на судові рішення, у якій останній просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що при укладенні оспорюваних правочинів були дотримані усі вимоги статті 203 ЦК України, а тому вважає відсутніми будь-які підстави для визнання їх недійсними. Безпідставним та необґрунтованим вважає посилання судів на те, що спірне підвальне приміщення має статус допоміжного та відповідно на нього поширюється дія Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», оскільки дане приміщення ніколи не використовувалося для потреб мешканців будинку, воно має статус нежилого, а тому передача його в оренду, проведення приватизації відбувалося у відповідності до норм чинного законодавства. Вважає також безпідставними посилання судів як на доказ на висновок КНДІСЕ судової будівельно-технічної експертизи від 04 серпня 2011 року, оскільки така експертиза була проведена методом зіставлення даних візуально-інструментального обстеження і наданої технічної документації.

У жовтні 2017 року від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на вищевказану касаційну скаргуу яких заявники вважають доводи касаційної скарги безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанції законними та обґрунтованими, ухваленими відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами, даний спір виник з приводу приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку № АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м.

Суд установив, що 24 листопада 2005 року Голосіївською районною у м. Києві радою прийнято рішення № 40/11, згідно з яким був затверджений спосіб приватизації «викуп» щодо об'єктів комунальної власності району згідно з додатком, а також доручено Фонду приватизації комунального майна Голосіївського району м. Києва здійснити приватизацію об'єктів зазначених у даному переліку, при умові винесення за межі приміщення за власний рахунок орендаря загально-будинкових мереж центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання, систем електроживлення та іншого інженерного обладнання, не порушуючи роботу всього інженерного обладнання будинку. Відповідно до зазначеного додатку спірне нежитлове приміщення входило до переліку об'єктів комунальної власності щодо їх приватизації.

Головне управління комунальної власності м. Києва16 травня 2006 року видало на ім'я Голосіївської районної у м. Києві ради свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, яким група приміщень № 123 в літ. «А» будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м зазначене як власність територіальної громади Голосіївського району м. Києва.

25 жовтня 2005 року без згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як власників квартир будинку АДРЕСА_1, від імені Голосіївської районної у м. Києві ради укладено договір оренди нежилого приміщення з ТОВ «Продтовари 539».

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н. В., ТОВ «Продтовари 539» без згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як власників квартир будинку № АДРЕСА_1 придбало групу приміщень № 123 в літ. «А» будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,5 кв.м. Приміщення придбані у Голосіївської районної у м. Києві ради, від імені якої діяв Фонд приватизації комунального майна Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.

За договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26 грудня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. (зареєстровано в реєстрі за номером 2257), ТОВ «Продтовари 539» без згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як власників квартир будинку № АДРЕСА_1 продало ОСОБА_8 частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м.

Відповідно до договору іпотеки від 24 вересня 2013 року, який укладено між ОСОБА_8 та ПП «Дари України», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. (зареєстровано в реєстрі за номером 7280), ОСОБА_8 без згоди позивачів як власників квартир вищевказаного будинку передав в іпотеку ПП «Дари України» частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м.

На підставі договору іпотеки від 24 вересня 2013 року кредитною спілкою «КС «Володар» на частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м. видана заставна № АА000077 від 24 вересня 2013 року.

За договором іпотеки від 15 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України» та кредитною спілкою «КС Володар» договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. (зареєстровано в реєстрі за номером 12) без згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як власників квартир у вищевказаному будинку, ПП «Дари України» передало в іпотеку кредитної спілки «КС Володар» частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку № АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м.

На підставі договору купівлі-продажу заставної від 17 вересня 2014 року кредитна спілка «КС Володар», без згоди позивачів як власників квартир у вищезазначеному багатоповерховому будинку, передала заставну на частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку № АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м ПП «Дари України».

За договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 18 вересня 2014 року, який укладено між ОСОБА_8 та ПП «Дари України», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЖуравльовоюС. М. (зареєстровано в реєстрі за номером 6803) без згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як власників квартир будинку № АДРЕСА_1, ОСОБА_8 передано ПП «Дари України» право власності на частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м.

Згідно з договором іпотеки від 24 вересня 2014 року, який укладено між ПП «Дари України» та кредитною спілкою «КС Володар», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. (зареєстровано в реєстрі за номером 6988), ПП «Дари України» без згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як власників квартир будинку № АДРЕСА_1, передало кредитній спілці «КС Володар» у іпотеку частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м.

На підставі договору іпотеки від 24 вересня 2014 року кредитна спілка «КС Володар» на частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м видала заставну АА000103 від 24 вересня 2014 року.

За додатковим договором № 8 від 16 вересня 2014 року та договору застави цінних паперів (№1/10.12 від 10 жовтня 2012 року), укладеним між кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_9 до предмету застави без згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як власників квартир будинку АДРЕСА_1 та співвласників цього будинку віднесено частину приміщення технічного підпілля (підвалу) будинку АДРЕСА_1 загальною площею 233,50 кв.м.

На підставі додаткового договору № 8 від 16 вересня 2014 року до договору застави цінних паперів до договору застави цінних паперів № 1/10.12 від 10 жовтня 2012 року, на звороті заставної вчинено індосамент (передавальний напис) від 24 вересня 2014 року, який зареєстровано Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Шульгою І. Ю.

Згідно з індосаментом від 24 вересня 2014 року кредитна спілка «КС Володар», без згоди позивачів - власників квартир будинку АДРЕСА_1, передала у власність частину приміщення технічного підпілля (підвалу) вказаного будинку.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2013 року скасовано рішення Голосіївської районної у м. Києві ради від 24 листопада 2005 року № 40/11 в частині внесення у додатку до названого рішення до переліку приміщень, що підлягають приватизації, приміщення площею 233,50 кв.м в будинку АДРЕСА_1. Тим самим скасовано дозвіл на приватизацію вказаного приміщення, який в подальшому було продано ТОВ «Продтовари 539».

Указаним судовим рішенням було встановлено, що спірне приміщення є підпільним допоміжним приміщенням (технічного підпілля) житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, у якому право власності на квартиру набули ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Так, згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 04 серпня 2011 року, через підвальне приміщення проходять транзитні мережі тепло-водо та каналізації, які обслуговують житлові квартири будинку АДРЕСА_1. Функціонування загально будинкових мереж та комунікацій тепло-воодо-каналізації частини будинку без мереж і комунікацій, розташованих в даному підвальному приміщенні не можливо.

Факт належності спірних приміщень до допоміжних, встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2013 року та в силу статті 61 ЦПК України у редакції 2004 року доказуванню не підлягають.

Частиною другою статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

В рішенні від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 Конституційний Суд України роз'яснив, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

На підстави викладеного суди дійшли правильного висновку, що допоміжні нежитлові приміщення є місцями загального користування, складовою частиною житлового будинку № АДРЕСА_1 та не можуть бути передані у користування або у власність іншим особам без згоди всіх співвласників зазначеного будинку.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу кредитної спілки «КС «Володар» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило