Справа № 706/1182/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

В складі головуючого - судді Орендарчука М.П.

при секретарі Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду в Черкаській області про встановлення факту що має юридичне значення.

Встановив:

13.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Заява обґрунтована тим, що в період з 31.05.1986 по 06.06.1986 та з 04.09.1986 по 22.11.1986 під час проходження строкової військової служби в складі військової частини НОМЕР_1 він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в зв`язку з чим звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, у призначенні пенсії ОСОБА_1 було відмовлено з мотивів неможливості встановлення часу виконання робіт по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження, а тому він змушений звернутись із вказаною заявою до суду, оскільки встановити такий факт в позасудовий спосіб неможливо.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало до суду заперечення, в якому просило залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, мотивуючи це тим, що надані ним документи не містять відомостей щодо його направлення у відрядження для участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та кількості днів роботи безпосередньо у зоні відчуження. Стверджує, що місця дислокації військової частини НОМЕР_1 - с. Діброва, с. Радча та військової частини НОМЕР_2 м. Житомир, не є зоною відчуження.

Крім того, послалось на те, що у разі звернення заявника до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про призначення пенсії, виникне спір про право, що є підставою для залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду.

Суд, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами у судовому засіданні, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 28.01.1993 ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 2.

Факт участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС та кількість календарних днів роботи безпосередньо в зоні відчуження підтверджується наступними доказами:

- військовим квитком НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_1 в період з 04.09.1986 по 22.11.1986 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі військової частини НОМЕР_1 ;

- архівною довідкою Львівського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 14.01.2015 № 179-2/29, в якій зазначено, що в наказі командира військової частини НОМЕР_5 № 188 від 24.11.1986 значиться про прибуття прапорщика ОСОБА_2 , рядового ОСОБА_1 із району аварії Чорнобильської АЕС;

- наказом Міністра оборони України від 08.09.1997 № 322 «Про затвердження Переліку військових частин, установ, організацій і підприємств Міністерства оборони України, дислокованих (які дислокувалися) у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення», згідно якого військова частина НОМЕР_1 в період з 08.05.1986 по 25.08.1986 базувалась у с. Діброва, Поліського району, Київської області, а з 26.08.1986 по 20.12.1987 в с. Радча, Народицького району, Житомирської області, тобто в зоні відчуження;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що в період з 22.09.1986 по 02.11.1986 у складі військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в с. Радча, Народицького району, Житомирської області, він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Також, у вказаний період, у складі цієї ж військової частини участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС приймав і військовослужбовець дійсної строкової служби ОСОБА_1 , який на автомобілі ГАЗ-66 забезпечував зв`язок.

Із зони відчуження ОСОБА_3 вибув 02.11.1986 року, а ОСОБА_1 на той період часу ще залишався там.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Отже, факт участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження в період з 04.09.1986 по 22.11.1986, суд вважає доведеним.

Натомість, достатніх доказів, які підтверджують факт участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження в період з 31.05.1986 по 06.06.1986 матеріали справи не містять, а тому на думку суду вказаний факт є недоведеним.

Суд також не приймає до уваги доводи заінтересованої особи про те, що місця дислокації військової частини НОМЕР_1 - с. Діброва та с. Радча не є зоною відчуження, оскільки вони повністю спростовуються наказом Міністра оборони України від 08.09.1997 № 322, а місце дислокації військової частини НОМЕР_2 не є предметом доказування у вказаній справі.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості календарних днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсійний вік знижується на 10 років.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Заявник ОСОБА_1 у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересованою особою вказав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а також те, що встановлення факту участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та кількості днів роботи в зоні відчуження під час проходження дійсної строкової служби в збройних силах йому необхідно для подальшого звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для призначення пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому між ним та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не існує спору про право. Тобто, доводи заінтересованої особи в цій частині є безпідставними.

Таким чином, встановлення факту участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 04.09.1986 по 22.11.1986 не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити йому пенсію у вказаній справі не заявлялась.

Аналогічна правова позиція і Верховного Суду, яка викладена в постанові від 05.09.2018 у справі № 661/1709/17-ц.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Веселівка, Теплицького району, Вінницької області приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження під час проходження дійсної строкової служби в збройних силах в період з 04.09.1986 по 22.11.1986.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: М.П Орендарчук