Номер справи 220/1539/18
Номер провадження № 2/220/644/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

за участю секретаря - Черняєвої С.П.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 сільської ради, Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради, Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок за адресою: вул. Борисівська, № 55, с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 14.07.2011 року.

Вимоги позивача мотивовано відмовою нотаріуса у вчинені нотаріальних дій через сплив шестимісячного строку для прийняття спадщини, відсутністю в спадковій справі документів на вказаний житловий будинок, а також тим, що померла особа (заповідач) в деяких документах про особу зазначена як ОСОБА_3 в той час, як її померлий чоловік (спадковдавець) зазначений як ОСОБА_4.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вимоги позову підтримала повністю, просила суд здійснювати розгляд справи без її участі.

Від ОСОБА_2 сільської ради Великоновосілківського району Донецької області надійшов лист в якому орган місцевого самоврядування проти позову не заперечує та клопотав про можливість розгляду справи без участі його представника.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв'язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 був власником садибного (індивідуального) житлового будинку під № 55, по вул. Борисівська, с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області, що підтверджується листом КП «Великоновосілківське районне БТІ» від 26.06.2018 року, довідкою ОСОБА_2 сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 21.06.2018 року за вихідним номером 702 та копією свідоцтва про право власності (а.с. 28, 29, 30-35).

Згідно свідоцтва про смерть серії VI-НО номер 279702,ОСОБА_5 помер 28.01.1992 року у віці 65 років, про що ОСОБА_2 сільською радою в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за номером 6 від 21.01.1992 року.

За довідками ОСОБА_2 сільської ради Великоновосілківського району Донецької області заповітів ОСОБА_5 не залишав.

Спадкоємцем першої черги майна померлого ОСОБА_5, була бабуся позивача, дружина померлого (а.с. 11), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована та мешкала за адресою: вулиця Борисівська 6. 55, село Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області, згідно довідок ОСОБА_2 сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 25, 26).

Від спадщини ОСОБА_3 не відмовилась спадщину прийняла у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, який діяв на час зазначених правовідносин де визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_3 померла 14.07.2011 року у віці 82 років, про, що в книзі реєстрації смертей 15 липня 2011 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Великоновосілківського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис за номером 20. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.07.2011 року серії І-НО номер 550538 (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді зазначеного вище садибного (інивідуального) житлового будинку під номером 55, який розташований по вулиці Борисівська в селі Новопетриківка Великоновосілківського району Донецької області та спадкоємцями першої черги були діти померлої: син ОСОБА_6 та син ОСОБА_7, про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 9).

ОСОБА_7 своєю заявою від 13.11.2017 року не заперечив проти отримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 свідоцтва про право власності на зазначене нерухоме майно. Заява зареєстрована в реєстрі за номером 7-6190 (а.с. 36).

ОСОБА_6, 22.12.2016 року помер у віці 65 років, про що 23 грудня 2016 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Великоновосілківського району Донецької області складено відповідний актовий запис за номером 37. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.12.2016 року серії І-НО номер 970322 (а.с. 16).

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою померлого ОСОБА_6, що підтверджується копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб та копією паспорту позивача (а.с. 5-6, 10, 12).

Крім того позивач була зареєстрована у будинку за адресою: вулиця Борисівська 6. 55, село Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області з 01.06.2011 року, що підтверджується довідкою виконкому ОСОБА_2 сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 21.06.2018 року за номером 704.

ОСОБА_1 звернулася до Великоновосілківської Державної нотаріальної контори Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області з питань видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3та від неї була прийнята зава про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Проте, 15.06.2018 року державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій якою заявникові відмовлено у вчинені нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3. Постанова державного нотаріуса мотивована тим, що на момент звернення з заявою сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини відсутній в спадковій справі документ на вказаний житловий будинок, а також померла особа (заповідач) в деяких документах про особу зазначена як ОСОБА_3 в той час, як її померлий чоловік (спадковдавець) зазначений як ОСОБА_4. (а.с. 38).

Таким чином, судом встановлено, що позивач в позасудовому порядку не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно та на даний час його видача неможлива, а також наявні розбіжності в написанні прізвища спадкодавця в документах про особу і виправити дані розбіжності на даний час неможливо.

Згідно з технічним паспортом, який виготовлено станом на 26.01.1992 року, садибний (індивідуальний) житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Борисівська, № 55, с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області відповідає всім технічним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 380 ЦК України житловий будинок є об'єктом права власності.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч.ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК, не було заявлено про відмову від неї.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Так виходячи із змісту наведених норм і відповідно до встановлених у даній справі обставин, неможливість здійснити процедуру щодо реєстрації права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Судом встановлено, що позивач у відповідності з діючим законодавством, звернулася щодо прийняття спадщини, однак отримати свідоцтва про право на спадщину позбавлена можливості, у звязку з тим, що незалежно від її волі виникли обставини, які унеможливлюють нотаріально посвідчити процедуру прийняття позивачем спадкового майна.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН НОМЕР_1), після смерті ОСОБА_3, яка померла 14.07.2011 року, в порядку спадкування за законом право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок під номером 55, який розташований по вулиці Борисівська в селі Новопетриківка Великоновосілківського району Донецької області із прилеглими господарськими будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г.М. Яненко