Справа № 595/737/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Ковалівському Б.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивачка просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, відносно дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мотивуючи тим, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, матеріальної допомоги їм не надає, не цікавиться їх фізичним, духовним та моральним розвитком.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви позов визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач записаний їх батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Зеленською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим Зеленською сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

ОСОБА_2 ухиляється від обов'язків по вихованню та забезпеченню своїх дітей.

Згідно довідки від 19.04.2018 року, виданої Зеленською ЗОШ І-ІІ ступеня, вбачається, що батько ОСОБА_2 не брав участі у загальношкільних заходах та батьківських зборах. Оплату за харчування дітей у школі здійснювала мати.

Відповідно до повідомлення ПАТ «Укрпошта» № 201-04-349 від 23.04.2018 року, за період з листопада 2016 року і по даний час, через відділення поштового зв'язку Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» на ім'я ОСОБА_1 не надходили грошові перекази, відправником яких був ОСОБА_2

Відповідно до інформації, наданої Бучацьким міжрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, заборгованість відповідача по аліментах станом на 21.12.2017 року становить 28235,56 грн.

Згідно висновку Бучацької районної державної адміністрації № 01-863/01.01-22 від 04.07.2018 року, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з положень ст. 164 Сімейного кодексу України, особа може бути позбавлена судом батьківських прав якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач вихованням та утриманням своїх неповнолітніх дітей не займається, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, їх матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вжиття таких заходів є необхідним в інтересах дітей.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,200,268,280-282 ЦПК України, ст.ст.150,152,155,164 Сімейного Кодексу України, ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_2, жителя с.Новоставці, Бучацького району, Тернопільської області, батьківських прав щодо неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора