АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 722/1523/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Побережна О. Д.,

встановив:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 15 серпня 2012 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 житлової кімнати №1-4, площею 16 кв.м. та криниці, які розташовані по АДРЕСА_1.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 656 ЦК предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому

Частиню 1 статті 657 ЦК України передбачено обов`язкова письмова форма та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відповідно до статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 663 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до частин 1-2 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно частини 2 статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 7 липня 2011 року визнано мирову угоду, укладену 7 липня 2011 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 у цивільній справі № 2-421/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та житлового будинку.

Житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 та перебували у їхній спільній частковій власності було розподілено наступним чином:

- позивачці ОСОБА_1 виділено коридор 1-1, площею 9,5 кв. м, вартістю 15 138 гривень, житлова кімната 1-2, площею 7,20 кв.м., вартістю 11 473 гривні, прихожа 1-3, площею 20,40 кв.м., вартістю 32 506 гривень, житлова кімната 1-5, площею 8,30 кв.м., вартістю 13 226 гривень, житлова кімната 1-6, площею 8.80 кв.м., вартістю 14 022 гривень, коридор 1-7, площею 4,20 кв.м., вартістю 6 692 гривень, комора 1-9, площею 5,20 к.в.м., вартістю 8 286 гривень, кухня 1-101, площею 17,10 к.в.м., вартістю 27 248 гривень, приміщення Мс, площею 16,0 кв.м., вартістю 25 495 гривень, підвал Пд, вартістю 26 244 гривень;

- відповідачу ОСОБА_2 виділено житлову кімнату 1-4, площею 16 кв.м., вартістю 25 495 гривень, гараж літ. Б, вартістю 34 672 гривень, літню кухню літ. Б., вартістю 31 942 гривень, сарай літ. Г., вартістю 22 006 гривень, сарай літ. Д, вартістю 18 249 гривень.

У спільній сумісній власності та спільному користуванні сторін залишилися вбиральня літ. Е, вартістю 348 гривень, колодязь №3, вартістю 2786 гривень, огорожа №1-2, вартістю 3065 гривень.

Сторони домовилися, що земельна ділянка, площею 0,25 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, нормативна оцінка якої становила 26 793 гривень, буде поділена між ними пропорційно до поділу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами (а.с.9-11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №117854183, сформованого 21 березня 2018 року державним реєстратором Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. 29 січня 2018 року було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на 58/100 часток спірного нерухомого майна, а саме на житлову кімнату 1-4, гараж літ. Б, літню кухню літ. Б., сарай літ. Г., сарай літ. Д. (а.с.62).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про безпідставність позову.

Судом правильно встановлено, що на час звернення до суду з позовом відповідач ОСОБА_2 не був власником майна, оскільки відповідна державна реєстрація права власності на майно, яке йому було виділено на підставі ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 7 липня 2011 року була проведена тільки 29 січня 2018 року.

Сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору купівлі -продажу нерухомого майна, а саме його предмета та ціни. У зв'язку з цим відповідач відмовився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Враховуючи наведені вище обставини суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Помилковими є аргументи апеляційної скарги про те, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі -продажу нерухомого майна.

Вказаний аргумент спростовується показаннями відповідача ОСОБА_2 допиту в якості свідка та письмовою відповіддю приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О.Ю. від 16 червня 2017 року за №74/01-16 (а.с.22).

З пояснень позивачки, які вона давала в ході судового розгляду справи, вбачається, що вона не погоджувалася купляти господарські будівлі, які належать відповідачу та є приналежністю спірного житлового будинку як головної речі за ціною, яку пропонував ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 16 липня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна