Провадження № 2/752/1794/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05.07.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Конельської А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ,Товариства з обмеженою відповідальністб "Фінансова компанія "Новотех", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, Департамент Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,ТОВ "ФК "Новотех" треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, Департамент Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень про визнання виконавчого напису недійсним.

В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог вказує, що 25.04.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено генеральний договір про здійснення кредитування № 665/007-5142 від 25.04.2007 року. Відповідно до умов договору кредитора надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в розмірі 3659000,00 швейцарських франків зі сплатою 9,5 % річних та комісій в розмірі та в порядку, визначеному додатковою угодою № 1 до цього договору з кінцевим терміном повернення кредитного ліміту до 24.04.2017 року. 10.06.2011 року сторонами було укладено додаткову угоду до додаткової угоди № 1 до кредитного договору, якою сторони передбачили кінцевий термін повернення кредитного ліміту до 24.04.2020 року. Позивач дізнався, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебуває виконавчий напис від 11.10.2016 року, виданий приватним нотіраусом Осипенком Д.О. про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 1516237,86 швейцарських франків на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Позивач зазначає, що нотаріус вчинив виконавчий напис не перевіривши безспірність розміру заборгованості та наявності всіх необхідних документів для цього, зокрема зазначає, що він не отримував від відповідача будь-яких документів, зокрема, про дострокове погашення заборгованості по кредиту. На підставі викладеного просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотіраусом Осипенком Д.О. про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 1516237,86 швейцарських франків на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з викладених в позові підстав.

Відповідач ПАТ "Укрсоцбанк" явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відповідач ТОВ "ФК "Новотех" направив до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та заяву про визнання позову.

Треті особи явку своїх представників не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались.

Враховуючи викладене, вислухавши думку представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та третіх осіб.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

З огляду на викладене, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 25.04.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено генеральний договір про здійснення кредитування № 665/007-5142 від 25.04.2007 року. Відповідно до умов договору кредитора надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в розмірі 3659000,00 швейцарських франків зі сплатою 9,5 % річних та комісій в розмірі та в порядку, визначеному додатковою угодою № 1 до цього договору з кінцевим терміном повернення кредитного ліміту до 24.04.2017 року.

10.06.2011 року сторонами було укладено додаткову угоду до додаткової угоди № 1 до кредитного договору, якою сторони передбачили кінцевий термін повернення кредитного ліміту до 24.04.2020 року.

11.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» прострочений до сплати кредит в сумі 1516237 швейцарських франків 68 сантимів. Зазначена сума підлягає сплаті по додатковій угоді № 1 до Генерального договору про здійснення кредитування № 65/007-514 від 25.04.2007 року (зі всіма змінами та доповненнями), укладеній 25.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (а.с.122).

При вчиненні напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу посилається на статтю 87-89 Закону України "Про нотаріат" та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, але при цьому у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання та підтверджують отриманням ним даної вимоги.

На думку суду, у даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, безпірність правовідносин та безпірність заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису.

Заборгованість, яка значиться у виконавчому написі не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування, оскільки відсутні чіткі періоди нарахування пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

02.02.2017 року між ПАт "Украсоцбанк" та ТОВ "ФК "новотех" було укладено договір факторингу за умовми якого Фактор зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов"язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржника за Основним договором в розмірі та на умовах передбачених цим Договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому позивач має право на відшкодування відповідачем понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 604 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 76-81, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новотех", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, Департамент Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, реєстровий номер в реєстрі нотаріальних дій № 6632 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», - грошових коштів у розмірі 1516237 швейцарських франків 68 сантимів по додатковій угоді № 1 до Генерального договору про здійснення кредитування № 65/007-514 від 25.04.2007 року (зі всіма змінами та доповненнями), укладеній 25.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дінв здня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 10.07.2018 року.

Головуючий Н.П. Чередніченко