Справа № 567/560/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

20 серпня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17824,77 грн. звернулось АТ КБ "ПриватБанк".

В обґрунтування позову АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідно до укладеного між ним та ОСОБА_1 договору від 01.02.2010 року остання отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначає, що відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Вказує, що згідно п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів та ст.ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, позивач просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором станом на 28.03.2018 року на суму 17824,77 грн., яка складається: 1776,61 грн. заборгованість за кредитом; 11493,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3230 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 824,99 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглянути справу без його присутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до п.1 ч.8 ст.128, ч.11 ст.128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позов у встановлений строк відповідач не подала. За клопотанням представника позивача, згідно ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, вважає, що позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2010 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 7% від суми заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості).

У разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню, яка є сумою базової процентної ставки за договором, розділеної на 30 і нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць і нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше (довідка про умови кредитування звикористанням кредитних карт "Універсальна 55 днів пільгового періоду").

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

Одночасно, п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона була ознайомлена та згідна з Умовами надання банківських послуг і Тарифами банку. Підписавши вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, сторони узгодили, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами банку складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, використовувала кредитні кошти, а також здійснювала періодичне погашення заборгованості з 30.03.2010 по 04.07.2012, що підтверджується заявою відповідача та розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вбачається, що сторони досягли згоди по всіх істотних умовах кредитного договору б/н від 01.02.2010 року, підписали його, а тому такі умови кредитного договору є обов'язковими для виконання.

Вказаний договір відповідає вимогам ст.634 ЦК України.

Відповідно до п.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід"ємною частиною договору, визначено що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов"язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов"язків за договором.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором.

Оскільки кредитним договором було передбачено повернення коштів щомісячними платежами, а ОСОБА_1 дані умови порушила, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України з неї слід стягнути заборгованість по кредиту в розмірі 1776,61 грн.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Кредитним договором визначено, що ОСОБА_1С отримала кредит зі сплатою 2,5 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Станом на 28.03.2018 року борг по процентам за користування кредитом становив 11493,17 грн. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався та будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

При укладенні кредитного договору сторони погодили, що у разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню, яка є сумою базової процентної ставки за договором, розділеної на 30 і нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць і нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по пені нараховувалась банком з червня 2010 року.

Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання перед банком порушила, то відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна 55 днів пільгового періоду" та вимог ст.549 ЦК України з неї на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню пеня в розмірі 3230 грн.

Одночасно, при укладенні кредитного договору від 01.02.2010 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів більш ніж на 30 днів ОСОБА_1 зобов'язалася сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми позову (п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг), в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та в розмірі 824,99 грн. (процентна складова).

Водночас суд вважає, що вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення із ОСОБА_1 окрім неустойки, ще і штрафів, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Водночас, згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення штрафів в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 824,99 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 16499,78 грн., тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню судовий збір в розмірі пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 1631,08 грн.

На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (Рівненська область, Острозький район, с.Михайлівка, вул.8 Березня, 6, НОМЕР_1, виданий 31.01.2003 р. Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (м.Київ, вул.Грушевського, 1 д, ) 16499 грн. 78 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 1776 грн. 61 коп. заборгованість за кредитом, 11493 грн. 17 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3230 грн. заборгованості за пенею та 1631 грн. 08 коп. витрат на сплату судового збору.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 серпня 2018 р.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_2