справа №619/2322/15-ц
провадження №2/619/1090/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.09.2018 р. Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого-судді Калмикової Л.К.
за участю секретаря судового засідання- Кравченко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» , третя особа- ОСОБА_1, про визнання поруки припиненою ,-
Позивач звернувся до суду 04.06.2015 року із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як солідарних боржників, заборгованість за Кредитним договором в сумі 129983,61 грн., з яких заборгованість за кредитом - 116992,77 грн., заборгованість за відсотками - 8790,84 грн., заборгованість по щомісячній комісії - 4200,00 грн.
В обгрунтування позову послався на те, що відповідно до кредитного договору № КАВБКФ/1013189.2 від 12.07.2013 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 120000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором на термін до 11.07.2016 року. У порушення зазначених вимог відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідач ОСОБА_2 є поручителем по вказаному кредитному договору відповідно до договору поруки від 12.07.2013 року, а тому несе солідарну відповідальність за невиконання зобов'язання ОСОБА_1
Враховуючи положення ст.193 Цивільного процесуального кодексу України, згідно до яких відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву; зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, суд прийняв зустрічну позовну заяву до розгляду та об'єднав в одне провадження з первісним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі, просить провести судовий розгляд за його відсутності.
Представник відповідачів ОСОБА_4 надав письмовий відзив, в якому посилається на відсутність у позивача права на дострокове стягнення кредитної заборгованості, припинення в певній частині поруки відповідача ОСОБА_2, необґрунтованість та недоведеність наданого позивачем розрахунку позовних вимог, а також з врахуванням часткової оплати заборгованості відповідачем ОСОБА_1, в задоволенні позову банку просив відмовити
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини у справі.
Між позивачем - Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» - та відповідачем ОСОБА_1 12.07.2013 року укладено кредитний договір № КАВБКФ/1013189.2, за яким банк зобов'язується надати позичальнику в тимчасове користування довгостроковий кредит, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити комісії банку і проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, встановлених даним кредитним договором (п.1.1). Сума кредиту, що надається, становить 120000,00 грн. (п.1.2). Кредит надається з 12 липня 2013 р. до 11 липня 2016 р. (п.1.3). Процентна ставка за користування кредитом становить 7,000% річних. Проценти нараховуються за кожний календарний день за методом «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у році (п.1.5).
Відповідно до п.3.1 кредитного договору кредит, наданий за даним договором, забезпечується заставою автомобілю SUZUKI GRAND VITARA 2006 року випуску та порукою ОСОБА_2.
За п.4.2 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за договором (кредит, відсотки за користування кредитом, суми комісій) у строки, визначені Графіком і цим договором. При цьому за п.4.3 кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити банку у день видачі грошових коштів через касу банку - комісію за касове обслуговування у розмірі 0,00% від суми кредиту, що видається; щомісячно не пізніше останнього числа поточного місяця - комісію за супровід кредитного договору у розмірі 0,7% від суми кредиту, вказаної у п.1.2 договору.
За п.4.4 кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості (відповідно до п.5.3) позичальник сплачує банку 14,00 відсотків річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення.
За п.5.2 кредитного договору заборгованість за процентами, нарахованими, але несплаченими на дату погашення за Графіком, вважається простроченою, починаючи з першого дня, наступного за датою погашення за Графіком.
За п.5.3 кредитного договору заборгованість за кредитом, несплачена у строки відповідно до п.4.2 цього Договору, вважається простроченою, починаючи з першого дня, наступного за датою погашення по Графіку, у сумі, що перевищує залишок заборгованості, вказаний у Графіку на дату погашення.
За п.5.4 кредитного договору заборгованість за комісіями, несплачена у строки відповідно до п.4.3 цього договору, вважається простроченою, починаючи з першого дня, наступного за встановленою Договором датою сплати комісії.
За п.6.3 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення та повернення виданих кредитних коштів, сплати процентів, нарахованих за кредитом, комісій, неустойок і збитків у випадку, зокрема, непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску по кредиту згідно Графіка; недотримання позичальником умов цього договору; несплати позичальником комісій (штрафу та пені), передбачених кредитним договором.
Про намір дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, сплати неустойок і збитків, банк письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов'язаний протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії, неустойку, передбачені цим Договором.
За ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У порушення зазначених вимог відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Відповідно до довідки про заборгованість ОСОБА_1 станом на 15.05.2015 року, наданої позивачем, заборгованість за кредитним договором перед банком складає 129983,61 грн., з яких заборгованість за кредитом - 116992,77 грн., заборгованість за відсотками - 8790,84 грн., заборгованість по щомісячній комісії - 4200,00 грн.
Разом з тим позивачем зазначено та підтверджується наданими доказами, що постановою правління Національного Банку України від 23.04.2015 року № 265 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Укрбізнесбанк».
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті.
Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.
До банківських послуг належать:
1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб;
2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах;
3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.
Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.
У зв'язку із викладеним за період, починаючи з 23.04.2015 року, позивач не мав банківської ліцензії та відповідно не мав права здійснювати банківську діяльність, тобто зокрема нараховувати позивачу до сплати відсотки та комісію за кредитним договором. Відповідно до довідки про заборгованість ОСОБА_1 станом на 15.05.2015 року, наданої позивачем, розмір нарахувань по відсоткам за основним боргом за період з 23.04.2015 року по 15.05.2015 року визначено судом в сумі 348,58 грн., розмір нарахувань по відсоткам за простроченим боргом - 783,14 грн., розмір боргу по комісії за той же період - 1484,00 грн, в якій частині позивачу має бути відмовлено в позові.
Таким чином, суд погоджується з правомірністю розрахунку позовних вимог позивача в частині заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 127367,59 грн., з яких заборгованість за кредитом - 116992,77 грн., заборгованість за відсотками - 7658,82 грн., заборгованість по щомісячній комісії - 2716,00 грн.
Відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також не спростовано належними доказами розрахунок заборгованості, наданий позивачем.
Із змісту п.5.5 кредитного договору зрозуміло, що грошові кошти, отримані у погашення заборгованості за Договором, направляються Банком у погашення зобов'язань Позичальника у наступній послідовності: прострочена заборгованість за комісіями; прострочена заборгованість за процентами згідно графіку; прострочена заборгованість за кредитом згідно графіку; поточна заборгованість за комісіями; поточна заборгованість за процентами, нарахованими на фактичну дату погашення; проценти, нараховані до найближчої дати погашення за графіком, строк сплати яких не настав; поточна заборгованість за кредитом.
З цього видно, що сплачені відповідачем ОСОБА_1 під час розгляду справи кошти в першу чергу мають бути зараховані в погашення заборгованості за комісією в сумі 2716,00 грн. та процентами в сумі 7658,82 грн. (повністю), а залишок має бути зарахований в рахунок заборгованості за кредитом.
Вирішуючи питання про солідарне стягнення заборгованості також з відповідача ОСОБА_2, суд виходить з наступного.
Між позивачем - Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» - та відповідачем ОСОБА_2 12.07.2013 року укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язується солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором № КАВБКФ/1013189.2 від 12 липня 2013 р. (далі по тексту - Кредитний договір), укладений між банком і ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (далі по тексту - Боржник) на суму 120000,00 (сто двадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень зі сплатою 7,000% річних, із встановленим строком погашення до 11 липня 2016 р. (п.1.1).
За п.2.1 договору поруки поручитель зобов'язується у разі невиконання або неналежного виконання Боржником своїх зобов'язань перед банком за Кредитним договором, в триденний термін з моменту отримання письмового повідомлення банку про це погасити заборгованість Боржника по сумі платежів (сума кредиту і відсотків за користування кредитом) і штрафним санкціям у разі їх застосування до Боржника.
За п.4.1 договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором Боржник і поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники.
За п.3.1 договору поруки договір набуває чинності з моменту його підписання.
За п.3.2 договору поруки дія договору припиняється з моменту повного виконання Боржником або поручителем боргових зобов'язань перед банком.
За ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Розглядаючи зустрічний позов відповідача ОСОБА_2 про припинення її поруки в частині платежів, які підлягають до сплати станом на 04 грудня 2014 року, суд виходить з наступного.
Частиною 4 ст.559 Цивільного кодексу України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Договором поруки від 12.07.2013 року строк припинення поруки не встановлений. При цьому суд погоджується із представником відповідача в тому, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За таких обставин умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки.
П.4.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується в процесі користування кредитом дотримуватись принципів кредитування: строковості, платності, забезпеченості. При погашенні заборгованості за даним договором дотримуватись графіку погашення (надалі - Графік), приведеного у Додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього Договору.
Із змісту Додатку № 1 до кредитного договору «Плановий графік погашення кредиту і оплати комісій, відсотків без урахування вартості послуг сторонніх організацій» видно, що кредит має бути погашений частинами шляхом внесення щомісячних платежів, строки погашення кожного окремого щомісячного платежу визначаються сторонами у Кредитному договорі та додатку № 1.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі № 6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
Згідно постанови Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.
Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 21 січня 2015 року) пред'явити вимоги до поручителя.
У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Позивач звернувся із позовом 04.06.2015 року, а тому порука відповідача ОСОБА_2 в силу закону припинилась стосовно усіх платежів по кредитному договору, які були простроченими за 6 місяців до дати подання позову, тобто станом на 04.12.2014 року.
З урахуванням викладеного суд погоджується із обґрунтованістю зустрічних позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 частково, виходячи з наступного.
За ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 261,526,554,559,1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 280, 281, 285, 293, 294 ЦПК України, суд,
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Визнати припиненою поруку за договором поруки № КАВБКФ/1013189.2 від 12.07.2013р в частині платежів, які підлягають до сплати станом на 04.12.2014.
Стягнути в рівних частинах зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1762,00 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1762,00 грн.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України- протягом 30 днів до Апеляційного суду Харківської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІК НОМЕР_1, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІК НОМЕР_2, проживаючої за адресою : АДРЕСА_1
Повний текст рішення виготовлено 07.10.2018.
Суддя Л. К. Калмикова