Справа № 750/8965/18
Провадження № 6/750/132/18
У Х В А Л А

28 серпня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.,

за участі секретаря судового засідання Юрченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Старшого територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

23.08.2018 року головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Старшого територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що заборгованість за виконавчим документом № 2-3123/10 не погашена.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Сторони виконавчого провадження не викликалися, відповідно до вимог статті 441 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Старшого територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України заборгованість у сумі 182279 грн. 83 коп.

Державним виконавцем надіслано на адресу суду лише саме подання про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Жодних матеріалів виконавчого провадження в тому числі і відомостей щодо надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника державним виконавцем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст.. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже державному виконавцю надано право не в будь-якому разі звертатись із поданням до суду, а тільки в разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань. Під поняттям «ухилення» від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність коштів, майна тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини. На момент звернення з поданням до суду, факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження

Виходячи зі змісту п.5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань можливе лише за наявності умислу. Адже у цьому випадку особа усвідомлює протиправний характер своєї дії або бездіяльності , передбачає її суспільно шкідливі наслідки і бажає (або свідомо припускає) їх настання, що свідчить про наявність як інтелектуальної, так і вольової ознаки у поведінці особи. Отже, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено зворотне.

Враховуючи вищевикладене вказане подання не підлягає задоволенню, оскільки державним виконавцем не надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання рішень суду, а ЦПК України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання..

На момент звернення з поданням до суду, факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Державним виконавцем не надано суду жодних доказів того, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження та на його адресу надсилалася постанова про відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 258, 259, 260,261, 353-354, 441 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Старшого територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернігівської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.В. Литвиненко