Справа № 604/477/18
Провадження № 2/604/240/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі : головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участі секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 травня 2018 року звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, встановленого Підволочиським районним судом на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 16 жовтня 1993 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який розірвано 14 вересня 2004 року. Під час перебування у шлюбі у них народилося четверо дітей: ОСОБА_3, 2001 р.н., ОСОБА_4, 1994 р.н., ОСОБА_3, 1994 р.н., ОСОБА_5, 1996 р.н. Згідно рішення Підволочиського районного суду від 13 жовтня 2006 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дітей до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину. Відповідач свідомо та умисне ухилявся від сплати аліментів, у зв'язку з чим станом на 24 квітня 2018 року заборгованість згідно виконавчого листа № 2-475 від 13 жовтня 2006 року становить 19651,40 грн. На даний час дочки досягли повноліття. Неповнолітній син ОСОБА_6 залишився проживати з матір'ю, потребує значних витрат, оскільки з 2016 року є дитиною інвалідом, з 05 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні, переніс чотири оперативних втручання, вартість лікування склала 6079,42 грн. Для реабілітації сина необхідне спеціальне харчування, ліки, на які потрібні кошти в розмірі більше 3000 грн щомісячно. Усі турботи по утриманні сина несе позивач, яка не в змозі забезпечити його усім необхідним, включаючи одяг, взуття та канцелярське приладдя. Відповідач, в свою чергу, протягом тривалого часу сплачує аліменти у розмірі 368 грн., у додаткових витратах на дитину участі не бере. Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів, не одружений, інших осіб на утриманні немає, звільнився з роботи та має намір виїхати за кордон, на неодноразові звернення щодо аліментів та додаткових витрат не реагує, позивач просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно відзиву на позов відповідач заявлені позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати вимогам ст. 182 СК України. Стверджує, що за період перебування сина в лікарні намагався надавати дитині допомогу різного виду: купував лікарські засоби, шукав донорів, оплачував їх послуги, надавав грошові кошти, проте квитанцій не зберігав. Також, незважаючи на те, що проживає окремо від сина, належним чином виконує батьківські обов'язки, сплачує аліменти, купує дитині одяг та продукти харчування. Крім того, через втрату працездатності 29 липня 2017 року та надто малий дохід дійсно виплачував аліменти не в повному розмірі, у зв'язку з чим має заборгованість, проте не у такому розмірі, як зазначає позивач. Таким чином розрахунок заборгованості по несплаті аліментів, визначений позивачем, не відповідає дійсності. Щодо визначення розміру аліментів просить врахувати те, що на його утриманні перебуває дружина, з якою спільно проживають без реєстрації шлюбу з 2006 року, мати пенсіонер, яка має значні проблеми зі здоров'ям, а тому аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. для нього є непосильною сумою та поставить його у важке становище.

У відповідності до відповіді на відзив представник позивача зазначає, що станом на 08 червня 2018 року заборгованість відповідача згідно виконавчого листа про стягнення аліментів становить 19273,40 грн., що свідчить про ухилення відповідачем від сплати аліментів. Втрата працездатності відповідачем не є причиною для утворення такої заборгованості, оскільки травму останній отримав, як він стверджує, лише у 2017 році. Факт перебування на утриманні ОСОБА_2 його дружини, її онуки та матері не підтверджено жодними доказами. Крім того, згідно чинного законодавства батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а також у випадку непрацездатності. Таким чином, враховуючи те, що син відповідача неповнолітній, має інвалідність, батько ставить обов'язки по утриманні сина в залежність від ряду другорядних факторів, уже присуджені аліменти виплачує нерегулярно, не в повному обсязі, на усні звернення надавати кошти на утримання сина чи на додаткові витрати ухиляється, а тому вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн щомісяця, починаючи з 05 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно заперечення на відповідь на відзив відповідач повністю підтримує обставини, викладені у відзиві на позов, просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги в частині зміни розміру та виду стягнення аліментів визнає, заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2500 грн., починаючи з 2016 року, просить справу розглянути без його участі.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

Згідно рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2006 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя АДРЕСА_2 на її користь на утримання дітей: дочок ОСОБА_7 і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 68 грн. в місяць до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину.

Як убачається із довідки про склад сім'ї № 466 від 22 березня 2018 року ОСОБА_1 зареєстрована разом із дітьми: син ОСОБА_3, 2001 р.н., донька ОСОБА_4, 1994 р.н., донька ОСОБА_3, ОСОБА_5, в житловому будинку АДРЕСА_1

Згідно посвідчення НОМЕР_3, виданого 22 листопада 2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 є дитиною інвалідом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184 СК України).

Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно частини перша статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того не може заперечуватися право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також, у відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.178 ЦПК України, відзив повинен містити зокрема - перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Відповідач у відповіді на позов зазначає, що внаслідок травми 29 липня 2017 року втратив працездатність , отримує малий дохід, на його утриманні перебуває дружина, з якою спільно проживають без реєстрації шлюбу з 2006 року, мати пенсіонер, яка має значні проблеми зі здоров'ям, а тому аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. для нього є непосильною сумою та поставить його у важке становище. На підтвердження подав акт від 06 червня 2018 року, згідно якого ОСОБА_2 проживає із дружиною ОСОБА_9, трудову книжку, згідно якої ОСОБА_2 звільнений за останнім місцем роботи 06 листопада 2017 року, а також довідки сімейного лікаря від 31 травня 2018 року та 05 червня 2018 року, у відповідності до яких мати відповідача ОСОБА_10, 1951 р.н., перебуває на диспансерному обліку з привиду ішемічної хвороби серця, та на «Д «обліку в окуліста, у зв'язку з чим потребує постійного медикаментозного та амбулаторного лікування.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін і їх неповнолітньої дитини, тієї обставини, що обов'язок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовні вимоги про зміну способу та розміру аліментів підлягають до задоволення. При цьому суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1944 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.

На основі викладеного суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів за період з 05 липня 2016 року, суд враховує, що статтею 191 СК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно зі ст. 194 СК України: 1. Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. 2. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. 3. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. 4. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. 5. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. 194-197 СК України та ст. 74 Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання сина на підставі рішення суду, яким з нього стягнуто аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто у даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з одного з подружжя відбувалося за рішенням суду.

Позивач у позовній заяві наводить розрахунок заборгованості по аліментах, при цьому з моменту присудження аліментів позивач з позовом до суду про збільшення їх розміру не зверталася.

Докази, які б підтверджували, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати суду не надані.

Згідно з роз'ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи, що судом, вже прийнято рішення про стягнення аліментів, будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених зазначеною нормою права, які б давали правові підстави для стягнення аліментів за минулий час, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто, тому, позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час, а саме за період з 05 липня 2016 року задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

На підставі ст.180-183,192 СК України, абз. 3 п. 17 постанови ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.10,57,60,88169,208,209, ст.212-215,218ст.224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів згідно рішення Підволочиського районного суду від 13 жовтня 2006 року, яким збільшено розмір аліментів, які стягаються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей:дочок ОСОБА_4 і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 68 грн в місяць до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину, визначивши до стягнення розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2006 року по цивільній справі № 2-475/2006 та стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, жительки АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, в дохід держави 704, 80 гривень судового збору .

Виконавчий лист по справі № 2-475-2006 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів повернути в Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків