АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1817/18Головуючий по 1 інстанції - Калієвський І.Д.
Категорія: 23 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В.( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кролікофф»;

відповідач - ОСОБА_3; Товариство з обмеженою відповідальністю «Профістарс»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Калієвського І.Д. у залі Маньківського районного суду Черкаської області № 2 о 12 год., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кролікофф» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Профістарс» про визнання договору недійсним, - :

в с т а н о в и в :

03.05.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кролікофф» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Профістарс» про визнання договору недійсним.

Позивач у обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 12 квітня 2018 року ОСОБА_3 було укладено із Товариством з обмеженою відповідальністю «Профістарс» договір про відступлення права вимоги.

Згідно до п. 1.1 Спірного договору: «За цим договором Первісний кредитор (ТОВ «Профістарс») відступає, а новий кредитор (ОСОБА_3,) приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором оренди транспортного засобу від 01.10.2010 року б/н, укладеним між первісним кредитором та ТОВ «Кролікофф».

Позивач посилається, що дійсно між ТОВ «Кролікофф» та ТОВ «Профістарс» 01.10.2010 року був укладений договір оренди транспортного засобу б/н, згідно з положеннями якого ТОВ «Профістарс» передає, а позивач приймає у строкове платне користування транспортний засіб - вантажний автомобіль бортовий.

Однак сторони погодили у договорі, що згідно до 6.4. договору оренди транспортного засобу від 01.10.2010 року, відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за договором однією з сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження з іншою стороною. Тому, оскільки позивач ТОВ «Кролікофф» та ТОВ «Профістарс» погодили у п. 6.4. договору оренди транспортного засобу від 01.10.2010 року, що заміна кредитора у даному зобов'язанні відбувається виключно за умови письмового погодження з іншою стороною, вважають, що відповідачем порушено умови договору та права позивача. Вказує, що позивач ТОВ «Кролікофф» свого погодження на відступлення права вимоги за Договором оренди транспортного засобу від 01.10.2010 року не надавав, листів від ТОВ «Профістарс» з проханням погодити факт заміни кредитора у зобов'язанні не отримував. Про укладення спірного договору позивач дізнався у момент отримання позовної заяви від ОСОБА_3 про стягнення боргу, а право вимагати сплати боргу було набуто ним на підставі спірного договору, що і змусило ТОВ «Кролікофф» звернутися з даним позовом до суду про визнання недійсним договору від 12 квітня 2018 року.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року позовні вимоги ТОВ «Кролікофф» - задоволено.

Визнано договір про відступлення права вимоги від 12 квітня 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІСТАРС» (вул. Верховної Ради,, буд. 22, м. Київ, ) та фізичною особою ОСОБА_3, (ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1) - недійсним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що, на його думку, рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12.09.2018 року є незаконним та необґрунтованим через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що стало наслідком незастосування відповідних норм права. ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції в порушення вимог статтей 228,229, 235 ЦПК України не досліджено обставину повернення транспортного засобу від орендаря на користь орендодавця, а також доказ, який підтверджував повернення ТОВ «Кролікофф» транспортного засобу ТОВ «Профістар» та не відображено це у рішенні. Також ОСОБА_3 звертає увагу на те, що судом першої інстанції не досліджено обставин, які передували поверненню транспортного засобу від ТОВ «Кролікофф» до орендодавця - ТОВ «Профістар», та судом першої інстанції не з`ясовано чи був договір оренди транспортного засобу від 01.10.2010 року б/н діючим на дату укладення договору про відступлення права вимоги, або дія договору оренди закінчилась через розірвання.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати повністю рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12.09.2018 року по справі № 701/379/18-ц та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кролікофф» у задоволенні позову. Стягнути з ТОВ «Кролікофф» сплачений судовий збір у розмірі 2 643 грн.

14 листопада 2018 року на адресу апеляційного суду Черкаської області від ТОВ «Кролікофф» надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві директор ТОВ «Кролікофф» - Цюрупа О.В. зазначає, що, на його думку, суд першої інстанції цілком правомірно зробив висновок, що за відсутності згоди боржника (ТОВ «Кролікофф»), договір про відступлення права вимоги від 12.04.2018 року є недійсним. Також директор ТОВ «Кролікофф» - Цюрупа О.В. акцентує увагу на тому, що чинне законодавство не містить підстав для припинення договору оренди транспортного засобу (договору найму) як «повернення наймодавцю об`єкта оренди». Не містить такої підстави і договір оренди. Цюрупа О.В. зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази відносно того, що ТОВ «Профістарс» направляв на адресу ТОВ «Кролікофф» повідомлення про відмову від договору.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про день ь та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повістками про вручення.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право : скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи у сукупності, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про визнання договору недійсним, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог, наявних в матеріалах справи доказів, врахувавши той факт, що в матеріалах справи відсутні докази належного узгодження з позивачем відступлення права вимоги, обов`язковість якого передбачено договором оренди транспортного засобу, тому наявні підстави для визнання договору недійсним.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону. Суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, не надав належну оцінку зібраним доказам, не вірно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивачем ТОВ «Кролікофф» та відповідачем ТОВ «Профістарс»» 01.10.2010 року був укладений договір оренди транспортного засобу б/н, згідно з умовами якого ТОВ «Профістарс» передає, а позивач ТОВ «Кролікофф» приймає у строкове платне користування транспортний засіб - вантажний автомобіль бортовий (а.с.4-5).

Відповідно до пункту 5.1 договору оренди транспортного засобу від 01 жовтня 2010 року договір підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін (а.с.5).

Згідно пункту 5.2. вищезазначеного договору договір набуває чинності у момент, визначений п. 5.1. (у разі якщо договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення) та діє до 31 серпня 2011 року (а.с.5).

Відповідно до 6.4. договору оренди транспортного засобу від 01.10.2010 року, відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за договором однією з сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження з іншою стороною (а.с. 5).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивач ТОВ «Кролікофф» та відповідач ТОВ «Профістарс» погодили у п. 6.4. договору оренди транспортного засобу від 01.10.2010 року, що заміна кредитора у даному зобов'язанні відбувається виключно за умови письмового погодження з іншою стороною.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 12 квітня 2018 року ОСОБА_3 було укладено із ТОВ «Профістарс» договір про відступлення права вимоги (а.с. 3).

Відповідно до п. 1.1 даного договору первісний кредитор (ТОВ «Профістарс») відступає, а новий кредитор (ОСОБА_3,) приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором оренди транспортного засобу від 01.10.2010 року б/н, укладеним між первісним кредитором та ТОВ «Кролікофф».

Із змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог про визнання договору недійсним про відступлення права вимоги від 12 квітня 2018 року, укладеного між ТОВ «Профістарс» та фізичною особою ОСОБА_3, позивач ТОВ «Кролікофф» вказує, що свого погодження на відступлення права вимоги за договором оренди транспортного засобу від 01.10.2010 року у відповідності до п 6.4 договору не надавав, листів від ТОВ «Профістарс» з проханням погодити факт заміни кредитора у зобов'язанні не отримував.

Відповідно до статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Отже, відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Апеляційний суд приймає до уваги, що в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі від 01 жовтня 2010 року, у якому вказано, що представник ТОВ «Профістарс» (орендодавець), в особі директора ОСОБА_3 передав, а представник ТОВ «Кролікофф» (орендар), у особі виконавчого директора Коваленко Андрія Миколайовича прийняв наступний технічний засіб: вантажний бортовий Богдан DF20, № кузова Y6JDF20005J000086. Також у матеріалах справи наявний акт приймання-передачі транспортного засобу згідно договору найму (оренди) транспортного засобу від 28 березня 2018 року. У даному акті зазначено, що ТОВ «Профістарс» (орендодавець), у особі Товбулатова Ангора Шаідовича, який діє на підставі доручення від 27.03.2018 року та ТОВ «Кролікофф», у особі директора Цюрупи Олександра Володимировича, який діє на підставі статуту, (орендар), разом іменовані сторони, склали акт про наступне: 1.Сторони визнають та підтверджують, що орендар повернув, а орендодавець прийняв транспортний засіб - вантажний автомобіль бортовий, марка та модель Богдан DF20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, об`єм двигуна 3707, номер кузова НОМЕР_3 у стані не гіршому, ніж на час передачі його орендарю в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. 2. Сторони підтверджують, що не мають та не будуть мати у майбутньому майнових претензій одна до одної, а також не мають претензій до технічного стану транспортного засобу.3. Акт складено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу по одному для кожної з сторін (а.с. 6-7).

Виходячи з викладеного, апеляційний дійшов висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, звертаючи увагу, що згідно до п.2.3.9. договору оренди транспортного засобу від 01 жовтня 2010 року, після закінчення дії договору (або після його дострокового розірвання) протягом 1-го календарного дня необхідно повернути орендодавцю предмет оренди у тому ж стані, у якому останній був переданий в оренду (з урахуванням нормального зносу), на підставі акта приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється їх печатками.

Отже, повернення ТОВ «Кролікофф» транспортного засобу відповідачу, яке підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу від 28 березня 2018 року свідчить про те, що відбулося закінчення дії або дострокове розірвання договору оренди. Таким чином, апеляційний суд вважає, що згідно пункту 2.3.9 договору оренди транспортного засобу від 01 жовтня 2010 року, спочатку відбулося закінчення дії або дострокове розірвання договору оренди транспортного засобу, а потім - повернення транспортного засобу орендодавцю.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що припинення договору оренди транспортного засосу тягне за собою і припинення обов`язку отримувати письмову згоду на заміну кредитора, оскільки договір оренди вже не діє. Суд першої інстанції не звернув уваги та належним чином не дослідив доводи відповідача, що призвело до невірного висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Кролікофф» про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

Відповідно до вимог ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що встановлений пунктом 6.4 договору оренди обов`язок ТОВ «Профістарс» отримати письмове погодження від ТОВ «Кролікофф» для заміни кредитора втратив чинність із відсутністю договору між сторонами. Натомість, як вбачається із матеріалів справи, що договір про відступлення права вимоги, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Профістарс» 12 квітня 2018 року, укладений після припинення дії договору оренди транспортного засобу від 01 жовтня 2010 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що укладення договору про відступлення права вимоги здійснено між ОСОБА_3 та ТОВ «Профістарс» із дотриманням вимог ст. 512 та 516 ЦК України, згідно яких кредитор у зобов`язанні може бути замінений внаслідок відступлення права вимоги, яке (відступлення) здійснюється без згоди боржника на загальних підставах згідно вимог закону.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню апеляційним судом, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції щодо задоволення вимог позивача.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального права, тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кролікофф» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Профістарс» про визнання договору недійсним.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення, то слід стягнути з ТОВ «Кролікофф» на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені за сплату судового збору за подання апеляційної скарги справи до суду апеляційної інстанції у розмірі 2 643 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кролікофф» до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Профістарс» про визнання договору недійсним - скасувати, постановити нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кролікофф» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Профістарс» про визнання договору недійсним відмовити.

Стягнути з ТОВ «Кролікофф» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 2643 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови у порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Василенко Л.І.