Справа № 346/2347/18
Провадження № 2/346/1396/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Бирич Н.В.

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Гвіздецької селищної ради, Коломийського району, про визнання права власності на будинок, господарські будівлі та споруди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, звернувшись в суд із даним позовом, посилаються на те, що 01 липня 2008 року помер їх чоловік та батько, ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеним в користь ОСОБА_2 на 1/2 частину будинковолодіння в с-щі. Гвіздець по вул. Українській, 37, Коломийського району. Однак, державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що було здійснено добудову господарських споруд без дозвільних документів. Разом з тим, ОСОБА_1 належить інша 1/2 частина вказаного будинковолодіння, однак у неї відсутній правовстановлюючий документ, яким підтверджено її право на частку в нерухомому майні.

Позивачі просять суд визнати за ними право власності на вказане будинковолодіння по 1/2 частині за кожною.

В судове засідання позивачі не з'явились, хоча представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивачів та представника, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Ст. 1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 за час перебування в шлюбі із ОСОБА_3 в 1962 році збудували житловий будинок № 37 по вул. Українській в с-щі. Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області, позначений в технічному паспорті літерою "А", погріб "І", криницю № 3, ворота, огорожу №№1-2, вбиральню "Ж", вимощення.

31 жовтня 2000 року виконкомом Гвіздецької селищної ради ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, згідно якого вказаний будинок в цілому належить ОСОБА_3 Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за реєстровим № 294. (а.с.12). Для будівництва і обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,15 га, що стверджується довідкою виконкому Гвіздецької селищної ради № 149 від 06.03.2018 року. (а.с.18). Оскільки будинок був збудований в шлюбі, тому дане майно було спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і їх частки в майні є рівні. В 2005 році позивач ОСОБА_4 разом із чоловіком ОСОБА_3 на виділеній земельній ділянці здійснили добудову господарських будівель - літньої кухні "Е", сараю "Є", сараю "И", комори "Й" без виготовлення проектної документації та дозвільних документів.

Згідно п. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 376 п. 5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Спірне будинковолодіння збудоване на земельній ділянці відповідно до її цільового призначення, даним будівництвом не порушено прав та інтересів територіальної громади та суміжних землекористувачів.

Згідно звіту про проведення обстеження та визначення технічного стану будівель, виготовленого СПД ОСОБА_5 житловий будинок та господарські будівлі і споруди в с-щі. Гвіздець по вул. Українській, 37 Коломийського району побудовані у відповідності до вимог Державних будівельних норм і правил, з дотриманням санітарних і протипожежних розривів. (а.с.19-28).

Отже, згідно ст.ст. 375, 376 ЦК України суд вбачає належні підстави для зизнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 липня 2008 року ОСОБА_3 помер, про що 02 липня 2008 року в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 11(а.с.7).

Померлий залишив заповіт, посвідчений 24 січня 2008 року секретарем виконкому Гвіздецької селищної ради Коломийського району та зареєстрований в реєстрі за № 63, згідно якого все своє майно запові ОСОБА_6 (а.с.29).

Позива ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на день відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що стверджується довідкою виконкому Гвіздецької селищної ради № 147 від 06.03.2018 року (а.с.30).

Постановою державного нотаріуса від 08.02.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що прибудовані господарсько-побутові будівлі без дозвільних документів. (а.с. 8).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якше інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення, зокрема, суд вважає, що за позивачами слід визнати право власності на будинковолодіння в с-щі. Гвіздець по вул. Українській, 37, Коломийського району по 1/2 частині.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 392, 1216, 1261 ЦК України та керуючись ст.ст. 247 ч.2, 263-266 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с-ща. Гвіздець, вул. Українська, 37, Коломийського району, Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: с-ще Гвіздець, вул. Українська, 37, Коломийського району Івано-Франківської області, а саме: на 1/2 частину житлового будинку, позначеного в технічному паспорті, виданому Коломийським мБТІ 08.12.2017 року, літерою "А" та на 1/2 частину господарських будівель та споруд : вбиральні "Ж", літньої кухні "Е", гаража "Е", сараю "Є", сараю "И", погреба "І", комори "Й", воріт, огорожі №1-2, криниці №3, вимощення ІІ.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою с-ща. Гвіздець, вул. Українська, 37, Коломийського району, Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: с-ще Гвіздець, вул. Українська, 37, Коломийського району Івано-Франківської області, а саме: на 1/2 частину житлового будинку, позначеного в технічному паспорті, виданому Коломийським мБТІ 08.12.2017 року, літерою "А" та на 1/2 частину господарських будівель та споруд : вбиральні "Ж", літньої кухні "Е", гаража "Е", сараю "Є", сараю "И", погреба "І", комори "Й", воріт, огорожі №1-2, криниці №3, вимощення ІІ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя Бирич Н. В.