З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2018р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді Нещеретної Л.М.
при секретарі Шварцер Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що йому на праві власності належить квартира №45 будинку №6 по бул.Будівельниківм.Запоріжжя. В зазначеній квартирі зареєстровані 4 особи: він, його дружина ОСОБА_3, донька ОСОБА_4 та його батько ОСОБА_2 останній виїхав з квартири ще в 2006р. у звязку із створенням нової родини, забрав свої особисті речі та з цього часу в квартирі не проживає без поважних причин, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, але з реєстраційного обліку не знявся, чим чинить йому перешкоди в користуванні своєї власністю.
Просить усунути йому перешкоди в користуванні своєю власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.
Позивач та його представник в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та його представника за наявними доказами.
Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, судова повістка повернута без вручення у звязку з відсутністю особи за вказаною адресою, що відповідно до ч.6-8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням, відзиву на позов або зустрічного позову не подав.
Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідностігромадян, інтересамсуспільства, погіршуватиекологічнуситуацію і природніякостіземлі.
Аналогічні положення закріплені в ст. 319,321 ЦК України.
Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Ст.47 Конституції України та ст.1,9 ЖК України гарантує громадянам право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ч.4,5 ст.9ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до ст.379,383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інши хосіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд встановив, що квартира №45 будинку №6по бул.Будівельників м.Запоріжжя належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.03.2000р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_5, реєстровий №983. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку.
На даний момент в спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_3, донька ОСОБА_4 та батько ОСОБА_2
Згідно акту житлового органу від 01.06.2018р. відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає в спірній квартирі з 2016 року по теперішній час, його особисті речі та інше майно в квартирі відсутнє.
Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2, будучи членом сімї власника, не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік, ніяких перешкод йому в користуванні спірним житлом не чинилось, тривалий час він ним не користується, його майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак добровільно з реєстраційного обліку не знявся, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні його власністю, оскільки він вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушений нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача.
Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
На підставі вищевказаного, позов слід задовольнити повністю.
Керуючись ст.41,47 Конституції України, ст.15,16,319,321,379,383,391,405 ЦК України, ст.ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю та визнати ОСОБА_2, 24.12.1956р.н., РНОКПП НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі №45 будинку №6 по бул.Будівельників м.Запоріжжя.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Нещеретна