РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15601/17

Провадження № 2/643/2012/18

20.08.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Єрмак Н.В.,

секретаря - Зубко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням поданих ним заяв про збільшення позовних вимог, просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики від 05.08.2017 року у розмірі 336241,35 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3682,41 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, а із ОСОБА_2 у якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором позики ОСОБА_1 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 поручився за виконання боржником ОСОБА_3 зобов'язань з повернення коштів за договором позики.

ОСОБА_2 надано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому він визнає обставини, викладені у позові ОСОБА_1, проти задоволення позову не заперечує, однак повідомляє, що внаслідок погіршення його матеріального становища, виконати прийняті на себе зобов'язання з погашення боргу ОСОБА_3 не може.

У судове засідання позивач та його представник не з'явились, через канцелярію суду надали заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 05 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі шляхом видачі розписки було укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3 прийняв грошові кошти у розмірі 312000,00 гривень.

05 серпня 2017 року у якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у простій письмовій формі був укладений договір поруки, відповідно до якого останній поручається за виконання боржником ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором позики від 05.08.2017.

Відповідно до виданої ОСОБА_3 розписки останній зобов'язався повернути ОСОБА_1 позику у строк до 01 листопада 2017 року. До матеріалів справи не надано доказів на підтвердження виконання ОСОБА_3 або ОСОБА_2 прийнятих на себе зобов'язань з повернення коштів за договором позики від 05.08.2017.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 по справі № 6-50цс16.

Судом досліджено наданий до матеріалів справи оригінал розписки ОСОБА_3, в якій він зазначає, що 05 серпня 2017 року одержав від ОСОБА_1 312000,00 гривень та прийняв зобов'язання повернути одержані кошти у строк до 01 листопада 2017 року. З огляду на це, суд вважає, що надана розписка містить усі передбачені законодавством відомості та може вважатися договором позики у простій письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають нести солідарну відповідальність за зобов'язаннями, які випливають із договору позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 05 серпня 2017 року.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення із відповідачів суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно надано позивачем розрахунку відповідачі крім суми основного боргу мають сплатити 4897,35 гривень як три відсотки річних від простроченої суми та 19344,00 гривень, як суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Дослідивши наданий розрахунок, суд вважає, що він є обґрунтований та відповідає вимогам законодавства.

Таким чином, у ході судового розгляду встановлено факт виникнення договірних зобов'язань між учасниками справи, а також факт їх порушення з боку відповідачів, у зв'язку із чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційним номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) 336241,35 (триста тридцять шість тисяч двісті сорок одну гривню 35 копійок) гривень, з яких: 312000,00 (триста дванадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень, як заборгованість за договором позики від 05 серпня 2017 року, 4897,35 (чотири тисячі вісімсот дев'яносто сім гривень 35 копійок) гривень, як три проценти річних від простроченої суми та 19344,00 (дев'ятнадцять тисяч триста сорок чотири гривні 00 копійок) гривень, як суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційним номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) 3682,41 (три тисячі шістсот вісімдесят дві гривні 41 копійка) гривень, як витрати зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Єрмак Н.В.