Справа № 1111/9997/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

при секретарі: Деревянко А.В.

розглянувши подання старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених на нього судовим наказом № 1111/9997/12 2-н/1111/561/12, виданим 31.08.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення та судовий збір. В обґрунтування подання зазначила, що виконавець 18.09.2017 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно. Рішення боржником не виконано, декларації не надано, будь-яких дій на його виконання не здійснено. Вжитим виконавцем заходами виявлено, що боржник у трудових відносинах з організаціями та установами не перебуває, пенсію не отримує. При цьому, за боржником зареєстровані рахунки в банківських установах. Вказує, що боржник ухиляється від виконання рішення, не вживає заходів для його виконання за рахунок належного йому майна та доходів. За таких обставин, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання ним зобовязань, покладених на нього зазначеним судовим наказом.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що у задоволенні подання старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2 до виконання боржником зобовязань за виконавчим документом, слід відмовити, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на виконанні Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 54724391 з виконання судового наказу № 1111/9997/12 2-н/1111/561/12, виданого 31.08.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 1679,58 грн., індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 46,63 грн., 3% річних в розмірі 33,47 грн. та судового збору в розмірі 107,3 грн.

18.09.2017 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, про що боржник повідомлявся.

В ході примусового виконавчого провадження державним виконавцем здійснені заходи щодо встановлення майнового стану боржника, за наслідками яких встановлено, що у боржника відсутнє зареєстроване на праві власності нерухоме та рухоме майно; боржник не працює за трудовим чи цивільно-правовим договором, не перебуває на обліку як пенсіонер; боржник має рахунки в банківських установах, однак коштів на них недостатньо для виконання рішення суду; відсутня інформація про отримання ним доходу.

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим заявником доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 3 ст. 12 ЦПК України субєктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Поряд з цим, обмеження конституційного права громадянина на вільне залишення території України в звязку з ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовими рішеннями є обґрунтованим лише за умови вжиття виконавцем всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішень, неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення всіх можливих виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що викликом державного виконавця від 04.04.2018 року боржника ОСОБА_2 зобовязано зявитися до державного виконавця та надати відповідні документи.

В обґрунтування необхідності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України заявник посилається на те, що судове рішення боржником не виконане та остання ухиляється від його виконання.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов'язків, а заявником не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Крім того, для застосування вказаного обмеження необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобовязань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього зобовязань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення. Зазначений захід, про який йдеться у поданні за тих доказів, що надає заявник, є порушенням права особи щодо вільного вибору місця проживання, вільного залишення території України, наданого ст. 33 Конституції України.

З огляду на викладене, суд вважає, що державним виконавцем у поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано свідоме ухилення боржника від виконання зобовязання, при цьому заявником не доведено, яким чином застосовування до ОСОБА_2 за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може позначитися на виконанні покладених на нього зобовязань, і те, що зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобовязань за рішенням суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у звязку з його недоведеністю та безпідставністю.

На підставі ст. 33 Конституції України, ч. 3 ст. 269, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний