РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/13571/18

Провадження № 2/643/5550/18

29.10.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О..М С, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом та просить встановити факт , що ОСОБА_4, померла 30.05.2005 року та ОСОБА_5, померлий 14.08.2017 року , перебували у шлюбі ,зареєстрованому 12.03.1955 р. Сталінським р/бюро ЗАГС м. Харкова, актовий запис № 332 та були чоловіком та дружиною, визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на ? частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4' Нінелі Іванівни, померлої 30.05.2005 р., та на ? частини вказаної квартири - після смерті

ОСОБА_5, померлого 14.08.2017 р., а усього визнати право

власності на усю квартиру.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло / дублікату /, виданого 18.08.1999 р. Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду під р. № 5-99-193902, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Право власності на квартиру було зареєстроване КП « ХМБТІ » 24.10.2006 р. Квартира є трьохкімнатною, житлова площа квартири - 42,5 кв.м., загальна площа - 64,1 кв.м.

ОСОБА_5 є дядьком позивачки , рідним братом її матері, а ОСОБА_4 - його дружиною.

12.10. 2004 р. ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений Харківською державною нотаріальною конторою № 11 під № 6-1069, згідно з яким все своє майно, де б таке не було та з чого б не складалося - вона заповіла позивачці ОСОБА_2.

Також 12.10. 2004 р. ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений Харківською державною нотаріальною конторою № 11 під № 6-1068, згідно з яким все своє майно, де б таке не було та чого б не складалося заповів позивачці .

30 травня 2005 р. ОСОБА_4 померла. Спадщину після її смерті у вигляді ? частини квартири прийняла позивачка, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до ХДНК № 11. Також спадщину на ? частину квартири прийняв її чоловік ОСОБА_5, оскільки мав обовязкову частину у спадщині, та на день смерті дружини проживав та був зареєстрований разом з нею в квартирі.

14 серпня 2017 р. дядько, ОСОБА_5, помер. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частини квартири за правом приватизації та з ? частини квартири за правом обовязкової частини у спадщині після смерті дружини, а усього ? частин квартири.

Спадкоємицею за заповітом після його смерті є позивачка. Спадщину позивачка прийняла, оскільки у встановленому законом порядку подала до ХДНК № 11 заяву про прийняття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_3 є дочкою позивачки . Вона фактично проживає у спірній квартирі.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено з тієї підстави, що згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу вона прийняла прізвище чоловіка - ОСОБА_5. Проте, за свідоцтвом про смерть та іншими документами її прізвище вказане- Біловодська. Позивачка зазначає , що така розбіжність сталася з тієї причини, що ОСОБА_4 своєчасно не змінила паспорт, та всупереч свідоцтву про одруження залишилася на дошлюбному прізвищі - ОСОБА_4. Позивачка не має можливості оформити спадкові права в порядку спадкування за заповітом ,у звязку з відсутністю встановлення факту родинних відносин між подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у звязку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала , просила слухати справу у її відсутність та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась , належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, надала суду заяву про слухання справи без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечувала .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло / дублікату /, виданого 18.08.1999 р. Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду під р. № 5-99-193902, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Право власності на квартиру було зареєстроване КП « ХМБТІ » 24.10.2006 р. Квартира є трьохкімнатною, житлова площа квартири - 42,5 кв.м., загальна площа - 64,1 кв.м.

ОСОБА_5 є дядьком позивачки , рідним братом її матері, а ОСОБА_4 - його дружиною.

12.10. 2004 р. ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений Харківською державною нотаріальною конторою № 11 під № 6-1069, згідно з яким все своє майно, де б таке не було та з чого б не складалося - вона заповіла позивачці ОСОБА_2.

Також 12.10. 2004 р. ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений Харківською державною нотаріальною конторою № 11 під № 6-1068, згідно з яким все своє майно, де б таке не було та чого б не складалося заповів позивачці .

30 травня 2005 р. ОСОБА_4 померла. Спадщину після її смерті у вигляді ? частини квартири прийняла позивачка, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до ХДНК № 11. Також спадщину на ? частину квартири прийняв її чоловік ОСОБА_5, оскільки мав обовязкову частину у спадщині, та на день смерті дружини проживав та був зареєстрований разом з нею в квартирі.

14 серпня 2017 р. дядько, ОСОБА_5, помер. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частини квартири за правом приватизації та з ? частини квартири за правом обовязкової частини у спадщині після смерті дружини, а усього ? частин квартири.

Спадкоємицею за заповітом після його смерті є позивачка. Спадщину позивачка прийняла, оскільки у встановленому законом порядку подала до ХДНК № 11 заяву про прийняття спадщини

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці ОСОБА_6 відмовлено на підставі постанови державного нотаріуса 11-ї Харківської державної нотаріальної контори вих.№ 3275/02-31 від 30.05.2018 року , у звязку з відсутністю встановлення факту родинних відносин між подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Факт перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Степановича, підтверджується: свідоцтвом про одруження ; свідоцтвом про

право власності на житло ; заповітами ; довідкою з місця проживання від 13.02.2004 р.,

згідно з якою ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_5

у якості дружини ; копіями паспортів ОСОБА_4 та ОСОБА_5; знаходженням

у позивача на руках усіх документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт перебування у шлюбі ОСОБА_4 , померлої 30.05.2005 року та ОСОБА_5, померлого 14.08.2017 року, зареєстрованому 12.03.1955 р . Сталінським р/бюро ЗАГС м. Харкова, актовий запис № 332 встановлено судом та вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні ,що дозволяє їй реалізувати право на спадкове майно, що залишилось після смерті дядька та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом .

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3,ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 6 ст. 263 ЦПК України передбачено, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, відповідачем визнано позов в повному обсязі , суд вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ст. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 10, 12, 81, 95, 141, 223, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст.1217, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, померла 30.05.2005 р.,

та ОСОБА_5, померлий 14.08.2017 р., перебували у шлюбі,

зареєстрованому 12.03.1955 р . Сталінським р/бюро ЗАГС м. Харкова, актовий запис №

332 та були чоловіком та дружиною.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за заповітом на ? частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлої 30.05.2005 р., та на ? частини вказаної квартири - після смерті ОСОБА_5, померлого 14.08.2017 р., а всього визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Майстренко О.М.