Постанова

Іменем України

16 липня 2018 року

м. Київ

справа № 173/614/16-ц

провадження № 61-10893св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, Приватне підприємство «Світлана-2000», Приватне підприємство «Феміда»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Світлана-2000» на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у складі судді Петешенкова М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, Приватного підприємства «Світлана-2000» (далі - ПП «Світлана-2000»), Приватного підприємства «Феміда» (далі - ПП «Феміда») про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 22 січня 2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримала в борг 250 000,00 доларів США з кінцевим строком повернення не пізніше 31 грудня 2015 року.

Цього ж дня на забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним договором позики між ОСОБА_4, ПП «Світлана-2000» та ПП «Феміда» було укладено окремі договори поруки, при цьому відповідальність ПП «Світлана-2000» перед ОСОБА_4 обмежувалася сумою у розмірі 175 000,00 доларів США, а відповідальність ПП «Феміда» - у розмірі 75 000,00 доларів США.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку із чим виникла заборгованість у загальному розмірі 6 405 000,00 грн, що еквівалентно 250 000,00 доларів США, позивач просила стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ПП «Світлана - 2000» заборгованість за договором позики у розмірі 4 483 500,00 грн та солідарно з ОСОБА_6 та ПП «Феміда» - 1 921 500,00 грн.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ПП «Світлана - 2000» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 4 343 500,00 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ПП «Феміда» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 1 861 500,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем ОСОБА_6 неналежним чином виконувалися зобов'язання за договором позики від 22 січня 2014 року, виконання яких було забезпечено окремими договорами поруки з ПП «Світлана - 2000» та ПП «Феміда», при цьому відповідальність ПП «Світлана-2000» перед ОСОБА_4 обмежувалася сумою у розмірі 175 000,00 доларів США, а відповідальність ПП «Феміда» - у розмірі 75 000,00 доларів США, у зв'язку з чим до солідарного стягнення з ОСОБА_6 та ПП «Світлана - 2000» на користь ОСОБА_4 підлягало 4 343 500,00 грн і солідарно з ОСОБА_6 та ПП «Феміда» - 1 861 500,00 грн, виходячи з курсу іноземної валюти до гривні, встановленого Національним банком України на час ухвалення рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня

2016 року апеляційну скаргу ПП «Світлана - 2000» відхилено, рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року касаційну скаргу ПП «Світлана-2000» відхилено.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції, при вирішенні спору дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог з підстав, викладених у судовому рішенні.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року відмовлено ПП «Світлана-2000» у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявником не виконано вимоги ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року, якою апеляційна скарга ПП «Світлана-2000» залишена без руху, а зазначені ним причини пропуску процесуального строку не спростовують обставини справи та письмові докази.

У січні 2018 року ПП «Світлана-2000» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просило ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції залишено поза увагою, що відповідача ПП «Світлана-2000» було позбавлено можливості скористатись наданими правами учасника справи, так як інтереси підприємства представляла особа, яка не мала на це відповідних повноважень через скасування довіреності. При цьому заявник зауважив, що про скасування довіреностей ОСОБА_7 була обізнана, про що свідчить її підпис у наказі ПП «Світлана-2000» від 10 вересня 2015 року.

05 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження.

У квітні 2018 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, у якій посилаючись на дотримання апеляційним судом при постановленні оскарженої ухвали норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала апеляційного суду - без змін, оскільки вона постановлена з додержанням норм процесуального права.

14 листопада 2017 року ПП «Світлана-2000» звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року, у якій серед іншого просило поновити строк на апеляційне оскарження згаданого рішення.

У апеляційній скарзі заявником було звернуто увагу на те, що підприємству про наявність цього спору, так як і про представництво інтересів підприємства ОСОБА_7 не було відомо. Довіреність видана ОСОБА_8 ОСОБА_7 на представництво інтересів ПП «Світлана-2000» на момент розгляду цієї справи була скасована.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПП «Світлана-2000» залишено без руху. Зі змісту цієї ухвали вбачається, що зазначені заявником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення є неповажними, та разом з цим зазначено, що заявникові необхідно надати докази ненадання підприємством довіреності, виданої ПП «Світлана-2000» на ім'я представника ОСОБА_7 від 19 березня 2015 року № 19/03 за підписом директора ОСОБА_8

Заявником на виконання ухвали апеляційного суду було надано матеріали про усунення недоліків апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 248 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, скасування довіреності особою, яка її видала.

Відповідно до статті 249 ЦК України особа (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Законом може бути встановлено право особи видавати безвідкличні довіреності на певний час.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши письмові матеріали, які були надані заявником на усунення недоліків апеляційної скарги, з урахуванням вимог передбачених статтями 357, 358 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що заявником не було надано належних та допустимих доказів отримання представником ПП «Світлана-2000» ОСОБА_7 наказу від 10 вересня 2015 року № 10/50 «Про скасування (відкликання) довіреностей» та повідомлення про скасування (відкликання) довіреності від 24 липня 2017 року.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що ОСОБА_7 на час представництва інтересів ПП «Світлана-2000» у цій справі була обізнана про скасування довіреності є безпідставними, та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Світлана-2000» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик