РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1128/18

03 жовтня 2018 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - не з'явився

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3

представника третьої особи - Козлюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/1128/18 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_5 (АДРЕСА_2), третя особа: орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації - Служба у справах дітей (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації - Служба у справах дітей, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є бабою неповнолітньої ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7. Онуки проживають з бабою та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Мати дітей померла у 2011 році внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З 2011 до 2017 року батько дітей проживав у позивача разом з дітьми. Після переїзду до своєї мами, відповідач самоусунувся від виховання дітей та виконання своїх батьківських обов'язків, в утриманні дітей участі не бере, їх життям, здоров'ям та навчанням не цікавиться. Догляд, виховання та утримання дітей здійснює позивач. Державну соціальну допомогу на дітей отримує відповідач, однак, віддає дітям не все, а частину вказаних коштів використовує для власних потреб. В зв'язку з кримінальним провадженням, за місцем проживання дітей, працівниками поліції проводились ошуки з використанням кінологів з метою пошуку наркотичних або психотропних речовин, що викликало стрес у дітей та порушення сну. З метою змінити поведінку відповідача та зблизити його з дітьми, в ситуацію втручалась комісія з питань захисту прав дитини Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області та служба сім'ї та молоді. З відповідачем проводились співбесіди в телефонному режимі. Однак, зазначені методи впливу не мали жодного результату. Рішення комісії з прав дитини відповідач не виконує, на засідання комісії не з'являється. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. За вказаних обставин, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей та стягувати з нього аліменти на утримання дітей в сумі по 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Присутня в судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить суд позов задоволити. Будучи допитана в якості свідка в судовому засіданні, надала суду показання про те, що із отриманих коштів соціальної допомоги, відповідач щоразу не додає приблизно 300-500 гривень. В травні карту для соціальних виплат було заблоковано. В липні 2018 року допомогу не отримував, бо невчасно подав документи. Телефонує старшій дочці та при зустрічі передає їй гроші. Дітей по місцю проживання не провідує. Коли дитині потрібна була операція грошей не дав. Частину грошей на операцію дала мати відповідача. Періодично, мати відповідача дає власні кошти на утримання дітей. Менша дитина до чужих людей відноситься з острахом, від батька втікає. Обшук у помешканні, де проживають діти, робили два рази.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Присутній в судовому засіданні представник відповідача позов заперечив та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Допитаний в судовому засіданні 07.08.2018 в якості свідка ОСОБА_5, надав суду показання про те, що отриману соціальну допомогу дійсно відразу у повному обсязі не віддає, а довозить пізніше.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, надала суду показання про те, що вона є знайомою родини ОСОБА_5 по школі. Знала маму дітей. Відповідач не був добрим чоловіком і батьком. Ні вона, ні однокласники відповідача у школі не бачили. Вважає, що діти повинні жити з бабусею, яка про них піклується. Відносини між батьком та дітьми є ненормальними.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9, надала суду показання про те, що відповідач дітей по місцю їх проживання не провідує, їх життям, здоров'ям та вихованням не цікавиться.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10, надала суду показання про те, що відповідач бачиться зі старшою дочкою не частіше одного разу на місяць. Власних коштів на утримання дітей не надає, а навіть частково витрачає кошти соціальної допомоги. По місцю проживання дітей не провідує, їх життям, здоров'ям та вихованням не цікавиться.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11, надала суду показання про те, що відповідач дітей по місцю їх проживання не провідує, їх життям, здоров'ям та вихованням не цікавиться.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, надав суду показання про те, що відповідача не бачив по місцю проживання дітей вже два роки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13, надала суду показання про те, що грошові кошти на утримання дітей вона надає по мірі можливості.

Заслухана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_6 пояснила суду, що відповідач не проявляє батьківської турботи. Отриману соціальну допомогу віддає частинами. З молодшою дочкою майже не бачиться. Власні кошти періодично надає на її прохання. Не заперечує, щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно неї. Неприязні щодо батька не відчуває, однак і родинна близькість між ними відсутня. Стали просто знайомими людьми.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав подану позовну заяву, вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Просить позов задоволити.

Суд, заслухавши показання позивача, відповідача, свідків, пояснення третьої особи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_6, батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_14, про що складено відповідний актовий запис за №160 /а.с.9/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_7, батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_14, про що складено відповідний актовий запис за №79 /а.с.8/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_14, про що зроблено відповідний актовий запис за №277 /а.с.10/.

Згідно інформації №28 від 14.02.2018 про участь ОСОБА_5 у вихованні, навчанні та утриманні своєї дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 народження, учениці 1-Б класу Костопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4, ОСОБА_7 навчається у Костопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №4 у першому класі з 01.09.2017. За час навчання у школі зарекомендувала себе як учениця, що навчається в повну міру своїх сил. Має навчальні досягнення високого рівня. Дівчинка забезпечена необхідним шкільним приладдям, до школи приходить охайно одягнена, має необхідний спортивний, святковий, сезонний одяг. Завдання ретельно і старанно виконує завжди, з однолітками не конфліктує, має багато друзів у класі. З повагою ставить до старших та вчителів. Батько ОСОБА_5 впродовж 2017-2018 навчального року не відвідував жодні батьківські збори, не підтримував зв'язок із класним керівником через повідомлення та телефонію. Батьківські збори відвідувала бабуся ОСОБА_1 або тітка ОСОБА_10. Зі слів ОСОБА_7, готуватись до уроків їй завжди допомагає бабуся. Дитина практично не проводить вільний час з батьком, хоча дуже потребує цього спілкування. Пропусків навчальних занять без поважних причин не зафіксовано. За ОСОБА_7 здійснюється систематичний психолого-педагогічний контроль у школі /а.с.12/.

Згідно інформації №27 від 14.02.2018 про участь ОСОБА_5 у вихованні, навчанні та утриманні своєї дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, учениці 9-Б класу Костопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4, ОСОБА_6 навчається у Костопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №4 з першого класу. За час навчання у школі зарекомендувала себе як учениця, що навчається не в повну міру своїх сил. Має начальні досягнення достатнього та середнього рівня. Дівчинка комунікабельна, вразлива, емоційна. Користується повагою однолітків. Бере активну участь у громадському житті класу та школи. Батько ОСОБА_5 впродовж 2013-2014 навчального року (ОСОБА_6 навчалася у п'ятому класі) регулярно відвідував батьківські збори (жовтень 2013 року, грудень 2013 року, лютий 2014 року, травень 2014 року), продовж навчання доньки у 5 та 6 класі батько ОСОБА_5 цікавився її навчальними досягненнями, підтримував зв'язок із класним керівником через учнівський щоденник та телефонію. Проте останні два роки (2015-2016 та 2016-2017 навчальні роки) участь батька у вихованні та навчанні доньки зійшла на мінімум: батьківські збори батько перестав відвідувати, на телефонні дзвінки не відповідав. У 7 класі, у жовтні, лютому та квітні, а також у 8 класі - 16.12.2016 батьківські збори відвідувала бабуся ОСОБА_1, батьківські збори 03.02.2017 відвідала тітка ОСОБА_10. У 9 класі батьківські збори (жовтень) відвідала і бабуся ОСОБА_1, і батько - ОСОБА_5, а у січні - тітка ОСОБА_10. Класний керівник ОСОБА_15 впродовж 2015-2016 та 2016-2017 навчальних років неодноразово відвідувала родину ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1. 20.10.2016 після телефонного дзвінка бабусі ОСОБА_16 про те, що тато ОСОБА_5 вдома, класний керівник ОСОБА_15 в черговий раз відвідала сім'ю ОСОБА_6 аби мати можливість очно поспілкуватись з батьком, обговорити питання його участі у навчанні, вихованні та утриманні доньки. 13.12.2017 та 18.01.2018 класний керівник спільно з практичним психологом знову відвідали сім'ю ОСОБА_6. Вдома була лише бабуся та менша дитині - ОСОБА_7, тата вдома не було. Учнівський щоденник ОСОБА_6 підписує бабуся. До навчальних занять учениця готується самостійно, батько практично не перевіряє якість його виконання. Дитина проводить мало вільного часу з батьком. Пропуски навчальних занять без поважних причин не зафіксовано. За ОСОБА_6 здійснюється систематичний психолого-педагогічний контроль у школі. З листопада 2016 року учениця внесена до бази дітей, що потребують посиленої педагогічної уваги /а.с.13/.

Стан здоров'я дітей описано у довідках про стан здоров'я ОСОБА_7 та ОСОБА_6 /а.с.14/.

Згідно актів обстеження умов проживання від 16.02.2018 та 16.04.2018, умови проживання дітей задовільні, за адресою АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 та її онучки ОСОБА_6, ОСОБА_7. Батько дітей ОСОБА_5 за вказаною адресою зареєстрований, однак, фактично не проживає. Відносини у родині ненормальні. Діти проживають із бабусею по лінії матері, вона займається їх вихованням та утриманням, завдяки їй діти мають все необхідне, батько ОСОБА_5 інколи телефонує та приїжджає до старшої доньки, меншою взагалі не цікавиться. За результатами перевірки, комісія дійшла висновку, що батько ОСОБА_5 ухиляється від виконання батьківських обов'язків. На прохання допомогти у лікуванні доньок дав 1000 грн. для ОСОБА_6 та 50 грн. для ОСОБА_7 /а.с.15, 16/.

Згідно характеристики виданої 16.02.2018 дільничним офіцером поліції сектору превенції Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, ОСОБА_5 проживає сам за адресою АДРЕСА_3. Притягувався до адміністративної відповідальності за ст.44 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає відповідальність за незаконне виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах. Засуджений за ст.309 Кримінального кодексу України. Скарг від сусідів на нього не надходило. По місцю проживання в загальному характеризується негативно /а.с.11/.

Лист начальник служб у справах дітей райдержадміністрації до Комісії з питань захисту прав дитини Костопільської районної державної адміністрації до уваги судом в якості доказу не приймається, оскільки вказаний документ не містить всіх необхідних реквізитів. Зокрема, відсутня дата його складання /а.с.17/.

Згідно рішення комісії з питань захисту дитини Костопільської районної державної адміністрації №6 від 22.02.2018 "Про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5" комісією встановлено, що діти зареєстровані та проживають разом із бабусею, яка займається їх вихованням та утриманням. Мати дітей померла у 2011 році. Батько ОСОБА_5 із початку 2017 року самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, перестав проживати із дітьми, не бере участі у їх вихованні та утриманні, не цікавиться станом їх здоров'я та навчання. На засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився. Неповнолітня ОСОБА_6 не бажає, щоб батька позбавили батьківських прав, вона не хоче його втрачати, хоче жити разом і з ним, і з бабусею. Комісія вирішила службі у справах дітей райдержадміністрації провести роботу із ОСОБА_5 щодо належного виконання ним батьківських обов'язків. ОСОБА_5 налагодити стосунки із доньками та добросовісно виконувати батьківські обов'язки щодо їх утримання і виховання. Костопільському центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді надати ОСОБА_5 кваліфікаційну консультативну та практичну допомогу з питання відповідального батьківства /а.с.19/.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сім'ї від 20.03.2018, обстеженням встановлено, що родина проживає за адресою АДРЕСА_1 та складається з трьох чоловік: бабусі ОСОБА_1 та двох онучок ОСОБА_6, ОСОБА_7. Стан приміщення задовільний. Взаємовідносини у сім'ї ненормальні, діти проживають з бабусею по лінії матері, яка займається їх вихованням та утриманням. Батько ОСОБА_5 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проживає разом з дітьми, не цікавиться їх навчанням та вихованням, матеріально не забезпечує /а.с.18/.

Згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23.04.2018 по справі №569/7507/18 в межах кримінального провадження №0000016 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1, з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів та психотропних речовин і їх прекурсорів, комп'ютерної оргтехніки, магнітних та інших носіїв інформації, записників, блокнотів, мобільних телефонів та інших засобів зв'язку, сім-карток, банківських квитанцій, платіжних та інших банківських карток, цінностей та грошових коштів, здобутих злочинним шляхом /а.с.22,23/.

Згідно рішення комісії з питань захисту дитини Костопільської районної державної адміністрації №10 від 27.04.2018 "Про виконання рішення комісії з питань захисту дитини райдержадміністрації від 22 лютого 2018 року №6" комісією встановлено, що ОСОБА_5 рішення комісії не виконує, злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не бере участі в утриманні та вихованні дочок, не цікавиться їх здоров'ям та навчанням. ОСОБА_5 вдруге на засідання комісії не з'явився. Комісія вирішила уважати за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7 /а.с.20/.

Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав №1351/01-31/18 виданого 04.05.2018 Костопільською районною державною адміністрацією, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7 /а.с.21/.

Згідно довідки про склад сім'ї №1785 виданої 10.05.2018 Комунальним підприємством "Костопільське будинкоуправління" за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1, а також онука ОСОБА_6, онука ОСОБА_7, зять ОСОБА_5, дочка ОСОБА_10, онука ОСОБА_17, онук ОСОБА_18 /а.с.7/.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії РВН №0205662, ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, довічно. Рекомендована робота в спеціально створених умовах /а.с.24/.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.ч. 1,2,6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 Сімейного кодексу України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.

Враховуючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_5 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, та малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 народження, обмежуючи свою участь виключно передачею отриманих коштів соціальної допомоги та рідкими побаченнями зі старшою дочкою, а також вкрай рідкими зустрічами із молодшою донькою.

На підставі викладеного, керуючись якнайвищими інтересами дітей, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_6 та малолітньої дочки ОСОБА_7. Позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, в даному випадку, є необхідним засобом захисту прав та інтересів дітей.

За час розгляду справи, відповідач не надав суду доказів його виправлення, бажання брати участь у вихованні та утриманні дітей, а також вчинення будь-яких дій, спрямованих на відновлення сімейних стосунків із доньками.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, в зв'язку з чим позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, судом враховано наступне.

Позов у вказаній частині мотивований тим, що відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дітей надає не регулярно та у незначних розмірах, що не відповідає необхідним витратам на утримання дітей. Діти проживають з бабусею по материнській лінії та повністю перебувають на її утриманні.

Відповідно до ч.ч.2,3 статті 166 Сімейного кодексу України,особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавленням батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 липня 2018 року - 1559 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років - 1944 гривні.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей.

Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб неповнолітніх дітей, можливостей відповідача, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не буде надто обтяжливим для відповідача, є обґрунтованим та підлягає до задоволення, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Водночас, позивачем не доведено належними доказами, що розмір обов'язкових щомісячних витрат на кожну дитину становить 1500 гривень.

Позов був поданий 16.05.2018, а тому, за правилами ст.191 Сімейного кодексу України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164-166, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_5 (АДРЕСА_1), третя особа: орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації - Служба у справах дітей (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей - задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) батьківських прав відносно неповнолітньої дочки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане Костопільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, актовий запис №160).

Позбавити ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) батьківських прав відносно неповнолітньої дочки, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №79).

Стягувати з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) на користь закладу, де буде перебувати дитина або осіб, які будуть виховувати дитину аліменти на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1000 /одна тисяча/ грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16.05.2018 та до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) в дохід держави 704 /сімсот чотири/ грн. 80 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення - 09.10.2018.

СуддяВ. В. Левчук