Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/615/18
Провадження № 2/499/368/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"19" грудня 2018 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Іванівського районного суду Одеської області з позовом, в якому просить суд стягнути аліменти на його користь з відповідачів аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку щомісячно з кожного відповідача, починаючи з дати подання позову і довічно. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є пенсіонером, отримує пенсію в сумі 1542,00 грн., якої йому ледь вистачає на купівлю продуктів харчування, на інші предмети першої необхідності коштів йому не вистачає. Стан здоров'я позивач поганий, тому йому необхідно постійно купувати ліки, на які він витрачає по 1000,00 грн. щомісячно. Разом з тим, його діти, тобто відповідачі мають змогу надавати йому матеріальну допомогу, оскільки займаються підприємницькою діяльністю, проте з ним не спілкуються, не підтримують морально та матеріально.

Позивач у судове засідання не зявився, проте надав до суду телефонограму про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, надала до суду відомості про свої доходи, довідку про заробітну плату свого чоловіка, свідоцтва про народження дітей, які перебувають на її утриманні, довідку про заборгованість по кредиту, на підтвердження неможливості сплати аліментів на утримання батька, у розмірі, який просить позивач.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, надала до суду довідку про доходи, довідка про доходи чоловіка, свідоцтво про народження дитини та онуки,які перебувають на її утриманні, на підтвердження неможливості сплати аліментів на утримання батька, у розмірі, який просить позивач.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, проте надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував, надав до суду довідку про доходи, на підтвердження неможливості сплати аліментів на утримання батька, у розмірі, який просить позивач.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, тобто позивач є батьком ОСОБА_2 (дошлюбне - ОСОБА_1) ОСОБА_5, ОСОБА_3 (дошлюбне - ОСОБА_1) ОСОБА_6, ОСОБА_4, що підтверджується копіями актових записів про народження відповідачів, та ними жодним чином не оспорювалося.

Позивач є пенсіонером по інвалідності з 05.11.2007 року, що підтверджується копією посвідчення виданого 05.11.2007 року Іванівським УПФУ Одеської області, а також він отримує пенсію за віком у сумі 1452,00 гривень на місяць, що підтверджується копією довідки №921 від 17.07.2018 року, виданою Роздільнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області.

Відповідно до довідки про склад сімї, позивач проживає один.

Відповідно до витребуваної інформації про доходи позивача, позивач також раз на рік отримує дохід від надання майна в лізинг у розмірі станом на 2017 рік 17769,04 грн., станом на 2018 рік 21843,58 грн.

У відповідності до ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 СК України).

Згідно ч.1 ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Як роз'яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Тобто, виходячи із зазначених норм, обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. А необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Таким чином, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання. Стан непрацездатності повинен супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється Законом про державний бюджет на відповідний рік.

Так, згідно абзацу 3 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, позивачем суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, в підтвердження необхідності в отриманні сторонньої допомоги з боку відповідачів. Факт непрацездатності останнього та отримання ним пенсійних виплат, у незначній на його думку сумі, не є підставою для стягнення аліментів на його утримання. Крім того, з наданих та зібраних судом доказів, вбачається що середній дохід позивача на місяць станом на 2018 рік з урахуванням пенсії та доходу від передачі майна в лізинг становить 3270,00 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет». Посилання позивача на ту обставину, що він витрачає значні кошти на придбання ліків жодним чином не підтверджується, оскільки позивачем до матеріалів справи не було надано жодних доказів (квитанцій, призначень лікарів, медичних листків та інше), що б підтвердили зазначені в позовній заяві обставини, заяв та клопотань про витребування доказів не заявлено.

Судом також були дослідженні надані відповідачами письмові докази щодо їх майнового стану, наявність на утриманні інших осіб, однак при винесенні рішення їх не враховує, оскільки відсутні підстави для задоволення позову та визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищенаведені доводи, враховуючи надані суду докази з позиції їх належності та допустимості, враховуючи норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_4), про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Якщо апеляційну скаргу не було подано, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.12.2018 року.

СуддяОСОБА_7