Дата документу 02.07.2018
Справа № 2-470/10
Провадження № 4-с/334/30/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Добрєва М.В., при секретарі Череп М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2, зацікавлена особа: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови ВП № 44053939 про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.12.2017 року неправомірними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та скасувати постанову ВП № 44053939 від 28.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В скарзі зазначено, що на виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві знаходилось виконавче провадження № 44053939 щодо виконання виконавчого листа № 2-470/10, виданого 30.06.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Шевченківського відділення м. Запоріжжя заборгованості за кредитним договором у розмірі 659 540,16 грн.

16.01.2018 року Банком отримано постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві ВП № 44053939 про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.12.2017 року, яка винесена на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої підставою для повернення виконавчого документу зазначено: «Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Вказана постанова державного виконавця винесена необґрунтовано та з порушенням норм чинного законодавства з наступних підстав.

17.07.2014 року державним виконавцем ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Починаючи з 01.11.2014 та по сьогоднішній день на рахунок Банку надходять кошти, які утримуються із заробітної плати боржника.

Згідно ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» у разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

У разі звільнення боржника за місцем роботи, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника, робить відповідний запит щодо встановлення місця реєстрації боржника та надсилає виконавчий документ за місцем проживання боржника або за місцем знаходження його майна.

Державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 виконавчі дії щодо виявлення місця реєстрації (проживання) боржника або місцезнаходження його майна були проведені не в повному обсязі, що призвело до порушення останнім норм ст. 48, 24,69 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до п. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі України «Про виконавче провадження», що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом.

Загальну процедуру виконавчого провадження окреслює Закон, а деталізує нормативно-правові акти Мінюсту, основним з яких є Інструкція з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція). Вона визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до чинного законодавства підлягають виконанню.

Боржник ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що є територією Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Отже, замість винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець Чорний В.В. повинен був винести відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надіслати до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Запорізькій області, у відповідності до п. 9 розділу V Інструкції.

Також, відповідно до п. 19 розділу ІІІ Інструкції повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Представник скаржника просить суд визнати дії державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Києва ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови ВП № 44053939 про повернення виконавчого документу стягувану від 28.12.12017р. неправомірними.

Скасувати постанову ВП № 44053939 від 28.12.2047 року про повернення виконавчого документа стягувану.

Інші учасники судового розгляду про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, однак в судове засідання не зявились, що згідно ч.2 ст.450 ЦПК не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до пункту 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд вважає що дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 про повернення виконавчого провадження, отже скарга є обґрунтованою, а бездіяльність виконавця неправомірною, у звязку з чим державного виконавця необхідно зобовязати усунути порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 447-451 ЦПК України, ст. 13 Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2, зацікавлена особа: ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 неправомірними.

Скасувати постанову ВП № 44053939 від 28.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та поновити виконавче провадження ВП №44053939 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-470/10, виданий 30.06.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Шевченківського відділення м. Запоріжжя заборгованості за кредитним договором у розмірі 659 540,16 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Добрєв М. В.