Справа № 415/6815/18
Провадження № 22-ц/810/375/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року, грудня місяця, 26-го дня, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого Яреська А.В., суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю., при секретарі Єгоровій О.П., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2018 року у цивільній справі (№ 415/6815/18 суддя І інстанції Фастовець В.М.) за позовом Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про відшкодування надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з відповідача для зарахування в дохід державного бюджету надміру перераховану суму щомісячної адресної допомоги у розмірі 6558, 71 грн. посилаючись на те, що відповідачу була призначена та виплачена грошова допомога з 23.06.2016 року по 22.12.2016 року відповідно до Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 року №505 . 27.12.2016 відповідач звернулась до позивача з заявою про призначення адресної допомоги на наступний 6-місячний строк, в якій повідомила про зміни, що впливають на призначення грошової допомоги, а саме зміну адреси проживання. Під час проведення перевірки достовірної інформації, наданої відповідачем в заяві про призначення адресної грошової допомоги а саме 28.10.2016 року, стало відомо про купівлю відповідачкою 20.08.2016 року будинку за адресою: м. Лисичанськ, вул.. В. Сосюри, 17, та таким чином сімя відповідача втратило право на отримання грошової допомоги з 01.09.2016 року у звязку з повідомленням відповідачем інформації про купівлю будинку виникла переплата за період з 01.09.2016 р по 22.12.2016 р. 28.12.2016 р. позивачем прийнято рішення про відмову в призначенні адресної допомоги на наступний період з 23.12.2016 року на підставі п. 6 Порядку. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2018 року у задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 було відмовлено. Не погодившись із вказаним рішенням УПтСЗН Лисичанської міської ради Луганської області було подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить скасувати рішення Лисичанського міського суд від 28.09.2018 року. Ухвалою Луганського апеляційного суду від 09 листопада 2018 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Луганського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року справу призначено до розгляду на 26 грудня 2018 року.

У судове засідання зявилась відповідачка та представник позивача. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника апелянта, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг, заперечень проти них, обговоривши їх доводи, дослідивши матеріали цивільної справи та додатково надані суду матеріали колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків. Статтею ст. 367 ЦПК України є передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Статтями 263, 264 ЦПК України є визначеним про те, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Статтею 13 ЦПК є визначено що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 2 ст. 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 12, 81 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення питання у справі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції встановив що відповідачка звернулась до позивача 27.12.2016 року про призначення адресної допомоги на наступний 6-місячний строку, у якій повідомила про зміни, а саме про зміну адреси проживання :ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). Рішенням позивача від 28.12.2016 року №608656 виплата адресної допомоги відповідачу була припинена з посиланням на наявність у власності відповідача житла, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які не придатні для проживання, що підтверджуються відповідним актом технічного стану. Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що з наданих позивачем доказів вбачається, що на відповідачку зареєстроване право власності на земельну ділянку, а не на житлове приміщення, як це передбачене п. 6 Порядку (а.с.8) а отже відповідачка правомірно отримувала грошову допомогу за період з 01.09.2016 року по 22.12.2016 року, оскільки не мала у власності жилого приміщення, а тому підстав для відмови у її призначення за цей період не було. За таких обставин судом було відмовлено у задоволенні вимог за позовною заявою.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов із порушенням норм процесуального та матеріального права. Висновок суду про ненадання позивачем доказів на підтвердження заявлених позовних вимог не відповідає обставинам справи та суперечить фактичному змісту наявних у справі доказів. Так, з наявної у матеріалах справи на аркуші 8 копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна та копії договору купівлі продажу вбачається, що у відповідачки ОСОБА_1 у власності є обєкти нерухомого майна - житловий будинок, який знаходиться за адресою: Луганська область, м Лисичанськ, вул. Сосюри, 17, є і земельна ділянка розташована за тією ж адресою(а.с.8). Ця обставина була перевірена судом апеляційної інстанції з пояснень відповідачки ОСОБА_1 вбачається що вона не заперечує факту придбання нею 20 серпня 2016 року житлового будинку із земельною ділянкою у м. Лисичанську по вул. Сосюри, 17, надала суду на підтвердження цього договір купівлі продажу житлового будинку, витяг з реєстру. Щодо пояснень відповідачки про непридатність цього будинку для проживання у 2016 році на момент його придбання то як вбачається з її ж пояснень у судовому засіданні на цей час будинок перебуває у житловому стані, у 2016 році його обстеження на предмет його придатності для проживання фахівцями не здійснювалось і можливість цього на цей час вже втрачена. З договору купівлі-продажу від 20.08.2016 року вбачається що придбано саме житловий будинок, у п. 1.8 договору зазначено про те, що покупець на момент укладення договору задоволений якісним станом будинку, що немає недоліків, що перешкоджали б використанню будинку за призначенням. За таких обставин є підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції та винесення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивачем було понесено судові витрати 1762 гривні за подання позову до суду (платіжне доручення №2595 від 27.08.2018 року а.с. 1) та 2643 гривні за подання апеляційної скарги (платіжне доручення №3311 від 25.10.2018 року а.с. 24). Статтею 141 ЦПК є передбачено що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідачки підлягають стягненню понесені стороною позивача витрати на сплату судового збору у повному обсязі, тобто (1762+2643)= 4405 гривень. З огляду на заяву відповідачки про свій поганий матеріальний стан, її прохання про розстрочення стягнення та враховуючи наявні у матеріалах справи докази наявності у неї на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6), надані нею на підтвердження свого доходу довідки про розмір своєї заробітної плати колегія суддів вважає за можливе надати ОСОБА_1 розстрочення виконання рішення здійснюючи стягнення по 300 (триста) гривень щомісячно до повного виконання рішення та керуючись при цьому ст. ст. 265, 267, 435 ЦПК.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про відшкодування надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області для зарахування в дохід держбюджету надміру перерахованої суми щомісячної адресної допомоги у розмірі 6558 гривень 71 копійки (банк ДКСУ м. Київ МФО 820172, код 24205528 УПСЗ, р/р 53554 КЕКВ 2730 переплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання) та на відшкодування судових витрат на користь Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області 4405 гривень. Надати ОСОБА_1 розстрочення виконання рішення здійснюючи стягнення по 300 (триста) гривень щомісячно до повного виконання рішення як у частині відшкодування надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги так і у частині стягнення судових витрат.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту оголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення до Верховного суду.

Повний текст рішення складено «28» грудня 2018 року.

Головуючий Судді