Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/536/18
Провадження № 2/499/329/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"28" серпня 2018 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_1, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3О.(далі-відповідач) про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне.

З 19 липня 1986 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільних дітей, однак на даний час вони повнолітні.

Сімейні відносини між сторонами припиненні через конфлікти на ґрунті різних поглядів на життя, втрати почуття взаєморозуміння один до одного, що робить неможливим їх спільне проживання однією сімєю.

Позивач у судове засідання не зявився, проте надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимогах.

Відповідач у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розірвати шлюб, укладений між нею та позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положенням ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

19.07.1986 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Позивач та відповідач спільних неповнолітніх дітей не мають.

Спору про поділ майна не заявили.

Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого.

Згідно до ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Виходячи з наведеного, враховуючи що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, відповідач позов визнав, та не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст.ст.141,142 ЦПК України, враховуючи ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 56, 112 СК України, ст.ст.4, 76, 81, 89, 200, 206, 247, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 67200, паспорт КЕ 659119, виданий Іванівським РВ УМВС України в Одеській області від 23.05.1997 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ОСОБА_4 76АДРЕСА_1, 67200) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстрований 19.07.1986 року у відділі ЗАГСу Іванівського райвиконкому Одеської області за актовим записом №31.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 50% судового збору у розмірі 352 грн.40 коп.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_5