У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І. вивчивши зміст заяви Лікаря психіатра ОСОБА_1 про подальше перебування гр. ОСОБА_2 у психіатричному закладі,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1П подала до суду заяву про подальше перебування гр. ОСОБА_2 у психіатричному закладі.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_2, 20.12. ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка Ужгородського району, с. Часлівці, вул. Сентмігалі, 3 була госпіталізована 24.12. 2018 року о 11 год. 20 хв. в психіатричне відділення ЗОНД. Направлення на госпіталцію було видане лікарем ШД, яка після особистого огляду зробила висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для лікування у звязку з наявністю в неї тяжкого психіатричного розладу.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено порядок звернення до суду із заявою про примусову госпіталізацію. Так, згідно ст. 16 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбаченістаттею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Разом з тим зі змісту заяви вбачається, що в такій ставиться вимога щодо подальшого перебування гр. ОСОБА_2 у психіатричному закладі, однак немає жодних відомостей та відповідних письмових доказів стосовно того, що представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляв до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону і що така була задоволена.

Відповідно зі змісту поданої заяви неможливо зрозуміти, чи мова йде про примусову госпіталізацію чи про продовження госпіталізації особи, що є суттєвим, оскільки передбачає різні строки розгляду.

Таку, у відповідності до положень ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів.

Справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обовязковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, повязані з наданням психіатричної допомоги.

Разом з тим подана заява не мітить жодних чітко визначених даних, в тому числі й адрес прокурора, лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядається питання, що унеможливлює їх своєчасне повідомлення про дату та час розгляду даної заяви.

Суд звертає увагу заявника, що заява про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку за формою та змістом має відповідати загальним та спеціальним вимогам, які встановлені законом.

Спеціальні вимоги до заяви, яка подається до суду лікарем- психіатром або представником психіатричного закладу, визначені наказом Міністерства охорони здоров'я України від 24.07.2001 р. № 304 «Про затвердження окремих форм документів з питань психіатричної допомоги», згідно з яким, зокрема, заява лікаря-психіатра має бути ним підписана з прикладанням особистої печатки, а заява представника психіатричного закладу подається за його підписом і прикладанням печатки закладу .

Всупереч зазначеному вище надані заявником докази не відповідають вказаним нормам.

Продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку може відбуватися за відсутності підстав для її припинення. У зв'язку з цим особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів- психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. За необхідності продовження госпіталізації у примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До мотивованої заяви має бути доданий висновок комісії лікарів-психіатрів з обгрунтуванням необхідності продовження примусової госпіталізації. У подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців (ч. 5 ст. 12, ч. з ст. 17 Закону). Така норма встановлена для забезпечення постійного контролю за законністю надання особі психіатричної допомоги.

Однак заявником не вказано термін, на який слід продовжити госпіталізацію.

Обчислення зазначених у законі строків здійснюється з дня надходження заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку до суду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У відповідності до п. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Оскільки, суд обмежений в часі розгляду вказаної заяви та враховуючи неналежне оформлення заяви про продовження стаціонарного лікування хворої ,суддя приходить до висновку про необхідність повернення вказаної заяви у зв'язку із неналежним її оформленням.

Згідно із вимогами ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 340, ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву Лікаря психіатра ОСОБА_1 про подальше перебування гр. ОСОБА_2 у психіатричному закладі - повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськарйонного суду ОСОБА_3