ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3684/18 Справа № 210/4067/18 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2018 року, яке постановлено суддею Скотар Р.Є. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»і просила стягнути у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. завданої смертю батька ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року з потерпілим стався нещасний випадок при виконанні трудових обов'язків, внаслідок отриманої травми він помер. Через смерть батька син ОСОБА_3 переносить тяжкі моральні страждання, так як залишився без батьківського піклування та підтримки, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків та докладання додаткових зусиль для організації свого подальшого життя.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз'яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом не враховано те, що нещасний випадок стався частково з вини позивача, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, порушив вимоги законодавства охорони праці.

Крім того, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1, прізвище «ОСОБА_1» змінено на «ОСОБА_1» після реєстрації шлюбу (а.с.21) та ОСОБА_7, відповідно до свідоцтва про народження, виданого Довгинцівським районним відділом РАГСУ м. Кривого Рогу від 25.04.2006 р., актовий запис № 373.

ОСОБА_7, за життя працював в ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником якого є підприємство відповідача Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АМКР»).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року при виконанні трудових обов'язків з ОСОБА_7. стався нещасний випадок, в наслідок якого він загинув.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2007 року, актовий запис № 1459, ОСОБА_7 помер у віці 30 років (а.с. 7).

По факту нещасного випадку було складено Акт № 84 про нещасний випадок на підприємстві від 20 листопада 2007 року, відповідно до висновку якого, нещасний випадок стався 20 листопада 2007 року о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 працюючи шихтувальником дільниці розсіювання, пробовідбору та брикетування феросплавів цеху підготовки виробництв, виконував завдання начальника зміни ОСОБА_8, у процесі очищення змішувальних валів його права рука була захоплена обертаючимися лопатками одного з валів, внаслідок чого він отримав сполучену травму голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася множинними відкритими переламами кісток кінцівок та тулуба. В пункті 10 зазначеного акту вказано, що працівниками, які допустили порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці визнано ОСОБА_7, який допустив вживання спиртних напоїв на території підприємства, виконував роботу у невідповідності вимогам інструкції з охорони праці; в.о. начальника дільниці вогнетривів та феросплавів ЦПВ ОСОБА_9; начальника зміни ЦПВ ОСОБА_8; в.о. начальника ЦПВ ОСОБА_4 (а.с. 13)

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди малолітньому ОСОБА_3. у зв'язку із смертю його батька.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З огляду на вищезазначене та враховуючи, щовнаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці неповнолітній ОСОБА_3 втратив свого батька. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому його душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість.

Однак, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає роз'ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_3. у зв'язку із загибеллю батька, суд першої інстанції не в повній мірі врахував роз'яснення, наведені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає, що у зв'язку зі смертю потерпілого, який помер 20 листопада 2007 року внаслідок нещасного випадку, що стався з ним на виробництві 20 листопада 2007 року о 16-10 годині на підприємстві ПАТ «АМКР», ОСОБА_3 спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідної людини, який залишився без батька у віці одного року, позбавлений можливості відчувати батьківську любов, піклування та турботу.

Враховуючи вищевикладене, та наявність доказів, що нещасний випадок стався внаслідок порушення посадовими особами відповідача вимог інструкцій з охорони праці, якими допущено до роботи потерпілого у стані алкогольного сп'яніння, а також вину самого потерпілого ОСОБА_7, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарг в цій частині заслуговують на увагу.

З урахуванням викладеного, враховуючи ступінь фізичних та моральних страждань сина загиблого, незворотність втрати, істотність вимушених змін у його житті, обставини нещасного випадку, який стався з ОСОБА_7., колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди малолітньому ОСОБА_3 в розмірі 120 000 грн., що буде відповідачу засадам розумності, виваженості та справедливості.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення у справі зміні в частині розміру моральної шкоди та зменшення цього розміру з 150 000 гривень до 120 000 гривень.

В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПКУкраїни, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року змінити в частині визначеного судом розміру стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди малолітньому ОСОБА_3, завданої смертю батька на виробництві, зменшивши цей розмір з 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень до 120 000 грн. (сто двадцять тисяч) гривен, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: