ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 653/3066/17 Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Номер провадження №22ц-819/246/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_5 та Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі Крапівіної О.П. від 20 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів від 08 серпня 2017 року №49 «Про звільнення» та від 02.06.2017 року №28 «Про скорочення», №29 «Попередження про скорочення», поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки розрахунку із заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20.04.2017 року визнано накази про відсторонення її від роботи та звільнення з роботи незаконними. На виконання судового рішення наказом №21 Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради (далі КП «Генічеське БТІ») від 27.04.2017 року вона була поновлена на посаді головного фахівця з 23.05.2016 року.

Відповідно до наказу №28 від 02.06.2017 року було прийнято рішення про скорочення посади головного фахівця, на якій її було поновлено, а наказом №29 від 02.06.2017 року її попереджено про скорочення її посади та запропоновано посаду техніка з інвентаризації нерухомого майна Іванівської філії КП «Генічеське БТІ» з 02.06.2017 року в іншому районі. Також було попереджено, що у разі її незгоди із запропонованою посадою її буде звільнено.

Наказом №49 від 08.08.2017 року її було звільнено і в цей день вручено їй трудову книжку та копію наказу про звільнення.

Вважає накази КП «Генічеське БТІ» № 28, №29 від 02.06.2017 року та наказ №49 від 08.08.2017 року незаконними, оскільки вона має великий стаж роботи та досвід, а тому має переважне право на залишення на роботі.

Крім того позивач зазначає, що після її поновлення на роботі її не було ознайомлено з посадовим окладом, в період з 20.04.2017 року по 08.08.2017 року не отримувала заробітну плату, а також у цей період вона перебувала двічі у відпустці з 04.05.2017 року на 28 календарних днів відповідно до наказу №24 від 03 травня 2017 року та з 06.06.2017 року на 28 календарних днів відповідно до наказу №30 від 02 червня 2017 року, але відповідачем не були оплачені їй відпускні та не надано матеріальну допомогу на оздоровлення.

З урахуванням уточнень, позивач просила визнати незаконними та скасувати зазначені вище накази, поновити її на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ», стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 20.04.2017 року по 08.08.2018 року, невиплачені відпускні та матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 13178,63 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку із заробітної плати в розмірі 62786,16 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 червня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з КП "Генічеське БТІ" на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки розрахунку із заробітної плати з 08.08.2017 року по 13.09.2017 року, в розмірі 3031,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з КП "Генічеське БТІ" на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду повністю та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що керівником КП «Генічеське БТІ» Толок В.А. було порушено законодавство про працю відносно неї, оскільки вона була звільнена не за відсутністю досвіду роботи, а з особистих мотивів останнього.

Вважає, що керівництвом КП «Генічеське БТІ» було навмисно поновлено її на посаді головний фахівець, яка відповідно до Листа Мінсоцполітики від 04.05.2016 року є невідповідною класифікатору. Відповідачем як роботодавцем не було виконано обов'язку щодо приведення штатного розпису у відповідність до класифікаційно-кваліфікаційних документів.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі також зазначає, що їй не було запропоновано всі вільні посади, а та, що була запропонована - техніка з інвентаризації нерухомого майна І категорії Іванівської філії КП «Генічеське БТІ» - знаходиться в іншому районному центрі Херсонської області, що є зміною істотних умов трудового договору, тому можна вважати це переведенням, однак суд першої інстанції не звернув на зазначене увагу.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не дано оцінки тій обставині, що з дня поновлення її на займаній посаді відповідно до наказу КП «Генічеське БТІ» № 21 від 27.04.2017 року до дня звільнення 08.08.2017 року згідно наказу №49 вона жодного разу не отримувала заробітну плату та, перебуваючи двічі у відпустці за вказаний період, вона не отримала відпускні та матеріальну допомогу на оздоровлення.

Також ОСОБА_5 не згодна з рішенням суду щодо розміру її посадового окладу, адже вона займала посаду головного фахівця, а тому її посадовий оклад не може бути встановлений у розмірі мінімальної заробітної плати.

В обґрунтування незаконності судового рішення в частині відмови у відшкодуванні їй моральної шкоди зазначає, що судом не дано оцінку тій обставині, що у зв'язку з невиплатою заробітної плати та відпускних, ігноруванням всіх її звернень до керівництва відповідача, наданням їй вакантної посади в іншому районі Херсонської області призвело до моральних страждань та нервових переживань, а тому судом безпідставно відмовлено їй у цій вимозі.

З апеляційною скаргою на вказане рішення в частині задоволених позовних вимог звернулось і КП «Генічеське БТІ», в якій вказує, що суд першої інстанції зробив хибний висновок про невиплату та неодержання ОСОБА_5 середнього заробітку за час затримки заробітної плати. Також вважає неправильним і розрахунок суду середнього заробітку за час затримки виплати остаточної суми заробітної плати, оскільки суд виходив з дня отримання позивачем коштів - 13.09.2017 року, а не з дня перерахування зазначених коштів ОСОБА_5 відповідачем, а саме до 06.09.2017 року, що підтверджується квитанцією №44 від 06.09.2017 року.

Крім того, відповідач не погоджується з розрахунком суду щодо розміру середньоденної заробітної плати - 126 грн., оскільки судом було взято за основу нарахування за квітень 2017 року, як новоприйнятому працівнику, що не відповідає закону, з урахуванням того, що позивачка була поновлена на роботі з дня її звільнення, а отже слід вважати, що трудові відносини між позивачем та відповідачем не переривалися. Вважає, що в даному випадку слід застосувати вимоги п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, згідно якому при збереженні середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Тобто, два повні робочі місяці, що передують події, з якою пов'язана виплата, на думку апелянта, слід вважати лютий-березень 2017 року, протягом яких ОСОБА_5 перебувала у вимушеному прогулі та поновлена згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20.04.2017 року, отже середній заробіток позивача становить 2053,00 грн. без урахування податків та обов'язкових платежів.

Враховуючи викладене, відповідач просив скасувати рішення суду в частині стягнення з Комунального підприємства Херсонської обласної ради «Генічеське бюро технічної інвентаризації» на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час затримки розрахунку із заробітної плати з 08.08.2017 року по 13.09.2017 року, в розмірі 3031,20 грн., та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог. Судові витрати покласти на позивача.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5, крім тих аргументів, що наведені в її апеляційній скарзі, зазначила, що доводи з приводу розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку з заробітної плати є не обґрунтованими, оскільки її посадовий оклад не може становити розмір мінімальної заробітної плати, так як вона має вищу освіту і її посада не віднесена до категорії працівника 1 розряду, а тому при визначенні її окладу повинен бути застосований коефіцієнт.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 КП «Генічеське БТІ» вказує, що доводи скарги правильність висновків суду не спростовують, оскільки звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, за відмови ОСОБА_5 від переведення на іншу вакантну посаду. Також при визначенні середнього заробітку за час затримки у проведенні остаточного розрахунку суд правильно виходив із додатку до Галузевої угоди, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Справа переглядається в апеляційному порядку Херсонським апеляційним судом відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017р. №452/2017 та положень ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та представників відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Генічеського районного суду №653/2118/15-ц від 22 грудня 2015 року позов ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування наказів про оголошення дисциплінарних стягнень, визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу та поновлено на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ».

Наказом №9 від 09.02.2016 року в.о. керівника КП «Генічеське БТІ» ОСОБА_5 було поновлено на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ» та зобов'язано виплатити середньомісячну заробітну плату в сумі 2053 грн.

09.02.2016 року керівником підприємства був виданий наказ №9 про поновлення ОСОБА_5, а 23.05.2016 року керівник виніс наказ №40 про її звільнення.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20.04.2017 року ОСОБА_5 була поновлена на посаді головного фахівця.

Наказом №21 від 27.04.2017 року позивач була поновлена на посаді головного фахівця.

Наказом №22 від 27.04.2017 року посада «головний фахівець» була введена до штатного розпису підприємства з посадовим окладом 3200 грн(а.с.59,60).

Наказом №28 від 02 червня 2017 року прийнято рішення про скорочення штатної одиниці головного фахівця, внесення змін до штатного розпису підприємства, запропоновано позивачу іншу вакантну посаду - техніка з інвентаризації нерухомого майна І категорії Іванівської філії КП «Генічеське БТІ». Наказом №29 від 02.06.2017 року ОСОБА_5 попереджено про майбутнє звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату, також був затверджений новий штатний розпис підприємства без зазначеної штатної одиниці, на якій працює позивач.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача здійснене у відповідності до вимог чинного законодавства та підстав для її поновлення на роботі немає. Проте, оскільки в останній робочий день, а саме 08 серпня 2017 року, з ОСОБА_5 не було проведено розрахунок при звільненні, а перерахування коштів КП «Генічеське БТІ» здійснило поштовим переказом тільки 06 вересня 2017, а отримала вона їх 13 вересня 2017 року, то відповідно до статті 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні з 08 серпня 2017 року по 13 вересня 2017 року (день отримання позивачем коштів поштою).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 Постанови від 06 листопада 1992р. за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що при розгляді трудових спорів, пов'язаних зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. Право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому їм органу.

Відповідно до пункту 3 статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відмовляючи у поновленні позивача на роботі, суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що відповідачем при звільненні ОСОБА_5 дотримано вимоги трудового законодавства, оскільки наказом №28 від 02 червня 2017 року керівника підприємства прийнято рішення про скорочення штатної одиниці головного фахівця, внесення змін до штатного розпису підприємства, запропоновано позивачу переведення на іншу вакантну посаду (а.с.12). Наказом №29 від 02.06.2017 року (а.с.13) попереджено ОСОБА_5 про майбутнє звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату, також був затверджений новий штатний розпис від 27.04.2017 року без зазначеної штатної одиниці, на якій працює позивач(а.с.85).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, що перебуваючи на посаді головний фахівець вона виконувала функції начальника виробничого відділу є безпідставними, оскільки посада начальника виробничого відділу відсутня в штатних розписах підприємства з 05 січня 2015 року (а.с.139). Крім того, на підприємстві відсутні будь-які організаційно-розпорядчі документи, які б підтверджування покладання керівних функцій на головного фахівця ОСОБА_5, а також у КП «Генічеське БТІ» взагалі відсутня посадова інструкція головного фахівця, чого ОСОБА_5 не заперечує.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що вона є досвідченим працівником, а тому має переважне право на залишення на роботі, але ця обставина немає правового значення у даній справі, оскільки питання щодо наявності переваженого права працівників у залишенні на роботі виникає у випадку скорочення однакових посад, тоді як посада, яку займала ОСОБА_5, була єдиною у штатному розписі, який діяв у 2017 році.

Крім того, відповідно до листа Мінсоцполітики № 248/13/16 від 04.05.2016 року застосування назви похідного слова «Головний» до кваліфікаційної категорії «Головний фахівець» є неправомірним (а.с.61), тобто класифікатором професій не передбачена посада «головний фахівець».

Із штатного розпису Комунального підприємства «Генічеського бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради від 02.06.2017 року (а.с.85) вбачається, що було скорочено посаду, яку займала позивач. Протоколом №2 зборів трудового колективу підприємства від 02.06.2017 року підтверджується виведення із штатного розпису КП «Генічеське БТІ» посади головний фахівець та запропоновано ОСОБА_5 вакантну посаду техніка І категорії з інвентаризації нерухомого майна в Іванівській філії КП «Генічеське БТІ». Від ознайомлення з вказаним протоколом позивачка відмовилася, про що свідчить акт від 02.06.2017 року (а.с.77).

Доводи апелянта про те, що первинної профспілкової організації Комунального підприємства «Генічеського бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради не було надано згоди щодо розірвання трудового договору з ОСОБА_5, спростовуються матеріалами справи (а.с.71-72).

Посилання позивача, що керівником КП «Генічеське БТІ» ХОР було навмисно її поновлено на посаду, яка була визнана неправомірною на підставі листа Мінсоцполітики № 248/13/16 від 04.05.2016року є необґрунтованим, оскільки керівником Толок В.А. виконувалось рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20.04.2017 року, яким було поновлено ОСОБА_5 саме на тій посаді, з якої її було звільнено.

Також не заслуговують на увагу аргументи ОСОБА_5 щодо існування інших вакантних посад, крім техніка з інвентаризації нерухомого майна Іванівської філії КП «Генічеське БТІ» ХОР, яка їй була запропонована. Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено факт відсутності вільних робочих місць на день звільнення позивача, що підтверджується наказами підприємства №53 від 31 серпня 2017 року про звільнення ОСОБА_9 з посади інженера нерухомого майна ІІ категорії КП «Генічеське БТІ» ХОР та наказом №69 від 09 листопада 2017 року про прийняття на роботу ОСОБА_10 на зазначену посаду, тобто вакантна посада на підприємстві з'явилася після звільнення апелянта.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині вирішення вимог позивача щодо стягнення заробітної плати, невиплачених відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України « Про оплату праці» основана заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Як вбачається з матеріалів справи позивач була поновлена на посаді головний фахівець з посадовим окладом 3200 грн., що підтверджується штатним розписом КП «Генічеське БТІ» ХОР від 20 квітня 2017 року (а.с.60).

Отже посилання ОСОБА_5 на додаток №3 до Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 роки (далі Галузева угода) щодо застосування коефіцієнта співвідношення розмірів місячних посадових окладів як 1.2, 2.36 є не обґрунтованими, оскільки на підприємстві застосовується додаток №4 Галузевої угоди на 2013-2015 роки, в якому відсутня посада головний фахівець.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що Галузева угода на 2013-2015 роки втратила чинність з 10 січня 2017 року, відповідно до п. 8.1.10 Галузевої угоди на 2017-2018 роки, де зазначено, що з моменту набрання чинності цієї Угоди вважати такою, що втратила чинність, Галузеву угоду на 2013 - 2015 роки (а.с.371-373).

Також не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги позивача щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Позивачем не було надано доказів на підтвердження перенесених нею моральних страждань, що були викликані порушенням прав з приводу її звільнення та несвоєчасної оплати праці, невиплачених відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивачу поштовим переказом №44 від 06.09.2017 року (а.с.40) було перераховано кошти в сумі 10586,02 грн., які позивач отримала 13.09.2017 року, що підтверджується матеріалами справи, а саме квитанцією №11 від 13.09.2017 року (а.с.270).

Як було встановлено судом, в день звільнення позивач була присутня на робочому місці, але 08.08.2017 року, як і наступного дня розрахунок з нею не був проведений, у зв'язку з чим відповідачем було порушено вимоги ст.ст. 116,117 КзпП України.

Статтею 47 та частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, в усякому випадку, повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

Виходячи із зазначеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду щодо стягнення з КП «Генічеське БТІ» ХОР на користь ОСОБА_5 заробітної плати за час затримки розрахунку з заробітної плати.

Щодо доводів апеляційної скарги КП «Генічеське БТІ» ХОР з приводу розрахунку середньомісячної заробітної плати, колегія суддів вважає їх не обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» для розрахунку працівникам вихідної допомоги при звільненні необхідно визначити розмір середньомісячної заробітної плати. Відповідно якщо працівник не працював повний місяць розмір середньої заробітної плати, нарахування виплат провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В даному випадку розрахувати середній заробіток за два останні місяці неможливо, оскільки в період 27.04.2017 по 08.08.2017 року ОСОБА_5 двічі перебувала у відпустці і повний місяць не працювала.

Отже апеляційний суд погоджується з розрахунком суду першої інстанції середньоденної заробітної плати позивачки, яка становить 126 грн.

Проте, оскаржуване рішення районного суду в частині стягнення з КП «Генічеське БТІ» ХОР на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку з заробітної плати з 08.08.2017 року по 13.09.2017 року, в розмірі 3031,20грн. підлягає зміні, оскільки днем фактичного розрахунку з ОСОБА_5 є день відправлення поштового переказу, а саме 06.09.2017, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частинні стягнутої заробітної плати за час затримки розрахунку з 09.08.2017 року по 06.09.2017 року з 3031,20 грн. до 2520 грн.

Інші доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не потребують аналізу та перевірки, оскільки не мають правового значення для правильного вирішення заявлених вимог та не спростовують обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 червня 2018 року в частині стягнення з Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки розрахунку з заробітної плати з 08.08.2017 року по 13.09.2017 року, в розмірі 3031,20 грн. змінити.

Зменшити розмір стягнутої заробітної плати за час затримки розрахунку з заробітної плати з 08.08.2017 року по 06.09.2017 року з 3031,20 грн. до 2520 грн.

В решті частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2018 року.

Головуючий О.М. Полікарпова

Судді Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко