Справа № 631/869/18
Провадження № 2-о/615/38/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

06.08.2018 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його сумісного проживання однією сімєю з 2003 року по 08.01.2012 року з ОСОБА_2, який помер 08.01.2012 року та визнати його спадкоємцем 4-ї черги за законом після смерті ОСОБА_2

Відповідно до розпорядження голови Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.08.2018 року дану цивільну справу № 631/869/18 передано до Валківського районного суду Харківської області для розгляду по суті, куди надійшла 08.08.2018 року.

В обґрунтування вимог заявник вказує, що його тесть ОСОБА_2 помер 08.01.2012 року. Дочка померлого до шлюбу із заявником двічі укладала шлюб та мала прізвище Вороніна і ОСОБА_3. Дружина заявника ОСОБА_4 померла 11.05.2011 року.

Зазначив, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 5,4767 га, розташована на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області.

Заявник стверджує, що у відповідності до вимог ст.ст.1268,1270,1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки з померлим ОСОБА_2 проживали однією сімєю з 2003 року по день його смерті 08.01.2012 року в одному житловому будинку, розташованому за адресою: вул. Орловська, 78, с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області. Вели спільне господарство, мали підсобне господарство, разом обробляли огород, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один одним, разом готували їжу, займалися ремонтом приміщення та підтримували його в належному стані. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б фактично прийняли спадщину, чи зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 немає.

Після звернення заявника до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через неможливість надати передбачені законом документи на підтвердження факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем.

Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю з померлим заявнику необхідне для оформлення спадкових прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_2

Заявник та його представник адвокат ОСОБА_5 просили розгляд справи проводити за їх відсутності за наявними у справі матеріалами. При цьому заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник заінтересованої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що не заперечує проти задоволення заяви.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що дружина заявника ОСОБА_4 є рідною донькою ОСОБА_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії ЯР № 042924, зареєстрованого 04.05.1948 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу дружині заявника присвоєно прізвище Вороніна (ОСОБА_4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 6, актовий запис № 38 від 20.12.1969 року). 14.08.1973 року шлюб розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЖВ № 250874, видане Алакульським рай бюро РАЦС Талди-Курганської області, актовий запис № 33).

Після другої реєстрації шлюбу дружині заявника присвоєно прізвище ОСОБА_3, 02.09.1986 року шлюб розірвано (ОСОБА_3 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 4, актовий запис № 74 від 02.09.1986 року, Свідоцтво про розірвання шлюбу серії ІІ-ВЛ № 293472, видане Нововодолазьким районним відділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 74 від 02.09.1986 року).

Як вбачається з Свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ № 454999, виданого 08.10.1986 року Старовірівським сільським РАЦС Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 37, заявник зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 донькою померлого ОСОБА_2, якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_4.

Дружина заявника ОСОБА_4 померла 11.05.2011 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 306499, видане 11.05.2011 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 42.

Тесть заявника - ОСОБА_2 помер 08.01.2012 року, що слідує з Свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 336860, виданого 10.01.2012 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 05.

Згідно довідки виконавчого комітету Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області № 873 від 21.06.2018 року ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2003 року по день смерті 08.01.2012 року. На момент смерті проживав разом із зятем ОСОБА_1 заявником у справі, який в даному будинку зареєстрований та мешкає з 1987 року по теперішній час.

Зазначені обставини підтверджуються Актом депутата Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, згідно якого ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 проживали разом за адресою: вул. Орловська, 78, с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, з 2003 року по день смерті 08.01.2012 року ОСОБА_2, вели спільне господарство.

Із постанови приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області № 115/02-31 від 06.04.2018 року вбачається, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити наявність підстави для спадкування за законом, позаяк ним не надано нотаріусу рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Обєктом відносин спадкування виступають права та обовязки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України).

Ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Об'єкти спадкування мають майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов'язки спадкодавця.

В п.21 даної Постанови встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Згідно підпункту 4.4 пункту 4 глави 10 розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 9 (набрав чинності 07.03.2012 року) при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтв. Факт проживання спадкоємців однією сімєю підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Ч.3 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Із наданих заявником доказів вбачається, що він на час відкриття спадщини спільно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю більше пяти років з тестем ОСОБА_2, який помер 08.01.2012 року. Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє заяву, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України та надає заявнику право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом у четверту чергу в передбаченому законом порядку.

Спір про цивільне право ніким не заявлено, тому справу розглянуто судом в порядку окремого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини 08.01.2012 року з ОСОБА_2, який помер 08.01.2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова