ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року м. Суми

Справа №577/518/18

Номер провадження 22-ц/788/1513/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

у присутності представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укрсоцбанк»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Гетьмана В.В. у м.Конотоп Сумської області

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Відділ державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до ПАТ КБ «Укрсоцбанк», в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. зареєстрований в реєстрі за № 20965 від 28 вересня 2017 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - ціле вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 68,1 кв.м., яке знаходиться на земельній ділянці, наданій Конотопською міською радою на підставі договору оренди землі, укладеного Конотопською міською радою від 15 травня 2006 р. і зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 15 червня 2006 року за №104, за адресою: АДРЕСА_1

Свої вимоги мотивував тим, що 04 жовтня 2006 року він уклав з АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 750/07-203, згідно з яким йому надано кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 50 000 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язання за цим договором укладено договори іпотеки, за якими ним передано в іпотеку відповідачу об'єкти нежитлової нерухомості: ціле вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 183,5 кв.м. за адресою: м. Конотоп вул. Короленка, 37 та ціле вбудоване нежитлове приміщення площею 68,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. 22 листопада 2017 року постановою Конотопського МВ ДВС ГТУЮ у Сумській області відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чуловського В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 20965 від 28 вересня 2017 року про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки площею 68, 1 кв. м. розташований за адресою м.Конотоп, вул.Островського, 16 та задоволення вимог відповідача за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії за період з 17 травня 2016 року по 17 травня 2017 року у сумі 85009,48 дол. США та 10134,47 грн. Вважає дії приватного нотаріуса незаконними, оскільки у даному випадку між сторонами наявний спір про право, про що свідчить той факт, що питання щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором неодноразово вирішувалося у судовому порядку до винесення виконавчого напису нотаріусу.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2018 року на задоволення позову постановлено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за номером №20965 від 28 вересня 2017 року про звернення на предмет іпотеки: ціле вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 68,1 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці, наданій Конотопською міською радою на підставі договору оренди землі укладеного Конотопською міською радою від 15 травня 2006 року та зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 15 червня 2006 року за номером № 104, за адресою АДРЕСА_1 Сумської області.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Укрсоцбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що безспірність вимог банку за укладеним між сторонами кредитним договором підтверджується наданими нотаріусу відповідними документами, а також судовими рішення з приводу стягнення заборгованості, про які вказує позивач у позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника позивача, яка заперечила проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 2006 року позивач уклав з АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 750/07-203, згідно з яким йому надано кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 50 000 доларів США з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 4 жовтня 2016 року. На забезпечення виконання зобов'язання за цим договором укладено договори іпотеки, за якими ним передано в іпотеку відповідачу об'єкти нежитлової нерухомості: ціле вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 183,5 кв.м. за адресою: м. Конотоп вул. Короленка, 37, та ціле вбудоване нежитлове приміщення площею 68,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 11-22).

Позивач допустив порушення умов укладеного кредитного договору і тому рішенням Постійного діючого Третейського суду при асоціації Українських банків від 30 червня 2011 року з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_4 солідарно на користь позивача стягнуто 3 702 217 грн 85 коп. заборгованості (а. с. 23- 25).

За заявою стягувача Дніпровським районним судом м.Києва на виконання вищезазначеного рішення суду було видано виконавчі листи про стягнення заборгованості за кредитним договором, але постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області від 11 липня 2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з пропущенням встановленого строку пред'явлення документів до виконання (а. с. 26-29).

Також судом встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2014 року було частково задоволено вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та у рахунок погашення заборгованості за вищевказаним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - ціле вбудоване приміщення за адресою: вул. Короленка, 37, м. Конотоп і за рахунок продажу предмета іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії в сумі 416000 грн.00 коп. (а. с. 30-31).

Вподальшому, за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Чуловським В. А. було видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 20965 від 28 вересня 2017 року про звернення стягнення на предмет іпотеки площею 68, 1 кв. м., що знаходиться за адресою м.Конотоп , вул.Островського , 16 та задоволення вимог стягувача за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії за період з 17 травня 2016 року по 17 травня 2017 року, а саме: заборгованість за кредитом 39500 доларів США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 41953,94 доларів США, заборгованість по комісії - 3557,54 доларів США , що загалом складає 85009,48 доларів США, а також заборгованість по комісії у сумі 10134,47 грн. (а. с. 10).

Згідно зі статтею 18 ЦК України та статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів від 29 червня 1999 року №1172 було затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вчинення виконавчих написів врегульовано також і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5 (глава 16 Порядку).

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі №6-887цс 17 та від 23 січня 2018 року по справі №61-154св18.

З рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 червня 2011 року вбачається, що станом на 26.04.2010 року боржником ОСОБА_1 більше ніж 30 календарних днів були порушені обов'язки, встановлені п.п.3.3.4, 3.3.6 договору невідновлювальної кредитної лінії, у зв'язку із цим відповідно до п.п.3.3.7 договору даний боржник повинен був погасити кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції, оскільки строк користування кредитом сплив. Зважаючи на це судом було стягнуто в солідарному порядку з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_4 заборгованість за кредитом, сума заборгованості по відсотках, штрафу, комісіях, а заборгованість по пені була стягнута в межах річного строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, у зв'язку із зверненням з позовом до суду про дострокове стягнення кредиту, кредитором було змінено строк дії кредитного договору (04.10.2016 року) і настав строк виконання договору в повному обсязі, тому судом і було стягнуто з боржника та поручителя заборгованість за кредитом, відсотках, штрафу та комісіях, яка утворилась станом на 26.04.2010 року, а також заборгованість по пені в межах річного строку позовної давності.

Оскільки стягувачем були порушені строки пред'явлення до виконання виконавчих листів виданих на підставі вищезазначеного рішення суду, тому кредитор 4 серпня 2014 року вдруге звернувся до суду із позовною заявою про звернення стягнення на один з предметів іпотеки, яким було забезпечене виконання кредитного зобов'язання, а саме на ціле вбудоване нежитлове приміщення площею 185,5 кв.м., що знаходиться за адресою Сумська область, м.Конотоп, вул.Короленка, буд.37 і за рахунок продажу предмету іпотеки просив стягнути заборгованість, яка утворилась станом на 9 липня 2014 року в загальній сумі 896046 грн. 08 коп., з яких: 462635 грн. 53 коп. - заборгованість за кредитом; 317103 грн. 31 коп. - заборгованість за відсотками; 42723 грн.06 коп. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 41888 грн. 42коп. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, 21661 грн. 28 коп. - заборгованість за комісіями, 10134 грн. 47 грн. - заборгованість за комісіями.

В той же час, суд, за клопотанням представника відповідача про застосування строку позовної давності, стягнув заборгованість за кредитним договором, яка утворилась з 5 серпня 2011 року, тобто в межах трирічного терміну у сумі 416000 грн. 00 коп., а в задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Зазначене рішення набрало законної сили і звернуте до виконання.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що кредитор при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису приховав від нотаріуса, що сума заборгованості є спірною і що існують судові рішення, які набрали законної сили і звернуті до виконання про стягнення заборгованості за кредитним договором, а нотаріусом не були вчинені дії спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.

Колегія суддів вважає, що нотаріусом не було перевірено чи не змінювався кредитором строк дії кредитного договору, чи не звертався він із вимогою про виконання договору у повному обсязі, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, чи інформував він боржника про розмір заборгованості у тридцяти денний строк до моменту вчинення виконавчих написів, чи існує між сторонами кредитного договору спір щодо розміру заборгованості. Банком нотаріусу був наданий тільки розрахунок заборгованості, а не первинні документи, які б підтверджували суму заборгованості оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В той же час, розрахунок банку не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку.

Внаслідок невиконання приватним нотаріусом вимог передбачених ст.88 Закону «Про нотаріат» за його виконавчим написом було звернуто стягнення на предмет іпотеки за рахунок коштів, отриманих від реалізації якого, було запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі, що виникла внаслідок невиконання боржником умов кредитного договору на загальну суму 85009,48 доларів США та 10134 грн. 47 коп., що значно перевищує суму заборгованості, яка була стягнута рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2014 року у сумі 416000 грн. 00 коп.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно виходячи з наявності у даному випадку спору між сторонами з приводу розміру заборгованості, обґрунтовано вважав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, які були б підставою для зміни чи скасування оскарженого рішення суду, ухваленого судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Тому оскаржене рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08 жовтня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. Г. Хвостик