Номер провадження: 22-ц/785/7744/18
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року м. Одеса

Справа № 522/11092/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - державне підприємство «Центр державного земельного кадастру»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення збитків, за апеляційною скаргою державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Михайлюка О.А. 19 липня 2018 року,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь збитки у сумі - 7 128,68 грн..

ОСОБА_4 свої вимоги обґрунтовує тим, що04.07.2017 р. між ним та відповідачем укладений договір № 17/25-0014 на виконання землевпорядних робіт, згідно якого ДП «Центр державного земельного кадастру» взяло на себе зобов'язання виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою - АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3 вказаного договору позивачем здійснена попередня оплата згідно рахунку-фактури в сумі - 7 128,68 грн..

Оскільки відповідач не приступив до виконання робіт та не повідомив позивача про причини невиконання договору, він вимушений звернутись за захистом своїх прав з даним позовом до суду (а. с. 1 - 6).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2018 р. вищезазначений позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнути з ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_4 - 7 128,68 грн. у рахунок відшкодування завданих збитків.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 04.07.2017 р. між ДП «Центр державного земельного кадастру» та ОСОБА_4 укладений договір № 17/25-0014 на виконання землевпорядних робіт, згідно якого ДП «Центр державного земельного кадастру» взяло зобов'язання виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3 вказаного договору позивачем здійснена попередня оплата на користь відповідача згідно рахунку фактури в сумі - 7 128,68 грн..

Згідно п. 4.1. договору виконавець приступає до виконання робіт за договором не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання від замовника вихідних даних та документів.

Проте до цього часу відповідач не приступив до виконання робіт та не повідомив позивача про причини невиконання умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 7.1. договору № 17/25-0014 від 04.07.2017 року строк його дії закінчився 31.12.2017 року. Виконавець робіт - ДП «Центр державного земельного кадастру» роботу не виконав, про причини невиконання не повідомив, сплачені кошти не повернув. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_4 7 128,68 грн. у рахунок відшкодування завданих збитків (а. с. 61 - 62).

ДП «Центр державного земельного кадастру» в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосування норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що Технічна документація була виготовлена. 31.08.2017 р. між сторонами підписано акт виконаних робіт, в якому вказано, що сторони не мають претензій один до одного, про що не вказано у позові.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні вважав необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність і обґрунтованість рішення суду, безпідставність скарги. Щодо підписання акту прийому-передачі пояснив, що він не знав, який документ підписує.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду вказаним вимогам законодавства не відповідає. Погодитися з вищезазначеними висновками суду першої інстанції не можна. Вказаних висновків щодо задоволення позову суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Судом першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановлено вищевказані обставини по справі щодо укладення договору підряду.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну робота за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Разом з тим, висновок суду про стягнення збитків не відповідає обставинам справи. Матеріали справи містять розроблену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою - АДРЕСА_1. (а. с. 72 - 105).

Згідно наявного у справі, підписаного сторонами, що підтвердив у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4, Акту прийому-передачі (а. с. 55), виконавцем виконані, а замовником прийняті роботи з розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою - АДРЕСА_1.

У вказаному Акті вказано, що його сторони не мають взаємних претензій та зауважень щодо виконаних робіт, що підтверджують своїми підписами.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_4 є безпідставним. В його задоволенні необхідно відмовити.

Доводи апелянта про те, що те, що Технічна документація виготовлена. 31.08.2017 р. між сторонами підписано акт виконаних робіт, в якому вказано, що сторони не мають претензій один до одного, про що не вказано у позові, є обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги може скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені при їх невідповідності обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року- скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення збитків - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» судовий збір у сумі - 1 056 (одна тисяча п'ятдесят шість) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе