Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2314/15-ц
Провадження № 4-с/376/4/2018
У Х В А Л А

"05" липня 2018 р. Сквирський районний суд Київської області в складі: головуючого-судді Клочко В.М., за участю секретаря судового засідання Щур Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу, -

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2018 року стягував ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії на дії старшого державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, яку обґрунтував тим, що на виконанні у виконавчій службі перебував виконавчий документ - виконавчий лист виданий Сквирським районним судом Київської області 18.08.2017 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 содових витрат в сумі 1427,42 грн.

Скаржник вважає, що під час виконання рішення суду (виконавчого листа) державним виконавцем не вжито усіх необхідних заходів для примусового виконання судового рішення, внаслідок чого Постановою від 27.04.2018 року було повернуто виконавчий документ на підставі ст.37 ч.1 п.2 ЗУ «Про виконавче провадження». Не погоджуючись із вказаною постановою, скаржник просить суд скасувати її вважаючи неправомірною, а виконавче провадження відновити.

У судовому засідання представник стягувача адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити скаргу на підставах викладених у скарзі, вказуючи при цьому, що виконавче провадження було закрито до прийняття рішення судом про обмеження виїзду боржника за кордон, державний виконавець не звертався до правоохоронних органів із поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні старший державний виконавець Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, просила у задоволенні скарги відмовити посилаючись на те, що нею було вжито всі необхідні заходи для виконання виконавчого документу, але дії спрямовані на виявлення майна боржника бажаного результату не принесли у звязку з чим нею була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч.1ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та на підтвердження своїх заперечень надала суду матеріали виконавчого провадження.

Боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом, про причини неявки суд не повідомив. Його неявка згідно ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи (скарги) встановив, що 18.08.2017 року Сквирським районним судом Київської області було видано виконавчий лист у цивільній справі № 376/2314/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 427, 42 грн.

Постановою державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 27.04.2018 вище зазначений виконавчий лист повернуто стягувачу через відсутність у боржника майна на яке можна звернути стягнення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: - з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Окрім того, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ст. 53 Закону); отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або У стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону); провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, а у подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на три місяці (ч. 8 ст. 48 Закону).

Частиною 1 ст.36 зазначеного вище Закону передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На підставі ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно ст.41 Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Суд при вирішенні даної скарги також керується нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., яка була ратифікована Україною 17.07.1997р., а також розясненнями наданими Європейським судом з прав людини.

В світлі практики Європейського суду з прав людини,виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції.

На думку суду матеріали виконавчого провадження не містять даних про належне виконання державним виконавцем вимог ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Не скористався державний виконавець і своїми повноваженнями, передбаченими п.п. 14, 16, 19, 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, він не наклав на боржника штраф, не звертався до суду щодо застосування до боржника приводу, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, не вчиняв дії щодо отримання від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформації про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Окрім цього, державний виконавець не вчиняв дій щодо розшуку та витребування майна боржника, що перебуває в інших осіб у відповідності до положень ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 76-81, 260, 353, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу - задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 27.04.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачеві № 55282992.

Відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/376/384/2016 виданого Сквирським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 1 427, 42 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня її проголошення через Сквирський районний суд Київської області, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_5