Справа № 594/985/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. 13 травня 2014 року позивач виїхав по Зеленій карті на роботу та проживання в США і таким чином шлюбні відносини з відповідачем припинені з травня 2014 року. Від шлюбу з відповідачем дітей немає. Відповідач згідна на розірвання шлюбу, що підтвердила в письмових, нотаріально засвідчених заявах.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів, встановлено, що відповідач є громадянином ОСОБА_3 Федерації, проживає в Республіці Білорусь, Вітебська область, Полоцький район, г.п.Боровуха, вул.Армійська, дім.37, кв.47 на підставі дозволу на проживання.

Згідно матеріалів справи, зокрема відмітки в паспорті громадянина України серії НЮ 186020, виданого Борщівським РВ УМВС України в Тернопільській області, позивач з 06 серпня 2013 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Вищенаведені обставини вказують на те, що підсудність справи в порушення ст.29 ЦПК України визначена позивачем, а не визначена суддею Верховного Суду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна держава учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, реалізуючи пункт 1 статті 6 цієї Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вищенаведене, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, слід повернути позивачу, розяснивши його право на звернення до суду з аналогічним позовом з урахуванням вимог діючого законодавства України щодо процедури звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Окрім цього, вважаю необхідним розяснити позивачеві, що враховуючи положення ст.29 ЦПК України, він повинен звернутися до Верховного Суду з приводу даного питання для визначення суддею зазначеного суду підсудності даної справи.

При цьому, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі 132/3515/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.29, 33, п.1 ч.4 ст.185, 258-260, 263 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя: