Справа №265/7640/17
Провадження №2/265/303/18
27 вересня 2018 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А.В., за участю секретаря судового засідання Хайтулової Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням майна,
31 жовтня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням майна.
1. Обґрунтування позову:
Квартира АДРЕСА_1 (надалі - спірна квартира) належить на праві власності 1/2 - ОСОБА_3, 1/4 - ОСОБА_2 та 1/4 - ОСОБА_1
Крім того, ОСОБА_3 також зареєстрований у спірній квартирі (особистий рахунок ЖКП «Азовжилкомплекс» №303032).
З вересня 2006 року ОСОБА_3 перестав сплачувати за утримання 1/2 частини квартири, тому сплачувати за утримання його частини квартири були змушені Позивачі.
Відповідач до теперішнього часу не вчиняв будь - яких дій по відшкодування понесених Позивачами витрат на утримання майна.
Вважали, що відшкодуванню за утримання майна Відповідача повинно становити 50% від сплаченої суми та з урахуванням сплаченої Відповідачем сум.
Відповідач відзив на позов до суду не подав.
3. Судовий розгляд:
В судове засідання Позивачі та їх представник ОСОБА_4 не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримували та просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з'явилася, хоча судові повістки неодноразово направлялися за зареєстрованим місцем її проживання, а також розміщувалася повістка на сайті суду.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи вимоги розумних строків розгляду цивільної справи в суді, а також інтереси не тільки відповідача, а й позивачів, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
4. Фактичні обставини та оцінка суду:
Також судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину №3-749 від 25.08.2007 року, а ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №3-748 від 25.08.2007 року належать по 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_3.
З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності по 1/4 частки у праві власності спірної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який до цього належала 1/2 частка у праві власності спірної квартири.
Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 2 ст.382 ЦК України передбачає, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно з ч.1 ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Положення п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572 передбачають, що власник квартири зобов'язаний, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції до 10.12.2017 року) передбачала, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції до 10.12.2017 року), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під'їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Комерційний облік комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії у багатоквартирному будинку здійснюється встановленими в житлових і нежитлових приміщеннях споживачів вузлами обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частина 1 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перестав фактично проживати у спірній квартирі вересня 2006 року.
В той же час, зі змісту ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції до 10.12.2017 року), ст.19, 21, 23 - 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що при нарахуванні плати за послуги газопостачання, водопостачання та водовідведення, теплопостачання та поводження з побутовими відходами, враховується одиниця виміру спожитого ресурсу або послуги.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів за отриманні послуги газопостачання, водопостачання, водовідведення та поводження з побутовими відходами у спірній квартирі з грудня 2010 року по березень 2017 року є безпідставними та необгрунтованими, оскільки доказів того, що ОСОБА_3 був фактичним споживачем цих послуг у вказаний період, так як проживав у спірній квартирі, суду не надано.
В той же час, суд вважає, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також теплопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», повинні бути сплачені споживачем, за умови їх надання, оскільки їх споживання не залежить від фактично проживання у квартирі.
При цьому, враховуючи принцип справедливості та співмірності, суд вважає, що співвласники спірної квартири повинні нести у рівних частках витрати від вартості вказаних послуг.
Також судом враховано, що відповідно до наданих квитанцій, частина послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також теплопостачання була сплачена ОСОБА_5, спадкоємицями якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_6
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином, з урахуванням досліджених судом документів щодо оплати вартості наданих житлово - комунальних послуг, суд вважає, що з вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат, пов'язаних з отриманням послуг централізованого опалення у розмірі 736,77 грн. та послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1284,24 грн., а на користь ОСОБА_2 витрат, пов'язаних з отриманням послуг централізованого опалення за у розмірі 5721,71 грн. та послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2082,46 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 76, 81, 89, 259, 264, 265, 273, 280 - 283, 289 ЦПК України, суд
1. Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням майна - задовольнити частково.
3. У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
4. Це рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5. Це рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
6. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст цього рішення складено 29.09.2018 року.
Суддя А.В. Щербіна