Справа № 748/492/18 Провадження № 22-ц/795/791/2018 Головуючий у I інстанції - Кухта В. О. Доповідач - Онищенко О. І.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В., Бивалькевич Т.В.,

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Кухта В.О.), ухвалене у м.Чернігів, повний текст рішення складено 16 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 грудня 2012 року у сумі 124120,22 грн та судовий збір в сумі 1861,80 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній було надано кредит в сумі 8520,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач кредит своєчасно не повернув, внаслідок чого утворився борг, який станом на 31.12.2017 року становить 124120,22 грн, з яких: 9179,03 грн - заборгованість за кредитом; 104654,51 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3900,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 5886,68 грн - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобов'язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що кредитний договір між сторонами укладено 11.12.2012 року зі строком його повернення, що відповідає строку дії картки - 11.12.2014 року, останній платіж на погашення кредиту відповідач здійснила 31.10.2014 року, та враховуючи те, що представник відповідача заявила про застосування строку позовної давності, а позивач звернувся із позовом до суду у лютому 2018 року з пропуском строку позовної давності, у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення у справі, натомість визнано встановленими обставини, які є недоведеними, а висновки суду в цілому не відповідають обставинам справи. Так, вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд не визначився з початком її перебігу та не врахував отримання відповідачкою інших кредитних карток, строк дії яких не закінчився. Натомість судом першої інстанції без надання належних та допустимих доказів відповідачем, зроблено висновок про строк дії картки, отриманої ОСОБА_2, строком до 11.12.2014 року. Крім того, позивач зазначає, що суд не звернув уваги на п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, яким передбачено збільшення строків позовної давності до 50 років по вимогах щодо стягнення штрафних санкцій.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Відповідач вважає, що рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2018 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, а апеляційна скарга є безпідставною.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Згідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що 11 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, а та в свою чергу зобов'язана сплачувати кредитні кошти у визначений строк та інші платежі, передбачені договором (а.с.10-35).

Відповідач ОСОБА_2 підтвердила свою згоду, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Анкеті-заяві (а.с.10). Також згідно Анкети-заяви відповідач ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», скрін-шотів з програмного комплексу банку ОСОБА_2 було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_2, дата відкриття 11 грудня 2012 року, строком дії до жовтня 2016 року; НОМЕР_3, дата відкриття 23 травня 2013 року, строком дії до липня 2017 року; НОМЕР_4, дата відкриття 28 квітня 2014 року, термін дії до листопада 2017 року (а.с.71, 88-94).

З виписки по рахунку вбачається, що відповідач знімала з карток кошти та поповнювала картки в період з 12 грудня 2012 року по 31 жовтня 2014 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку останній платіж ОСОБА_2 здійснила 31 жовтня 2014 року (а.с.8-9, 95-104).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання перед позивачем погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених дійсним договором (а.с.30 зворот); при цьому згодилася вносити обов'язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості (а.с.11).

ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору щодо своєчасного повернення позивачеві наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість.

За змістом ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами укладеного договору було передбачено розмір базової процентної ставки 2,3% на місяць (або 27,6% на рік), яка нараховується на залишок заборгованості.

Згідно п.п. 1.1.2.3, 1.1.2.4. та 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору, банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п.1.1.3.1.9. цього договору; позичальник зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків і здійснених операціях; позичальник зобов'язаний у разі незгоди із змінами Правил та/або тарифів банку звернутися в банк для розірвання договору і погасити заборгованість.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, підвищення відсоткової ставки з 27,60 % до 32,40% відбулося з 01 вересня 2014 року, з 32,40% до 42% - з 01 квітня 2015 року. Такі підвищення було здійснено на підставі наказів ПАТ КБ «ПриватБанк» №СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року (а.с.105-108) та №СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року (а.с.109-113), згідно яких внесені зміни до Тарифів по платіжним карткам в частині збільшення розміру відсоткової ставки, зокрема збільшено з 01 вересня 2014 року відсоткову ставку за картою «Універсальна GOLD» з 2,3% до 2,7% (тобто 32,4% річних) та з 01 квітня 2015 року - з 2,7% до 3,5% (тобто до 42%).

Згідно роздруківок ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 на номер мобільного телефону, зазначений в анкеті-заяві, 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року були надіслані повідомлення про зміну відсоткової ставки за виданою їй карткою.

Враховуючи викладене, оскільки сторони погодили можливість зміни розміру відсоткової ставки, наказами банку було передбачено збільшення її розміру, ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про це і вона не звернулася в банк для розірвання договору і погашення заборгованості, то доводи відповідача про неправомірне збільшення банком відсоткової ставки не заслуговують на увагу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці.

Останній платіж ОСОБА_2 було здійснено 31 жовтня 2014 року( відповідач вказаного платежу не заперечує), строк дії картки встановлено до листопада 2017 року. До суду банк звернувся 19 лютого 2018 року (а.с.42). Оскільки відповідачем в суді першої інстанції заявлялося про пропуск позивачем строку позовної давності, заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом підлягає стягненню в межах трирічного строку позовної давності - за період з 19 лютого 2015 року по 31 грудня 2017 року (кінцевий строк визначено банком в позовній заяві). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем до суду апеляційної інстанції, загальний залишок заборгованості (поточної та простроченої) за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 9179,03 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками - 101554,45 грн (а.с.122-126), які і належить стягнути з відповідача.

При цьому доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо збільшення строку позовної давності до 50 років не можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг строк позовної давності щодо вимог банку по поверненню кредиту, оплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 50 років.

Домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності викладеній у письмовій формі матеріали справи не містять, а тому вважати що відповідач надала свою згоду на збільшення строків позовної давності не можна.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені, комісії та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що стягнення одночасно комісії, пені і штрафу, нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3900 грн слід відмовити.

Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій.

Враховуючи, що ОСОБА_2 було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню штрафи - 500 грн (фіксована частина) та 5536,67 грн (процентна складова).

Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів, штрафів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 11 грудня 2012 року, становить 116770 грн 15 коп., яка складається з: 9179,03 грн - заборгованість за тілом кредиту, 101554,45 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 грн штраф (фіксована частина), 5536,67 грн (процентна складова).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача 124120,22 грн заборгованості за кредитним договором, а апеляційним судом розмір заборгованості встановлено в розмірі 116770 грн 15 коп., то позовні вимоги задоволено на 94,1%. Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом банком сплачено 1861,80 грн судового збору, за розгляд справи судом першої інстанції з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1751 грн 95 коп. судового збору (1861,80 х 94,1%).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просило скасувати рішення суду і позовні вимоги задовольнити. За подання апеляційної скарги сплачено 2792,70 грн. Таким чином, за розгляд справи судом апеляційної інстанції належить стягнути з відповідача на користь позивача 2627,93 грн судового збору (2792,70 грн х 94,1%).

Враховуючи викладене, загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», становить 4379,88 грн (1751,95 + 2627,93).

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.12.2012 року в розмірі 116770 грн 15 коп., яка складається з наступного: 9179 грн 03 коп. - заборгованість за кредитом; 101554 грн 45 коп. - заборгованість за процентами; 500 грн - штраф (фіксована частина); 5536 грн 67 коп. - штраф (процентна складова).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 4379 грн 88 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 липня 2018 року.

Головуючий:Судді: