Справа № 732/921/18
Провадження № 2/732/486/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Лиманської М.В.,

з участю секретаря Бруй І.В.

в присутності представника позивачки адвоката ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городня цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В :

29.06.2018 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до Городнянського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 24871,0 грн., щомісячно, на утримання дитини, 16580,0 грн., щомісячно, на своє утримання та стягнення аліментів за минулий час в сумі 49742,0 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 31.05.2014 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. У травні 2018 року відповідач, перебуваючи за кордоном на роботі, вирішив розірвати шлюб. З цього часу він перестав утримувати її з дитиною. Позивачка здійснює догляд маленького сина, тому не має можливості працевлаштуватись. Відповідач працює за контрактами за межами території України, отримує високу заробітну плату, але дохід в Україні не декларує. У зв'язку з зазначеним позивачка просила стягнути на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини в розмірі 24871,0 грн., щомісяця, на своє утримання в розмірі 16580,0 грн., щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_5 трьох років, а також просила стягнути аліменти за минулий час за два місяці в сумі 49742,0 грн.

Ухвалою судді від 26 липня 2018 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Стороною відповідача відзиву на позов та доказів у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у цій справі від 26.07.2018 року, не подано.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала. Пояснила, що шлюб між сторонами не розірвано. Відповідач після повернення з-за кордону, де він перебував на роботі, припинив шлюбні відносини з позивачкою, припинив виділяти кошти та утримання сімї та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач є здоровим чоловіком, не має на утриманні неповнолітніх осіб, працює за контрактами за кордоном, працевлаштовується у сфері мореплавства та отримує високу заробітну плату. Відповідач має у власності майно та значні суми грошових коштів, які зберігав під час шлюбу на валютних рахунках. Перед зверненням з позовом про розірвання шлюбу відповідач зняв всі кошти. Сторона позивача вважає, що відповідач здатен утримувати свою малолітню дитину у розмірі, необхідному для покриття її потреб. Позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не має змоги працювати. На утриманні позивачки також перебуває старша дитина від першого шлюбу, тому позивачка після припинення її утримання відповідачем залишилася у скрутному стані. Враховуючи положення ст.74,182,184 позивачка має право на аліменти від чоловіка на утримання дитини та на своє утримання. Посилаючись на низку норм міжнародного права у сфері захисту прав дітей, представник позивачки наполягала на тому, що розмір аліментів, заявлений в позовних вимогах, дозволить позивачці забезпечити належний рівень матеріального забезпечення дитини та є співмірним з розміром заробітку відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вважала за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Не заперечувала проти стягнення аліментів саме в твердій сумі, зважаючи на те, що відповідач має мінливий дохід. Вказувала, що відповідач не має постійного місця роботи, постійно шукає роботу за кордоном, але не завжди отримує її. На утриманні відповідача перебуває матір пенсіонерка, яка потребує ліків та харчування, оскільки пенсію вона отримує мінімальну.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.05.2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

За даними свідоцтва про народження батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_3 ( а. с. 7 )

Дитина ОСОБА_6 проживає разом з матір'ю. Сторонами у справі цей факт не заперечується. Також не заперечується сторонами факт припинення між сторонами шлюбних відносин та роздільне проживання сторін з травня 2018 року.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

За змістом статей 150, 180, 181 Сімейного кодексу України належним виконанням батьківських обов'язків, пов'язаних з матеріальним утриманням дитини, є піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; забезпечення умов для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує: 1 ) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1 ) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2 ) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4 ) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів сторони відповідача, він не заперечує свого обов'язку, встановленого ст. 180 СК України, якою визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Однак, відповідач вважає заявлені вимоги занадто завищеними.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд приймає до уваги доводи сторони позивача про те, що стан здоров'я відповідача є задовільний, відповідач не має на утриманні інших дітей. Матеріальне становище платника аліментів є також задовільним. Відповідач має рухоме майно та грошові кошти, які зберігались на валютних та гривневих рахунках в АТ «УкрСиббанк» та АТ «ПриватБанк». При цьому суд приймає до уваги той факт, що на момент судового розгляду справи по суті відповідачем кошти з банківських рахунків зняті (а.с. 66-70, 126-143). Сума грошових коштів, які перебували на рахунках відповідача, перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Дослідженням виписок з карткового рахунку відповідача в АТ «УкрСиббанк» встановлено, що 28.12.2017 року зараховано кошти в сумі 14858,83 доларів США, призначення платежу - зарахування заробітної плати. З дослідженого контракту від 20.02.2018 року, укладеного між відповідачем та Норвезькою компанією Siem Offshore Maritime Personnel, встановлено, що відповідач за цим контрактом має виконати роботу моряка. Розмір його заробітної плати 3800 доларів США на місяць. (13-16)

На підтвердження низької платоспроможності відповідача його представник посилалася на відсутність у відповідача офіційного місця роботи та те, що відповідач не зареєстрований як фізична особа-підприємець. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що відповідач офіційно не працює, підробляє, отримуючи невеликий дохід.

Проте зазначені доводи представника відповідача не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 протягом 2014-2018 років розмістив на банківських рахунках значні суми валютних коштів. ( а.с. 66-70, 126-143).

Враховуючи, що відповідачем не надано до матеріалів справи доказів про походження усіх сум коштів на його рахунках, розмір яких значно перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (п.3-2 ч. 1 ст. 182 СК України), суд вважає безпідставними посилання сторони відповідача на те, що розмір його доходу є низьким.

Наявні у матеріалах справи докази достовірно не підтверджують перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері. Не зважаючи на те, що факт перерахування відповідачем коштів з його банківських рахунків на рахунки його матері документально підтверджений виписками по рахункам відповідача, відповідачем не надано доказів матеріального стану його матері та її реальну потребу в утриманні.

Вирішуючи справу, суд частково погоджується з твердженням сторони відповідача про те, що позовні вимоги є завищеними. Так, стороною позивача не наведено детального обгрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів.

Оцінивши докази справи, виходячи з принципу справедливості та розімності, суд дійшов висновку про спроможність відповідача сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та 3000,0 грн., щомісячно, на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Вказаний розмір аліментів є достатнім для забезпечення позивачці можливості створити гармонійний та всебічний розвиток дитини, не змінюючи її попередніх умов проживання.

Позивачка просила стягнути також з відповідача аліменти за минулий час.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За правилами частини другої цієї статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Разом з тим, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліменти в сумі 49742,0 грн. за минулий період позивачка належним чином таку суму у позовній заяві не обґрунтувала та не навела доказів того, що до предявлення позову вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

А тому позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84, 180-182, 184, Сімейного кодексу України, ст. 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХ В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, індивідуальний ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 29.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісяця, починаючи стягувати з 29.06.2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто 04.02.2020 року, з застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1409,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня отримання повного тексту рішення.

Суддя: М.В. Лиманська

Повний текст рішення складено 07.10.2018 року.