Справа № 492/1319/18
Провадження № 2/492/642/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Череватої В.І.

за участю секретаря судового засідання Каширної О.Г.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Арцизі Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

Представник позивача адвокат ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2018 року позивач звернулася до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Надрічна (колишня вул. Кірова), буд. 117. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником зазначеного житлового будинку, та проживає за зазначеною адресою, за якою з 15.05.2009 року зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2, який не проживає у цьому будинку з серпня 2014 року по теперішній час, не сплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням будинку, в якому проживає позивач. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням позивачу необхідно для того, щоб вільно володіти та користуватися належною їй власністю, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року провадження у справі відкрито.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення сповіщені належним чином, звернулися до суду з заявою, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали повністю та просили суд позов задовольнити у повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. При цьому відповідно до письмової заяви відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову.

Крім того, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, пов'язані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Житловим Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТА № 158149, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_4 від 11 жовтня 2012 року, спадкоємцем майна ОСОБА_5, померлого 05 жовтня 2011 року, є його дружина ОСОБА_1 позивач по наявній справі. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Кірова, 117, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою 27 листопада 1996 року за реєстровим номером 3127, зареєстрованого у Арцизькому бюро технічної інвентаризації 04 грудня 1996 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером: 37344863, за номером запису: 138, в книзі 5 (а.с. 7).

Відповідно до копії ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Арцизьке бюро технічної інвентаризації» серії ССР № 346125 від 18.11.2012 року, житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Кірова, 117 на праві приватної власності належить позивачу по справі ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрований у вищевказаному житловому будинку з 15.05.2009 року, що підтверджується копією домової книги, а також посвідкою на постійне проживання (а.с. 9 11).

Відповідно до акту опитування сусідів від 16.08.2018 року, при опитуванні сусідів встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з серпня 2014 року (а.с. 12-16).

Згідно з копією розпорядження Арцизької міської ради від 11 березня 2016 року № 22, вулиця Кірова перейменована на вулиця Надрічна (а.с. 17).

Як вбачається з відповіді Відділу адресно довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, яка надійшла на адресу суду 14.09.2018 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що за вищевказаною адресою відповідач не проживає більше шести місяців, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідач по справі ОСОБА_2 з серпня 2014 року у вищевказаному житловому будинку не проживає, витрати по його утриманню не несе, вибув на інше місце проживання.

Жодних домовленостей або інших угод, передбачених законом між позивачем та відповідачем не укладалося.

Відповідач не несе ніяких обовязків по оплаті житла, так як в ньому не проживає, комунальні послуги не сплачує. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою місця проживання позивача відповідач створює позивачу вільно користуватися належною їй власністю.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд).

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає за вказаною адресою більше шести місяців без поважних причин, також її відсутність понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим пунктами 1-7 ст. 71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього звязку з конкретним місцем.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

При викладених обставинах суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому що інтереси позивача порушені.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (Надрічна), буд. 117, в будинку фактично не проживає з серпня 2014 року і по теперішній час, також його відсутність за вказаною адресою понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим пунктами 1 - 7 ст. 71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 втратив з цим місцем достатній та постійний зв'язок, а п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не захищає права осіб на житло, з яким останній втратив достатній та постійний зв'язок, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Арциз Одеської області, вул. Надрічна (колишня вул. Кірова), буд. 117, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

В поданому позові позивач ОСОБА_1 просила понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок з відповідача на її користь не стягувати (а.с. 1-3).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 70, 71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 200, 206, 247, 264, 265, 273, 354, 383, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: м. Арциз Одеської області, вул. Надрічна, буд. 117.

Дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: м. Арциз Одеської області, вул. Надрічна, буд. 117.

Витрати, пов'язані з розглядом справи покласти на позивача, які ОСОБА_1 були сплачені у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 02 жовтня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, (РНОКПП: НОМЕР_1), місце проживання: 68400, Одеська область, місто Арциз, вул. Надрічна, буд. 117.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: 68400, Одеська область, місто Арциз, вул. Надрічна, буд. 117.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_6

Одеської області