Справа № 487/4299/18
Провадження № 2/487/1977/18
УХВАЛА

про забезпечення позову

01.10.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого-судді Біцюка А.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: 57157, м. Миколаїв, ОСОБА_2, вул. Леніна, 14-а) до ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1), про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

04.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним, в якому посилаючись на помилково укладений між сторонами договір дарування, просить суд:

1. Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованого у м. Миколаєві, по вул. Леніна, 14-а (ОСОБА_2), укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 р.№ 91 від 29.02.2016 року.

28.09.2018 року ОСОБА_1 надала до суду заява про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, відповідач має намір продати будинок, про що відкрито їй заявляє, а також приводить покупців для огляду будинку. За такого існує велика вірогідність відчуження відповідачем вказаного будинку, а тому невжиття у даному конкретному випадку заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, просить суд звільнити її від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, у звязку з тяжким матеріальним становищем.

Дослідивши матеріали позовної заяви та матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При розгляді заяв про забезпечення позову: єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач має припущення про намір відповідача на відчуження майна.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3про визнання договору дарування недійсним, та у випадку, задоволення судом позову спірний договір дарування буде визнано недійсним, що потягне за собою витребування нерухомого майна з власності відповідача, суд приходить до висновку, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, а тому слід вжити заходів до забезпечення позову та накласти арешт на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. вул. Леніна, 14-а загальною площею 61,7 кв.м. та належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є особою похилого віку та має тяжке матеріальне становище, суд приходить до висновку, про необхідність звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований у м. Миколаєві, по вул. Леніна, 14-а (ОСОБА_2)загальною площею 61,7 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії стосовно зазначеного нерухомого майна.

Роз'яснити положення ст.382 Кримінального кодексу України, згідно яких невиконання рішення (ухвали) суду тягне кримінальну відповідальність.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 05.10.2018 року.

Суддя Біцюк А. В.