Постанова

Іменем України

01 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 487/6105/16-ц

провадження № 61-26818св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - державне підприємство «Адміністрація морських портів України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення Апеляційного суду Миколаївської області, у складі колегії суддів: Коломієць В. В., Данилової О. О., Шаманської Н. О., від 15 червня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України») про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення суми невиплаченої надбавки.

Позовна заява мотивована тим, що з 13 червня 2013 року вона працює на посаді радника начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України», куди була переведена з ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» в зв'язку з реорганізацією державних підприємств морського транспорту та утворенням ДП «Адміністрація морських портів України» зі збереженням соціальних гарантій, передбачених колективним договором ДП «Миколаївський морський торгівельний порт», з оплатою згідно штатного розпису, зі збереженням надбавки за нагрудний знак «Почесний працівник морського і річкового транспорту» у розмірі 5 % до посадового окладу та усіх істотних умов праці, про що зазначено у наказі від 13 червня 2013 року № 5/0.

09 липня 2013 року наказом № 25/о у вищевказаний наказ були внесені зміни щодо збереження надбавок «За інтенсивність» у розмірі 30 % та «За високі досягнення» у розмірі 20 % до посадового окладу.

Наказом від 18 травня 2015 року № 320 надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» було збільшено до 40 %.

Наказом від 30 вересня 2016 року № 749 «Про затвердження нової редакції наказу начальника адміністрації від 18 листопада 2015 року № 806 «Про оплату праці»», їй скасовано надбавку «За інтенсивність», встановлену наказом від 09 липня 2013 року № 25/о у розмірі 30 % від посадового окладу, та надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», встановлену наказом від 18 травня 2015 року № 320 у розмірі 40 % від посадового окладу.

Зазначала, що наказ від 30 вересня 2016 року № 749 є незаконним, оскільки прийнятий з порушенням вимог трудового законодавства та умов колективного договору, що діє на підприємстві.

З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просила визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 30 вересня 2016 року № 749 в частині щодо скасування їй надбавок; стягнути з відповідача на її користь надбавку «За інтенсивність» за період з 01 жовтня 2016 по 24 листопада 2016 року у сумі 5 272,98 грн та надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» за період з 01 жовтня 2016 року по 24 листопада 2016 року у сумі 7 030,64 грн; зобов'язати відповідача розрахувати та виплатити їй вказані надбавки за період з 24 листопада 2016 року до 28 березня 2017 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у складі судді Разумовської О. Г. від 20 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» Адміністрація Миколаївського морського порту від 30 вересня 2016 року № 749 «Про затвердження нової редакції наказу начальника адміністрації від 18 листопада 2015 року № 806 «Про оплату праці» (в редакції Наказу від 26 листопада 2015 року № 835)» в частині щодо скасування надбавки «За інтенсивність» та надбавки «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», встановлені раднику начальника адміністрації ОСОБА_4

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 надбавку «За інтенсивність» за період з 01 жовтня 2016 по 24 листопада 2016 року у сумі 5 272,98 грн та надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» за період з 01 жовтня 2016 по 24 листопада 2016 року у сумі 7 030,64 грн.

Зобов'язано відповідача розрахувати та виплатити ОСОБА_4 надбавки «За інтенсивність» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» за період з 24 листопада 2016 року до 28 березня 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуваним наказом всупереч вимогам закону та з порушенням умов Колективного договору, який діє на підприємстві, відповідачем відмінено встановлені позивачу при прийнятті на посаду на невизначений строк постійні щомісячні надбавки «За інтенсивність» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», чим погіршено умови оплати праці позивача на підприємстві в односторонньому порядку за відсутності на те правових підстав і без дотримання встановленого частиною другою статті 29 Закону України «Про оплату праці», статті 103 КЗпП України порядку щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці, без погодження таких змін із профкомом.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ДП «Адміністрація морських портів України» задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що наказ начальника Адміністрації Миколаївського морського порту від 30 вересня 2016 року № 749, яким ОСОБА_4 були скасовані надбавки «За інтенсивність» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», був виданий у межах його компетенції та при його прийнятті ним не були порушені вимоги закону та діючих на підприємстві колективного договору та інших локальних нормативних актів.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні її позовних вимог, оскільки є оспорюваний наказ є незаконним, так як прийнятий з порушенням вимог трудового законодавства та умов колективного договору, що діє на підприємстві, яким не передбачено зменшення або скасування надбавок «За інтенсивність» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У листопаді 2017 року ДП «Адміністрація морських портів України» подало заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У справі, що переглядається установлено, що з 13 червня 2013 року ОСОБА_4 працювала на посаді радника начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» Адміністрація Миколаївського морського порту.

На цю посаду позивач була переведена з ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» у зв'язку з реорганізацією державних підприємств морського транспорту та утворенням ДП «Адміністрація морських портів України», із збереженням соціальних гарантій, передбачених колективним договором ДП «Миколаївський морський торгівельний порт», з оплатою згідно штатного розпису, зі збереженням надбавки за нагрудний знак «Почесний працівник морського і річкового транспорту» у розмірі 5 % до посадового окладу та усіх істотних умов праці, про що зазначено у наказі від 13 червня 2013 року № 5/0.

Наказом відповідача від 09 липня 2013 року № 25/о було внесено зміни в наказ від 13 червня 2013 року № 5/0, а саме, що позивачу також збережені надбавки «За інтенсивність» у розмірі 30 % та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» у розмірі 20 % до посадового окладу.

Наказом відповідача від 18 травня 2015 року № 320 надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» було збільшено позивачу до 40 %.

Наказом відповідача від 18 листопада 2015 року № 806 були скасовані раніше встановлені позивачу надбавки до посадового окладу «За інтенсивність», «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» та за нагрудний знак «Почесний працівник морського і річкового транспорту» (пункт 16).

Наказом відповідача від 26 листопада 2015 року № 835 пункти 1-33 наказу від 18 листопада 2015 року № 806 були замінені пунктами 1-38 у новій редакції, які вже не містять розпорядження начальника Адміністрації Миколаївського морського порту про скасування ОСОБА_4 доплат до посадового окладу.

Наказом відповідача від 30 вересня 2016 року № 749 «Про затвердження нової редакції наказу начальника адміністрації від 18 листопада 2015 року № 806 (в редакції наказу від 26 листопада 2015року № 835)», ОСОБА_4 знову було скасовано надбавку «За інтенсивність», встановлену наказом від 09 липня 2016 року № 25/о у розмірі 30 % від посадового окладу, та надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», встановлену наказом від 18 травня 2015 року № 320 у розмірі 40 % від посадового окладу.

Наказом відповідача від 28 березня 2017 року № 187/о ОСОБА_4 звільнена з займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Згідно із частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Аналогічні положення викладені у статті 15 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри надбавок, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника надбавок обов'язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено колективним договором.

Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру надбавки, позбавлення працівників надбавок повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2790цс16.

Отже, прийняття начальником Адміністрації Миколаївського морського порту наказу від 30 вересня 2016 року № 749 про скасування ОСОБА_4 надбавки «За інтенсивність», встановленої наказом № 25/о від 09 липня 2016 року, та надбавки «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», встановленої наказом № 320 від 18 травня 2015 року, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений, і не потребувало попереднього погодження з виборними органами первинних профспілкових організацій, що діють на підприємстві.

Згідно з пунктом 5.5 колективного договору на 2013-2018 роки, що діє у Миколаївській філії ДП «Адміністрація морських портів України», який було затверджено конференцією трудового колективу 23 липня 2013 року, перелік доплат і надбавок до тарифних ставок та посадових окладів працівників адміністрації Миколаївського морського порту та профкому встановлюються згідно з Додатком № 7 до колективного договору.

У справі, що переглядається, установлено, що ні колективний договір, ні Додаток № 7 не містить критеріїв та умови запровадження надбавок «За інтенсивність праці та особливий характер роботи» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», обставин позбавлення, зменшення або збільшення надбавок, а також не містить посилань на те, що вказані надбавки мають постійний безстроковий характер.

За змістом Додатку № 7 вбачається, що він встановлює мінімальний розмір доплат і надбавок та надає начальнику Адміністрації Миколаївського морського порту повноваження встановлювати конкретні розміри цих надбавок і доплат (а. с. 34-88).

Не містять конкретних умов запровадження, зміни розміру та позбавлення доплат і надбавок і інші локальні нормативні акти відповідача, зокрема Положення про преміювання працівників Адміністрації Миколаївського морського порту.

До того ж, Додаток № 7 до колективного договору передбачена доплата «За інтенсивність праці та особливий характер роботи», тоді як позивачці була призначена доплата «За інтенсивність».

Установивши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що наказ начальника Адміністрації Миколаївського морського порту від 30 вересня 2016 року № 749, яким ОСОБА_4 були скасовані надбавки «За інтенсивність» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», був виданий у межах його компетенції та при його прийнятті ним не були порушені вимоги закону та діючих на підприємстві колективного договору та інших локальних нормативних актів, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4

Доводи та обставини, на які посилається ОСОБА_4, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта