Ухвала

26 вересня 2018 року

місто Київ

справа № 755/20484/15-ц

провадження № 61-6992свп18

Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Погрібного С. О. (суддя-доповідач)

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Синельникова Є. В., Стрільчука В. А., Ступак О. В., Усика Г. І., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач (заявник) - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року у складі судді Виниченко Л. М. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 червня 2016 року у складі колегії суддів: Котули Л. Г., Волошиної В. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

(далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 13 160, 69 грн за кредитним договором від 18 березня 2013 року № К209К180431049, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3 167, 55 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1, 96 грн, заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 497, 60 грн, за пенею за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 8 390, 69 грн, а також штрафів відповідно до підпункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), що складаються із штрафу у фіксованій частині у розмірі 500, 00 грн та штрафу у процентній складовій у розмірі 602, 89 грн.

Позивач на обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 18 березня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № K209R180431049, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 898, 00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав повністю. ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 18 березня 2013 року № К209R180431049 у сумі 3 667, 11 грн та судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що суд не встановив підстав для задоволення позову у частині вимог про стягнення пені та штрафів, нарахування яких передбачено в Умовах, оскільки позивачем не доведено той факт, що долучені до позовної заяви Умови дійсно є складовою частиною укладеного 18 березня 2013 року між сторонами кредитного договору. Наданий банком екземпляр Умов не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку їх дії, підпису позичальника, а також відомостей про те, що ОСОБА_1 ознайомлений саме з цими Умовами та до них приєднався. Зважаючи на те, що відповідальність позичальника за порушення грошового зобов'язання в частині нарахування пені та штрафів визначена безпосередньо зазначеними Умовами, підстави для стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 8 390, 69 грн та штрафів: 500, 00 грн (фіксована частина) і 602, 89 грн (процентна складова) відсутні.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 червня 2016 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відхилена, рішення суду першої інстанції від 18 січня 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що суд обґрунтовано виходив з того, що у заяві позичальника від 18 березня 2013 року № К209R відсутні умови про розмір пені, наявне лише посилання на те, що її розмір встановлений Умовами, але позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме з цими Умовами був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, оскільки вони не містять його підпису. Крім того, у самій заяві позичальника не передбачено, що в разі порушення відповідачем зобов'язань за договором він зобов'язаний сплатити штраф.

У касаційній скарзі, поданій 30 грудня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 червня 2016 року у частині відмови у стягненні суми штрафів та пені, постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що під час укладання кредитного договору сторони керувались положеннями частини першої статті 634 ЦК України, відповідно до яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У цьому випадку відповідач підписав заяву позичальника, приєднався до Умов, які є загальними, їх підписання позичальником не є обов'язковим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою від 08 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Цивільну справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду 08 лютого 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа передана на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з підстав встановлення різного за змістом застосування положень статті 634 ЦК України.

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам.

Тобто, під час розгляду справ з аналогічними фактичними обставинами банки на підтвердження тих чи інших умов кредитування повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Таким чином, оскільки наведений правовий висновок суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, Об'єднана палата Касаційного цивільного суду вважала за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Враховуючи, що справа № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у справі, що переглядається, досліджуються подібні правовідносини, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає за обґрунтоване зупинити касаційне провадження у цій справі до вирішення згаданої судової справи у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у цивільній справі № 755/20484/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 червня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. О. Погрібний
СуддіО. В. Білоконь Є. В. Синельников
Б. І. Гулько В. А. Стрільчук
С. О. Карпенко О. В. Ступак
В. О. Кузнєцов Г. І. Усик
А. С. ОлійникС. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк