справа № 691/1519/18
провадження № 2/691/690/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю учасника справи ОСОБА_2

провівши у підготовчому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовною заявою Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» м.Київ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив :

АТ КБ «ПриватБанк» м.Київ звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач мотивує їх тим, що відповідач звернулася до позивача, з метою отримання банківських послуг, у зв»язку з чим підписала заяву від 12 травня 2015 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в зв»язку з чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Підписання даного договору було прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг». При укладенні Договору сторони досягли усіх істотних домовленостей щодо порядку та умов виконання кредитного зобов»язання. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим, станом на 15 жовтня 2018 року має заборгованість в розмірі 27652 грн. 93 коп., яка складається з: 1845 грн. 98 коп. тіло кредиту; 10922 грн. 97 коп. відсотки за користування кредитом; 13090 грн. 98 коп. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1293 грн. 00 коп. штраф (процентна складова), для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду.

У судове засідання представник позивача, будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з»явився. В матеріалах справи наявне клопотання від 08 листопада 2018 року про розгляд справи у його відсутності, в якому зазначив що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути судові витрати понесені при зверненні до суду у виді сплати судового збору.

Відповідач позовні вимоги визнала повністю та не заперечила щодо їх задоволення, пояснивши, що причиною не виконання кредитного зобов»язання перед АТ КБ «ПриватБанк» є складне матеріальне становище, відсутність постійного доходу, утримання двох неповнолітніх дітей віком 1 рік та 11 років, а тому зазначені обставини унеможливили своєчасне внесення коштів на рахунок банківської установи.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, розглянувши клопотання представника позивача та при відсутності зустрічних вимог відповідача, вислухавши її думку, враховуючи визнання позову, вбачає підстави до розгляду цивільної справи у підготовчому засіданні, згідно до ст.200 ЦПК України, та дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається та підтверджено матеріалами справи, відповідач по справі, звернулася 12 травня 2015 року із заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», позивача по справі, про надання кредиту та отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.6), тобто, між сторонами укладено договір, що складається із заяви позичальника (а.с.6), «ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг», «Тарифами Банку», де передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом, який позивачем був виконаний (а.с.11-25). Відповідач зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує і відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 15 жовтня 2018 року має заборгованість в розмірі 27652 грн.93 коп. (а.с.8-9).

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного.

Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України плата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання.

Із досліджених судом доказів вбачається, що на підставі заяви від 12 травня 2015 року, відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.6). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту ОСОБА_3 керується п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4 ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і в будь-який момент ОСОБА_3 може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору відповідач зобов»язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.7, п.2.1.1.5.6, п.2.1.1.7.6 Договору, у випадку невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню кредиту, в тому числі і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Одночасно п.1.1.3.2.4 Договору, передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід»ємних частин Договору, в зв»язку з чим може змінюватись Банком розмір відсоткової ставки за кредитом за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.1.1.3.1.9 Договору. При порушенні строків платежів по кожному із грошових зобов»язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В разі непогашення клієнтом боргових зобов»язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати за користування кредитом, клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування, що і зазначено в п.2.1.1.12.6.1 Договору. Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 «Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов»язків за Договором. Пунктом 1.1.7.11 Договору передбачено, що договір діє напротязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо напротязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же самий строк. Як вбачається з матеріалів справи, своїм правом відповідач не скористалася. Згідно п.1.1.7.43 Договору, сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, остільки позивач довів суду не виконання відповідачем зобов»язань за кредитним договором, а відповідач , в силу вищенаведених обставин, слід вважати, що позов визнав, заперечень не подав.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 1762,00 грн., а саме, сплатив судовий збір, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

Позов підтверджується: копією заяви ОСОБА_2 від 12 травня 2015 року, копією розрахунків заборгованості за кредитним договором від 12 травня 2015 року та від 15 жовтня 2018 року, копією ОСОБА_4 з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», копією ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, копією виписки з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України від 01 березня 2018 року, копією Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) від 21 травня 2018 року, копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 червня 2018 року стосовно АТ КБ «Приватбанк», банківською ліцензією від 05 жовтня 2911 року №22, платіжним дорученням №PROM8ВТWP3 від 08 листопада 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 200, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовну заяву Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» м.Київ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки с.Старосілля вул.Невідомої Партизанки, №12 Городищенського району Черкаської області на користь Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» м.Київ, юридична адреса м.Київ вул.Грушевського, №1Д, заборгованість за кредитним договором від 12 травня 2015 року на розрахунковий рахунок № 3111, МФО 305299, Код в розмірі 27 652,93 (двадцять сім тисяч шістсот п»ятдесят дві) грн. 93 коп..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки с.Старосілля вул.Невідомої Партизанки, №12 Городищенського району Черкаської області на користь Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» м.Київ, юридична адреса м.Київ вул.Грушевського, №1Д, судові витрати по сплаті судового збору на розрахунковий рахунок № 3111, МФО 305299, Код в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп..

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області.

Копію рішення суду направити позивачу, для відому.

Повне рішення суду складено 14 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_5