Справа № 204/2103/14-ц
Провадження № 6/204/99/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року у цивільній справі № 204/2103/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року у цивільній справі № 204/2103/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування заяви зазначено, що виконавчий лист вона отримала, але втратила його, у зв'язку з незатребуваністю.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше надали суду заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі. При цьому, заявник просила задовольнити свою заяву про видачу дубліката виконавчого листа, а ОСОБА_2 зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 та видачи її дублікату виконавчого листа.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року у цивільній справі № 204/2103/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - було задоволено позовні вимоги позивача, а саме:

-Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2014 року і до її повноліття, в особі матері - ОСОБА_1, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць (а.с.17-18).

Вказане рішення суду скасоване не було та набрало законної сили 29 квітня 2014 року.

На підставі вищевказаного рішення суду, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська був виданий відповідний виконавчий лист.

Проте, позивач (стягувач) втратила отриманий виконавчий лист.

Відповідно же до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України, рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Аналогічні положення мають ч. ч. 4, 8 ст. 10 ЦПК України, згідно яких суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

Так, Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя, зокрема, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, у п. 40 зазначає, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Європейським судом з прав людини було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04, де Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

У зв'язку з вищевказаним, суд вважає необхідним застосувати у даних правовідносинах вищевказану практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, в порядку п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд вважає можливим видати ОСОБА_1 дублікати виконавчого листа № 204/2103/14-ц, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2014 року і до її повноліття, в особі матері - ОСОБА_1, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць - для подальшого виконання

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 18, 76, 77, 81, 182-183, 247, 258-261, 352-355, п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року у цивільній справі № 204/2103/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа № 204/2103/14-ц, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2014 року і до її повноліття, в особі матері - ОСОБА_1, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць - для подальшого виконання..

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Самсонова