АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 756/17038/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6118/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Андрейчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

30 серпня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Семенюк Т.А.

Суддів Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 1 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та просила суд скасувати постанову державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 17 грудня 2014 року.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 1 червня 2018 року позов залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 7 березня 2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено попереднє судове засідання на 26 квітня 2018 року.

26 квітня 2018 року розгляд справи відкладено на 1 червня 2018 року у звязку із неявкою в судове засідання позивача.

Представник позивача була повідомлена про відкладення розгляду справи на 1 червня 2018 року, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с. 64).

Згідно ч. 5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання.

Проте з таким висновком суду повною мірою погодитись не можна.

Процесуальна можливість суду залишити позов без розгляду в зв'язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача в судове засідання передбачена ст. 223 та 257 ЦПК України. За змістом вказаних статей, при вирішенні питання про залишення позову без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивача до суду правове значення мають лише належне повідомлення позивача про день та час слухання справи, повторність його неявки в судове засідання або неповідомлення про причини неявки, і неподання заяви про розгляд справи в його відсутності.

Колегія суддів не може погодитися з посиланнями скаржника на те, що її представник була присутня у судовому засіданні 26 квітня 2018 року не приймаються судом до уваги, оскільки з протоколу судового засідання від 26 квітня 2018 року вбачається, що у судовому засіданні був присутній лише представник відповідача, розгляд справи відкладено для повторного виклику позивача та витребування копії спадкової справи (а.с. 61-62).

Жодних письмових зауваження щодо неповноти або неправильності запису у протоколі судового засідання ані позивачем, ані її представником на підставі ст. 249 ЦПК України до суду не подавалися.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2018 року ОСОБА_3 подала до суду заяву з клопотанням про оголошення перерви у слуханні справи у звязку із терміновим виїздом її представника за межі міста Києва за сімейними обставинами та необхідністю ознайомлення з наданими нотаріусом матеріалами, про прийняття даної заяви судом є відповідна відмітка.

Проте суд першої інстанції наявність даної заяви не врахував, не дав їй належної оцінки, та вирішив питання про залишення заяви без розгляду.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, колегія суддів вважає висновок місцевого суду про залишення позовної заяви без розгляду передчасним та помилковим.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі "Голдер проти Сполученого Королівства", 1975 р. суд відзначив: "Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження". Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції не надав оцінку причинам неявки ОСОБА_3 в судове засідання 1 червня 2018 року, не вирішив питання щодо клопотання, викладеного у заяві від 30 травня 2018 року, та дійшов передчасного висновку про повторну неявку заявника та не повідомлення про причини неявки, що призвело до неправильного вирішення справи та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, що відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 1 червня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2018 року

Головуючий

Судді