Справа № 464/5620/18
пр.№ 2/464/1777/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

21.12.2018 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

секретар судового засідання Комарницька Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 464/5620/18 за позовом ОСОБА_1 /позивач/ до ОСОБА_2 /відповідач/ про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом до суду, в якому просить: змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016, а саме стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття; стягувати з відповідача в користь ОСОБА_1 додаткові витрати в розмірі 600 грн. на лікування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на розвиток в розмірі 300 грн., щомісячно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1531 грн., щомісячно, починаючи з 12.09.2016 року і до досягнення ними повноліття. Вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання дітей значно зріс. Станом на сьогоднішній день, враховуючи значне зростання цін на комунальні платежі, харчування, витрати на лікування, тощо, її заробітку та стягуваного розміру аліментів за рішенням суду не вистачає на нормальне проживання та належні потреби для виховання та розвитку дітей, весь тягар у фінансовому плані упав на її плечі. Крім цього, вказує, що донька ОСОБА_3 згідно медичного висновку страждає на захворювання - сколіотична постава, сколіоз 1-го ступеня, і її лікування також потребує значних матеріальних витрат. Для ефективного лікування донці рекомендовано ЛФК, масажі, постійні заняття плавання. Крім цього, зазначає, що донька ОСОБА_3 навчається на денній платній формі навчання у Львівському коледжі будівництва, архітектури та дизайну, стипендії не отримує. Син ОСОБА_5 займається у секції спортивних одноборств. На її думку, відповідач приховує свої фактичні фінансові доходи, чим ставить її та своїх дітей у скрутне матеріальне становище. Станом на день подання позову до суду, їй відомо, що відповідач працює на ринку «Південний», однак розмір його доходів їй невідомий. У зв'язку із наведеним, вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 05.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомленою про дату, час та місце проведення розгляду справи. 21.12.2018 через канцелярію суду від її представника - адвоката ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять такі задовольнити, щодо заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився без поважних причин та без повідомлення причин такої неявки, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

У зазначений відповідачу строк в ухвалі судді від 05.11.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. А тому, враховуючи вказане, у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи та враховуючи заяву представника позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

З'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного висновку з огляду на таке.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов'язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1531 грн., щомісячно, починаючи з 12.09.2016 і до досягнення ними повноліття.

Із статті 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст.360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду навідсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов'язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать їх матеріального становища і визначеннявказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону, відтак з врахуванням віку відповідача, який є особою працездатного віку, його стану здоров'я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, його матеріального становища та дітей, їх віку та стану здоров'я, відсутність відомостей у справі щодо наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також враховуючи інші обставини, що мають значення для справи, необхідні для визначення розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення на утримання дітей сторін підлягають до задоволення.

За положеннями ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Однак, в даному випадку, є вимога про збільшення розміру аліментів, а не про їх стягнення і норму ст.191 Сімейного кодексу України застосовувати не можна. Відтак, аліменти у збільшеному розмірі з відповідача слід стягувати починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Щодо вирішення вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей, суд виходить з наступних мотивів та положень закону.

Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017, згідно з якою роз'яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст.185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходитьсяна утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаєтьсяза рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У правовій позиції Верховного суду у постанові від 18.01.2018 по справі № 369/959/16-ц зазначено, що витрати на придбання для дитини устілок для ортопедичного взуття, а також на оплату занять дітей з англійської мови є витратами пов'язаними з хворобою дитини та розвитком здібностей дитини та є додатковими витратами згідно ст.185 СК України.

Із матеріалів справи вбачається, що донька сторін ОСОБА_3 згідно медичного висновку страждає на захворювання - сколіотична постава, сколіоз 1-го ступеня, ї на її лікування необхідні кошти; навчається на денній платній формі навчання у Львівському коледжі будівництва, архітектури та дизайну та стипендії не отримує. Син сторін ОСОБА_4 навчається у середній загальноосвітній школі та відвідує секцію айкідо ГО ЛОМГО «Сінкікай».

Враховуючи наведене, з урахуванням наданих позивачем належних та допустимих доказів та з огляду на те, що обоє батьків повинні брати участь у додаткових витратах на дитину, суд приходить до переконання, що у позивача наявні додаткові витрати на дітей, викликані особливими обставинами, факт наявності таких витрат позивачем доведено доказами, що містяться у матеріалах справи та такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які присуджені позивачу на утримання дітей у формі аліментів, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей у розмірі 600,00 грн. на лікування доньки ОСОБА_3 та 300 грн. на розвиток сина ОСОБА_4, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, щомісячно, на час існування особливих обставин, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

На підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 141, 180-184, 185, 191-192 СК України та керуючись ст. 2, 10, 12, 19, 128, 141, 178, 247, 258-259, 263-265, 274-289, 351-356 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27 жовтня 2016 року, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Припинити нарахування і стягнення аліментів за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016, ухваленого у цивільній справі № 464/6960/16-ц, та відкликати виконавчий лист, що був виданий на виконання такого.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей - на лікування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень та на розвиток ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили,на час існування особливих обставин, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом 30 днів відповідно до вимог ст.ст. 351-356 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2.

Головуючий Б.Р. Мичка