Справа №295/8996/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Чішман Л.М.,

секретаря - Содель А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження особи у здійсненні права на виїзд за кордон,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити управі виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 для виконання зобовязань, покладених на нього за виконавчим листом №276/817/17, виданий 12.01.2018 року про стягнення моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. Пладння мотивоване тим, що рішення суду боржником не виконане, декларацію неподано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, а тому необхідно вжити відносно боржника заходів примусового виконання.

Дослідивши подання та додані документи, суд приходить на наступного висновку.

Згідно частин 1-2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Частина перша ст. 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Пункт 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначає, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З наведених положень можна дійти висновку, що обґрунтованою підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Державним виконавцем додано копію виклику від 18.06.2018 року ОСОБА_2, проте відомості про його вручення боржнику відсутні.

Посилання державного виконавця, що у ОСОБА_2 наявне нерухоме майно, але рішення суду він не виконує не можуть бути належним підтвердженням ухилення боржника від виконання зобовязання, оскільки згідно п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» саме виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Разом з тим, доказів про вчинення державним виконавцем дій щодо арешту та реалізації нерухомого майна ОСОБА_2 не має, незважаючи на те, що відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За наведених обставин, державним виконавцем не доведено, що боржник свідомо не виконує належні до виконання зобов'язаннясуд дійшов висновку, а тому подання є необґрунтованим, безпідставним та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.260, 441ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у здійсненні права на виїзд за кордон.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області, протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман