Ухвала

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 2-534/11

провадження № 61-43955 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва, у складі судді Рибака М. А., від 29 травня 2018 рокута постанову Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., від 08 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Шеремет Олександр Вікторович, начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Гоцій БогданІгорович, стягувач - Державна іпотечна установа, на дії державного виконавця щодо визначення вартості майна у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаною скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві (далі - Шевченківському районному відділі ДВС міста Києва) перебуває виконавче провадження № 34716332 за виконавчим листом від 04 жовтня 2012 року про стягнення з нього боргу у розмірі 688 950,02 грн.

В межах цього провадження державний виконавець визначив занижену ринкову вартість належної йому земельної ділянки та передав її на реалізацію.

Зазначав, щодержавним виконавцем порушено його право оцінити майно за згодою сторін, оскільки його не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна, а також йому не надсилались акт опису та арешту майна від 19 вересня 2013 року та постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності від 23 березня 2017 року.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС міста Києва Шеремети О. В. при визначенні ринкової вартості з метою реалізації земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 на підставі висновку про вартість майна від 04 жовтня 2017 року, наданого ТОВ «Українська експертна група» у розмірі 1 582 380,00 грн та зобов'язати державного виконавця зняти з реалізації цю земельну ділянку.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києвавід 29 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що дії державного виконавця щодо визначення ринкової вартості з метою реалізації земельної ділянки у виконавчому провадженні є законними, оскільки скаржником не надано належних доказів, що під час проведення оцінки або визначення її результатів державний виконавець діяв із порушенням вимог закону та не в межах наданих йому повноважень.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішеннята ухвалити нове, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що судами не враховано, що державним виконавцем порушено його права оцінити земельну ділянку за згодою сторін, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять доказів надсилання та вручення йому постанови про арешт майна боржника від 15 жовтня 2012 року, постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності від 23 березня 2017 року.

Зауважує, що державний виконавець безпідставно узяв до уваги висновок ТОВ «Українська експертна група» від 04 жовтня 2017 року, оскільки визначена в ньому ціна не відповідає ринковим цінам і він міг бути використаний лише після виправлення недоліків.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суди встановили, що 15 жовтня 2012 року відкрито вказане виконавче провадження та арештовано майно боржника ОСОБА_4 і оголошено заборону його відчуження, в межах якого 19 вересня 2013 року складено акт опису й арешту майна та прийнято постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до висновку, складеного ТОВ «Юніверс Консалтинг», станом на 26 вересня 2013 року, ринкова вартість спірної земельної ділянки складає 459 530,00 грн; за висновком від 04 жовтня 2017 року, складеним суб'єктом оціночної діяльностіТОВ «Українська експертна група» за результатами оцінки, призначеної державним виконавцем, вартість цієї ж земельної ділянки складає 1 582 380,00 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час вчинення виконавчих дій) (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із частиною першою - четвертою статті 57 Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Частиною п'ятою статті 57 Закону передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Установивши, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника були вчинені відповідно до вимог закону, а визначення вартості цього майна здійснено належним суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання з дотриманням процедури, встановленої відповідними нормативно-правовими актами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для визнання незаконними дій державного виконавця щодо здійснення оцінки земельної ділянки, зняття її з реалізації.

Доводи касаційної скарги щодо порушення його права на оцінку земельної ділянки за згодою сторін у зв'язку з неотриманням ним постанов державних виконавців та акту опису та арешту майна є необґрунтованими. Так, боржник ОСОБА_4достовірно знав про відкриття виконавчого провадження та арешт майна, оскільки 31 жовтня 2012 року особисто, а 11 лютого 2014 року через представника просив його зупинити та повідомити про стан виконання.

23 березня 2017 року ОСОБА_4направлялась постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності, а 20 та 27 жовтня 2017 року висновок експертної оцінки майна та повідомлення щодо ознайомлення з ним.

Оскільки в період з 2012 року по 2017 рік ОСОБА_4письмово не повідомив державного виконавця про визначену ним та стягувачем вартість майна, державний виконавець мав законні підстави визначати її самостійно і з залученням об'єкту оціночної діяльності.

Від ОСОБА_4не надійшло будь-яких зауважень щодо оцінки майна, державний виконавець не знав про наявність недоліків висновку, тому правомірно 17 листопада 2017 року направив документи для реалізації арештованого майна

Посилання боржника в касаційній скарзі на неналежне оцінювання його майна, яке передано на реалізацію, не є підставою для скасування судових рішень, оскільки боржник не повідомив державного виконавця про результати рецензування висновку про оцінку майна, яке було проведено ним 22 грудня 2017 року, тобто після направлення 17 листопада 2017 рокудокументів на реалізацію майна, отже діяв недобросовісно, як сторона виконавчого провадження.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2018 рокута постанову Апеляційного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Шеремет Олександр Вікторович, начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Гоцій БогданІгорович, стягувач - Державна іпотечна установа, на дії державного виконавця щодо визначення вартості майна у виконавчому провадженні.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта