Справа № 149/2311/18
Провадження №2/149/730/18
Номер рядка звіту 49
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2018

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді: Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Лукіянчук Д. А.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони являються батьками ОСОБА_3, який стаціонарно навчається у на факультеті ветеринарної медицини денній формі навчання Житомирського національного агроекологічного університету. ОСОБА_3 навчається на бюджетній формі навчання, однак сплачує за гуртожиток, потребує придбання продуктів харчування, одягу, навчального приладдя, на що позивач самостійно несе витрати та витрачає близько 6000 грн. на місяць, тому просила стягнути на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 з відповідача аліменти в розмірі 3 000 грн щомісячно на час його навчання.

В судовому засіданны позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Пояснила, що син хоча і навчається на бюджеті, однак живе в гуртожитку, крім того, витрачає кошти на дорогу, їжу. До досягнення ОСОБА_3 повноліття, з відповідача стягувалися кошти на його утримання та на утримання їх меншого сина - ОСОБА_6, однак наразі відповідач пішов на пенсію, яку йому ще не нарахували, і аліменти з серпня місяця не стягуються навіть на молодшу дитину. ОСОБА_3 через навчання, потребує коштів, які сам невзмозі заробляти, оскільки навчається стаціонарно, вартість гуртожитку в 2018 році склала 4500 грн, однак з кожним роком вона збільшується. Зазначила також, що син не отримує спеціальної стипендії як дитина учасника АТО, оскільки відповідач відмовився надавати їм відповідну довідку.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, пояснив, що навчається непогано, однак в рейтинг для отримання стипендії не потрапив, тому його утримує лише матір. Працювати змоги не має, оскільки графік навчання нестабільний, з наявністю як першої так і другої зміни.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що наразі він не працює, з серпня 2018 року оформляє пенсію, яку на день розгляду справи ще не нараховано. На його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, на одного з яких проводяться стягнення по виконавчому документу, крім того він утримує матір та сам, являючись учасником бойових дій, має ряд захворювань, в тому числі хронічних, тому, розуміючи необхідність надавати допомогу синові, може платити 500 грн щомісячно. Також зауважив, що позивач має додатковий дохід від здачі в оренду квартири в м. Чернігові, яку він при розлученні залишив позивачу з дітьми.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_3 являється сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1. (а. с. 4), шлюб між яким розірвано в 2007 році (а, с. 6).

На підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2005 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів ОСОБА_4, 2000 р.н., та ОСОБА_6, 2003 р. н., в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (а. с. 5, 7).

ОСОБА_3 навчається на 2 курсі факультету ветеринарної медицини денної форми навчання Житомирського національного агроекологічного університету. Термін навчання по 30 червня 2023 р.. Він навчається за рахунок коштів державного бюджету (а. с. 8).

ОСОБА_3 за гуртожиток у 2018 році сплачено 4500 грн. (а. с.9)

Відповідач ОСОБА_2 згідно посвідчення серії НОМЕР_3 являється учасником бойових дій, згідно довідки № 360 від 27 липня 2018 року має ряд захворювань, пов'язаних з проходженням служби та захистом Батьківщини, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 має на утриманні малолітню доньку, ОСОБА_7, 2011 р. н.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим за 23 роки; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші суттєві обставини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що оскільки повнолітній ОСОБА_3, продовжує навчання, навчається на денному відділенні, в м. Житомирі, перебуває на утриманні позивача, яка утримує його та його неповнолітнього брата - він потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням.

Разом з тим, суд вважає, що позивач не довела заявлений в позові розмір витрат на сина, оскільки нею не було надано доказів того, що вона несе інші витрати, окрім плати за гуртожиток.

При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги також стан здоров'я відповідача, те, що він має ще двох неповнолітніх дітей на утриманні, також те, що він на час розгляду справи не працює, пенсію йому не нараховано, що визнається сторонами, тому, з урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліментів в розмірі 500 грн.

Суд не приймає до уваги надану відповідачем заяву його матері, ОСОБА_5, 1943 р.н., оскільки вона не відповідає вимогам до доказів, визначених Главою 5 ЦПК України.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. ст. 199, 200 СК України, керуючись ст. ст. 141, 206, 263-265, 273, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1., прож. АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2., прож. АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, вид. 14 липня 2016 року) на утримання сина ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3. , РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_6, вид. 24 вересня 2016 року) аліменти в сумі 500 (п'ятсот) грн щомісячно, починаючи з 04 вересня 2018 року на період навчання у Житомирському національному агроекологічному університеті але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1., прож. АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) коп. на користь держави.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено до відповідного загального суду апеляційної інстанції через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Суддя:/підпис/

З оригіналом вірно: