Справа № 2-1571/10 Головуючий у 1 інстанції: Ковалишин Н.І.
Провадження № 22-ц/783/1802/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м.Львів

Справа № 2-1571/10

Провадження № 22-ц/783/1802/18

Апеляційний суд Львівської області в складі:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретар Яремко Е.Р.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Стрийський міськрайоний суду Львівської області, постановлену у м. Стрию 12 березня 2018 року (суддя Ковалишин Н.І.)

у справі

за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню,-

встановив:

Заявники звернулися з заявою, у якій просять визнати виконавчі листи видані Стрийським міськрайонним судом Львівської області у справі № 2-1571-2010 від 21 лютого 2012 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 в користь ПАТ «Фольксбанк» 363 465, 20 доларів США заборгованості за кредитним договором №КА 52580 від 26 вересня 2008 року, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 25 березня 2010 року становить 2 884 096,36 грн., 1700,00 грн. сплаченого державного мита, 120 грн. оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи виданий щодо боржника ОСОБА_3 В обґрунтування вищевказаної заяви покликаються на те, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2011 року у справі № 22-Ц-3109/11 залишено без змін рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2010 року у справі № 2-3083/2010 року (2-1571/2010 р.) за позовом ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Виконання вказаного судового рішення здійснювалось на підставі виконавчих листів, виданих Стрийським міськрайонним судом Львівської області, у відношенні окремо кожного з солідарних боржників. 29 грудня 2016 року листом ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступника стягувача ПАТ «Фольксбанк») від 29 грудня 2016 року № 09-4/22603 боржника було повідомлено про анулювання стягувачем його боргу за кредитним договором в порядку прощення. Окрім того, інформацію про відсутність боргу боржника перед стягувачем містить також лист стягувача від 24 квітня 2017 року № 10-3/4550 - відповідь на запит державного виконавця Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області, з якого вбачається, що борг боржника перед стягувачем відсутній в зв'язку з проведенням його прощення.

Ухвалою Стрийський міськрайоний суду Львівської області від 12 березня 2018 рокувідмовлено у задоволенні заяви.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що має місце факт відсутності обов'язку перед стягувачем за вищевказаними виконавчими документами повністю в зв'язку з його припиненням у порядку ст. 605 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі від 27 грудня 2010 року у справі за позовом ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №KF52580 від 26 вересня 2008 року вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» 363 465,20 доларів США заборгованості за кредитним договором № КА52580 від 26 вересня 2008 року, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 25 березня 2010 року становило 2 884 096,36 грн.; 1700 грн. сплаченого державного мита, 120 грн. оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Дане рішення набрало законної сили.

На виконання рішення суду видано виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» вищевказаної суми.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом (частина четверта статті 432 Цивільного процесуального кодексу України).

Підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є, як матеріально-правові так і процесуально-правові підстави.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України. Так, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо), зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можуть бути обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Також до процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна віднести видачу виконавчого листа в поза процесуальний спосіб.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Що стосується матеріально-правових вимог, то в ЦПК України передбачено як підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання саме відсутність обов'язку боржника повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Чинне законодавство надає банкам можливість списання безнадійної заборгованості.

Згідно із ст. 36 Закону України № 2121 «Про банки і банківську діяльність» банки зобов'язані формувати резервний фонд на покриття непередбачених збитків по всіх статтях активів та позабалансових зобов'язаннях.

Бухгалтерський облік у банках здійснюється відповідно до Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів пд. Кредитні ризики в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 27 грудня 2007 року № 481, поточна редакція від 2 грудня 2015 року.

Згідно з п.1.3. глави 1 розділу ІІІ банк списує за рахунок спеціальних резервів заборгованість за кредитними операціями, яка визнана безнадійною щодо отримання. При цьому згідно з положеннями ст.139.3.4. ЦК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму списання активу, який відповідає ознакам, визначеним пп. 14.1.11 п.14.1 ст.14 цього Кодексу, у розмірі, що відшкодовується з тієї частини резерву, на яку збільшувався фінансовий результат до оподаткування. Таким чином банки покривають свої затрати на списання безнадійної заборгованості, при цьому зменшуючи свої податкові зобов'язання.

Банк може скористатись своїм правом та списати безнадійну заборгованість. Але законом не передбачено припинення зобов'язання внаслідок списання заборгованості з балансу юридичної особи. Відшкодування банком за рахунок резервного фонду безнадійної заборгованості не має наслідком прощення боргу в розумінні положень статті 605 ЦК України та не є підставою для припинення стягнення з боржника на підставі ст. 605 ЦК України.

В пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року роз»яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Таким чином, зміст нормативних документів, на підставі яких приймалось рішення банку про визнання кредитної заборгованості позивача безнадійною та списання її за рахунок резерву, не є припиненням зобов'язань в розумінні статті 605 ЦК України, що регулюють питання зобов'язань внаслідок прощення боргу кредитором, процедуру оформлення припинення зобов'язання за цих підстав, з урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правового регулювання, питань оподаткування тощо.

В даному випадку боргові зобов'язання відповідача перед банком не можна вважати погашеними. Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не свідчить про припинення зобов'язання в цій частині, зокрема шляхом прощення боргу кредитором.

Судом встановлено, що 29 грудня 2016 року листом ПАТ «ВіЕс Банк» від 29 грудня 2016 року № 09-4/22603 боржника було повідомлено про анулювання боргу в сумі 267 366,53 доларів США за кредитним договором KF40718 від 1 серпня 2007 року в порядку прощення. Суму анульованого боргу включено до податкового розрахунку суми доходу, нараховано на користь боржників, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, а саме тіла кредиту 2137060,67 грн. та роз'яснено обов'язок сплати податків з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації.

Встановлено, що виконавчі листи, що є предметом спору, видані на виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №KF52580 від 26 вересня 2008 року, а не за кредитним договором KF40718 від 1 серпня 2007 року, заборгованість по якому банком була анульована, згідно з вищевказаним листом. Доказів, на підтвердження анулювання боргу за кредитним договором №KF52580 від 26 вересня 2008 року заявниками не надано.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заява ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню є безпідставною, оскільки підстави для звернення до суду з вказаною заявою в порядку ст. 432 ЦПК України з виконання данного виконавчого листа не настали, та судом не встановлені, при цьому, наведені в обґрунтування заяви обставини та підстави є надуманими і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись: п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Залишити ухвалу Стрийський міськрайоний суду Львівської області від 12 березня 2018 рокубез змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді