ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м.Суми

Справа №577/2881/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/253/18

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собина О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Конотопська міська рада Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2016 року, ухваленого у складі судді Кущенка М.Ф., у приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Конотопської міської ради Сумської області про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов'язання.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року стягнуто з Конотопської міської ради Сумської області на її користь 43216 грн майнової шкоди та 10000 грн моральної шкоди. Крім того, рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто з Конотопської міської ради Сумської області на її користь

24761 грн 25 коп. інфляційних втрат та три відсотки річних за невиконання грошового зобов'язання по відшкодуванню майнової і моральної шкоди.

Посилаючись на те, що вказані рішення суду до цього часу не виконані, позивач на підставі статті 625 ЦК України просить стягнути з відповідача Конотопської міської ради Сумської області на її користь 5300 грн 81 коп. інфляційних втрат та три відсотки річних за невиконання грошового зобов'язання по відшкодуванню шкоди за період з 12 листопада 2015 року по 05 липня 2016 року та 1631 грн 54 коп. - за невиконання грошового зобов'язання за період з 14 січня 2016 року по 05 липня 2016 року на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2016 року з урахуванням виправлень, внесених ухвалою цього ж суду від 21 листопада 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для застосування положень статті 625 ЦК України, оскільки відшкодування майнової та моральної шкоди є грошовим зобов'язанням, а нарахування інфляційних втрат та 3 % річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника, про що також вказав Верховний Суд України у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14. Натомість правова позиція, на яку посилався у своєму рішенні місцевий суд, на її думку, стосується адміністративних правовідносин.

Від відповідача Конотопської міської ради Сумської області в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року стягнуто з Конотопської міської ради Сумської області на користь ОСОБА_1 43216 грн майнової шкоди та 10000 грн моральної шкоди (а. с. 4-9).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 січня 2016 року, стягнуто з Конотопської міської ради Сумської області на користь ОСОБА_1 24761 грн 25 коп. інфляційних втрат, трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов'язання по відшкодуванню майнової та моральної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 листопада 2016 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були скасовані (а. с. 10-11, 12-14, 95-98, 103-104).

Рішення суду апеляційної інстанції від 03 грудня 2014 року знаходиться на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Відповідачем не надано суду доказів виконання рішення суду повністю або частково (а. с. 31, 32).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до правовідносин, що виникли між сторонами, не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України), оскільки вони врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Вимогами частини 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 12 листопада по 05 липня 2016 року за невиконання грошового зобов'язання щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, підтвердженого рішенням суду.

Станом на момент розгляду даної справи апеляційним судом рішення Апеляційного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року не виконано, чого не заперечує і відповідач.

Отже, відповідач має грошове зобов'язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року про стягнення з відповідача на користь позивача 43216 грн майнової шкоди та 10000 грн моральної шкоди.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов'язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з посиланням на те, що спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження», якими не передбачено стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Що стосується розрахунку розміру інфляційних втрат, то колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач, визначаючи їх розмір, навела розрахунок розміру інфляційних втрат за період з листопада 2015 року по травень 2016 року, що становить 4264 грн 19 коп., у той час як предметом позовних вимог є стягнення суми інфляційних втрат за період з 12 листопада 2015 року по 05 липня 2016 року. Отже, сума інфляційних втрат за цей період має розраховуватись наступним чином: індекс інфляції за період з листопада 2015 року по червень 2016 року становить 107,797% (102,00% * 100,70% * 100,90% * 99,60% * 101,00% * 103,50% * 100,10% * 99,8%), тому сума інфляційних втрат за цей період складає 4149 грн 25 коп. (53216 грн * 107,797% - 53216 грн).

Щодо розрахунку розміру 3 % річних, то колегія суддів погоджується з наведеним позивачем розрахунком, ураховуючи, що кількість днів прострочення за невиконання рішення суду за період з 12 листопада 2015 року по 05 липня 2016 року становить 237 днів (19 + 31 + 31 + 29 + 31 + 30 + 31 + 30 + 5), тому розмір 3 % річних за вказаний період складає 1036 грн 62 коп. (53216 грн * 3% / 365 * 237).

Разом з тим, на думку колегії суддів, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1277 грн 42 коп. та трьох процентів річних у сумі 354 грн 12 коп., які просить стягнути з відповідача на свою користь позивач за невиконання рішення Конотопського міськрайонного суду від 07 грудня 2015 року за період з 14 січня 2016 року по 05 липня 2016 року не підлягають задоволенню, оскільки вказаним судовим рішенням було стягнуто суму інфляційних втрат та три проценти річних за невиконання рішення суду про відшкодування майнової та моральної шкоди. Проте нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму інфляційних втрат та трьох процентів річних чинним законодавством не передбачено. До того ж, матеріалами справи доведено, що на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції вказане рішення Конотопського міськрайонного суду від 07 грудня 2015 року скасовано.

Таким чином, загальна сума інфляційних втрат та 3% річних за невиконання рішення суду за період з 12 листопада 2015 року по 05 липня 2016 року становить 5185 грн 87 коп. (4149,25 грн + 1036,62 грн), а не 6932 грн 35 коп., як просить у позовній заяві позивач.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з Конотопської міської ради на її користь інфляційних втрат у розмірі 4149 грн 25 коп. та трьох процентів річних у сумі 1036 грн 62 коп. за невиконання грошового зобов'язання по відшкодуванню майнової та моральної шкоди за період з 12 листопада 2015 року по 05 липня 2016 року.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 74,81% (5185,87 грн * 100% / 6932,35 грн), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 412 грн 35 коп. (1378 грн * 0,4 * 74,81%), ураховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі позовної заяви до суду.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 грудня 2016 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення судового рішення у даній справі. У зв'язку із зазначеним, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 618 грн 53 коп. (1378 грн * 0,4 * 150% * 74,81%), тобто, пропорційно до розміру задоволеної частини апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2016 року в даній справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Конотопської міської ради Сумської області на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 4149 грн 25 коп. та три проценти річних у сумі 1036 грн 62 коп. за невиконання грошового зобов'язання по відшкодуванню майнової та моральної шкоди за період з 12 листопада 2015 року по 05 липня 2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Конотопської міської ради Сумської області на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 412 грн 35 коп.

Стягнути з Конотопської міської ради Сумської області на користь держави судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 618 грн 53 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.Ю. Кононенко

О.І. Собина