Провадження № 2/727/2120/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого - судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (місце проживання: 58000 м.Чернівці вул.Небесної Сотні, 15/2) до ОСОБА_3 (місце проживання: 58000 м.Чернівці вул.Комарова, 30/9) розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 03.08.2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1152. Від спільного проживання у шлюбі однією сімєю з відповідачем у них народилася донька: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Причиною розпаду сімї вказує різні погляди на шлюб та сімю, що призвело до зникнення почуття любові і поваги один до одного. З жовтня 2018 року вони з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, спір про спільне майно відсутній. Просить, шлюб з відповідачем розірвати; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? (25%) заробітку платника аліментів від усіх форм його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та (до закінчення навчання) до досягнення дитиною 23 річного віку; судові витрати просила покласти на неї; поданий нею позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? (25%) заробітку платника аліментів від усіх форм його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви визнав; відповідно в частині позовних вимог про стягнення аліментів до закінчення навчання до досягнення дитиною 23 річного віку, заперечував.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.08.2016 року в Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1152 (а.с.5).

Сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, їх сімя розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сімї відбувся остаточно та поновити її не можливо.

Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сімї.

Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб зареєстрований між сторонами слід розірвати.

Крім наведеного судом встановлено, що в шлюбі за період спільного проживання сторін однією сімєю народилася донька: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 СК України, відповідач ОСОБА_3, як батько малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що малолітня дитина перебуває на матеріальному утриманні позивача; як позивач, так і відповідач є працездатними, проте позивач не працює, оскільки доглядає малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню частково, зокрема в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? заробітку платника аліментів від усіх форм його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? (25%) заробітку платника аліментів від усіх форм його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та (до закінчення навчання) до досягнення дитиною 23 річного віку, то відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Оскільки дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітньою, докази того що вона навчається у навчальному закладі на час подачі позовної заяви до суду відсутні, в частині позовних вимог стягнення аліментів в розмірі ? заробітку платника аліментів від усіх форм його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та саме (до закінчення навчання) до досягнення дитиною 23 річного віку, слід відмовити оскільки позовна вимога заявлена на майбутнє, що законодавством не передбачено.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить покласти судові витрати на неї, а тому слід задовольнити в цій частині позов та залишити судові витрати за позивачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 105, 112, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований 03.08.2016 року в Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1152 між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище набуте в шлюбі - «Сернецька».

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця 58000 м.Чернівці вул.Комарова, 30/9, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? заробітку ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2018 року і до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. документально підтверджений квитанцією №24 від 07.11.2018 року покласти на позивача.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.12.2018 року

Суддя Слободян Г.М.