Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/778/1949/18
Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2018 року у справі за позовомОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

Богомолова Л.В. звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом від 22.05.2014 року, реєстровий номер 1-367, їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Право власності на будинок зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.05.2014 року, реєстраційний номер 04.

На підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 22 травня 2014 року, реєстраційний номер 1-368, позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0303га, що розташована в місті АДРЕСА_1. Право власності на земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.05.2014року, реєстраційний номер 04.

Власником сусіднього житлового будинку є відповідач ОСОБА_5 Також відповідачу, на підставі Державного акту на право власності на землю, зареєстрованого 28.03.2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2832, належить земельна ділянка площею 0,0303, розташована в АДРЕСА_2

На теперішній час вул. Ювілейна перейменовано на вул. Меотіди.

У 2014 році позивачем розпочато роботи з реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1. Реконструкція здійснюється на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, яка була зареєстрована інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області.

Для проведення робіт з утеплення стін будівлі, обладнання відмостки, проведення штукатурних робіт необхідно скористатися земельною ділянкою відповідача.

Позивачем було направлено відповідачу для ознайомлення та підпису три примірника договору про встановлення права обмеженого користування земельною ділянкою (сервітут) від 01.12.2016 року. Відповіддю від 19.12.2016 року відповідачем відмовлено в підписанні договору про встановлення сервітуту.

Оскільки сервітут не був встановлений за домовленістю між землекористувачами на підставі договору, який має бути зареєстрований у місцевій раді у тому самому порядку, в якому проводиться реєстрація прав на землю, то позивач просить встановити в судовому порядку приватний постійний безплатний сервітут.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2018 року позов задоволено частково. Встановлено право ОСОБА_6 на обмежене безоплатне користування (приватний постійний безоплатний сервітут) відносно частини земельної ділянки площею 0,0303га (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, у вигляді двох земельних ділянок, площею 20,4 кв.м. (смуги шириною 1,0 м і довжиною 20,43м) та площею 2,4 кв.м. (смуги шириною 1,0м і довжиною 2,42м), загальною площею 22,8 кв.м, належної на праві власності ОСОБА_5, розташованої по АДРЕСА_2 з таким змістом: право проходу для здійснення ремонтних, реконструкційних і експлуатаційних дій щодо будівель та споруд домоволодіння АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом від 22.05.2014 року, реєстровий номер 1-367, на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на будинок зареєстровано 22.05.2014 року, реєстраційний номер 04, номер запису про право власності 5744671.

На підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 22 травня 2014 року, реєстраційний номер 1-368, позивачу на праві власності належить земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,0365га, що розташована в місті АДРЕСА_1.

Згідно із витягом з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 зареєстровано 22.05.2014 року, реєстраційний номер 04, номер запису про право власності 5742849.

На підставі державного акту на право власності на землю, зареєстрованого 28.03.2002 року в Книзі записів державних актів ОСОБА_5 на праві приватної власності на землю за № 2832, належить земельна ділянка площею 0,0303га, розташована в АДРЕСА_2

Рішенням № 56 сесії міської ради № 8 «Про перейменування назв, вулиць, проїздів, площ, проспектів, скверів, бульварів в м. Бердянськ» від 18.02.2016 року АДРЕСА_3.

Судом першої інстанції також встановлено, що 03.04.2014 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію ЗП 87 про початок виконання будівельних робіт, якою надано ОСОБА_6 дозвіл на проведення реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1.

Ескізним проектом реконструкції житлового будинку з надбудовою літніх приміщень по вул. Ювілейній в м. Бердянську передбачено проведення робіт по зовнішньому облаштуванню: стіни - декоративна штукатурка «короед», кольор коричневий; цоколь - природний камінь під розшивку швів; вікна, двері - металевого білого кольора; кровля - металоцерепиця коричневого кольору; кладку зовнішній стін товщиною 200мм виконати з ракушняка кримського М25 на цементно-гліняному розтворі з наступним утіпленням пенополістіролом t=100мм (18-20).

Встановлено, що 02.12.2016 року позивачем було направлено відповідачу для ознайомлення та підпису три примірника договору про встановлення права обмеженого користування земельною ділянкою (сервітут), які отримані ОСОБА_5 07.12.2016 року. Відповіддю від 19.12.2016 року відповідачем відмовлено в підписанні договору про встановлення сервітуту.

З технічного паспорту на садибний (індівідуальний) житловий будинок № 54 по вул. Меотіди в м. Бердянську вбачається, що житловий будинок літ. А, А-1 розташований по межі з домоволодінням № 52.

У висновку про технічний стан існуючих будівельних конструкцій по АДРЕСА_1, складеному експертом будівельним 1 категоріі «Архітектурно-планувального бюро» ОСОБА_8 02.05.2017 року зазначено, що проектом реконструкції передбачено облаштування 1-го поверху і мансардного поверху зі стінами з ракушняка товщиною 200мм і теплоізоляцією стін з пінополістерола товщиною 100мм. На момент обстеження виконана одноповерхова прибудова (літ. А-1) на місці квартири № 2 і госпбудівель (літ. а і літ. В) із стінами з ракушняка і частковим утепленням стін (торець будівлі і дворовій фасад), виконано перекриття з дерев'яних балок, дах - односхилий з ухилом в бік двору № 54 з покрівлею з металочерепиці по дерев'яним балках. Утеплення зовнішньої стіни, що розташована по межі, пінополістиролом (згідно проекту) відсутнє. Відсутнє замощення біля стіни, розташованої по межі між домоволодінням № 54, що обстежується, і територією домоволодіння № 52. Відсутнє закладення звисів покрівлі. Експерт прийшов до висновку, що через невирішення вузла примикання даху сарая з боку домоволодіння № 52 триває замочування зовнішньої стіни житлової прибудови, розташованої по межі з домоволодінням № 52. Відсутність закладення схилу покрівлі, який виступає за зовнішній переметров будівлі, відсутність замощення біля стіни житлової прибудови (літ. А-1), яка розташована по межі з територією домоволодіння № 52 призводить до замочуванню стін і фундаментів атмосферними опадами, що в подальшому може викликати деформації будівельний конструкцій (ослаблення кладки, тріщин, осадки і т.і.). Крім того, відсутність закладення схилу покрівлі призводить до потрапляння опадів при сильному вітрі під покриття покрівлі, відбувається замочування елементів перекриття житлової прибудови (літ. А-1). Відсутність утеплення по зовнішній стіні, розташованої по межі з територією домоволодіння № 52, призводить до порушення теплового режиму приміщень прибудови А-1 (а.с. 81-90).

Факт усіх робіт, передбачених проектом реконструкції, а також негативні наслідки у зв'язку з їх непроведенням, також підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 18.08.2017 року № 135/08-17, який виконано судовим експертом Макаровим І.В., встановлено, що нормальне господарське використання за цільовим призначення земельної ділянки АДРЕСА_1, а саме догляд за житловим будинком, виконання реконструкції та здійснення його поточного ремонту, неможливо без обтяження сервітутом земельної ділянки АДРЕСА_2.

З огляду на зазначений висновок експерта суд попередньої інстанції вважав, що обґрунтованою є позиція позивача, щодо встановлення безстрокового сервітуту, оскільки його метою є подальше обслуговування житлового будинку та проведення поточних ремонтних робіт на протязі усього періоду існування житлового будинку АДРЕСА_1.

Також у висновку судової земельно-технічної експертизи № 135/08017 від 18.08.2017 року зазначено, що встановлення сервітуту не перешкоджає використанню земельної ділянки № 52/1 за її цільовим призначенням, що дозволяє прийти до висновку, що запропонований сервітут є найменш обтяжливий для відповідача, не перешкоджає йому, як власнику належним чином користуватися належною йому земельної ділянкою.

Судом попередньої інстанції також встановлено, що ОСОБА_5 не дозволяє ОСОБА_6 проводити необхідні роботи з території своєї земельної ділянки, не бажає укласти договір сервітуту. Така обставина вже має негативні наслідки для позивача та може привести до інших. Проведення позивачем робіт з будівництва, обслуговування та ремонту будинку потребує встановлення на належній відповідачу земельній ділянці найменш обтяжливого для нього сервітуту.

Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно частини третьої статті 98 ЗК України встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Статтею 99 ЗК України визначено види права земельного сервітуту. Перелік, зазначений в даній статті не є вичерпним. Згідно із ч. 1 ст. 99 ЗК України вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або користувачі земельних ділянок. Право земельного сервітуту передбачає можливість обмеженого платного або безоплатного користування чужою земельною ділянкою і не веде до позбавлення власника (користувача) земельної ділянки, щодо якої встановлюється сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 100 ЗК України, позивач, як власник панівної земельної ділянки, має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї ділянки в судовому порядку, бо добровільної домовленості з цього питання не досягнуто.

Відповідно до частини третьої статті 402 ЦК України в разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Суд першої інстанції виходячи з викладеного прийшов до висновку про можливість встановлення сервітуту, на підставі висновку судової експертизи № 135/08-17 від 18.08.2017 року, на земельний ділянці житлового будинку АДРЕСА_2 Запорізької області для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 22,8кв.м. у вигляді двох ділянок:

- смуги шириною 1,0м і довжиною 20,43м (площею 20,4кв.м.),

- смуги шириною 1,0 і довжиною 2,41м (площею 2,4кв.м.),

розташованих вздовж південої межи ділянки № 52/1 по вул. Меотіди та її частині, яка вільна від забудови, в районі житлового будинку № 54 по вул. Меотіди (місце розташування сервітут зафарбовано жовтим кольором у додатку № 1 висновку).

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що експертний висновок судової будівельно-технічної експертизи є некваліфікований тому, що не відповідає основному завданню земельно-технічної експертизи та її питанню визначення встановлення земельного сервітуту не є таким, що ставить під сумнів як висновок експерта так і вірний висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову.

Посилання у скарзі на незаконність отримання позивачкою декларації про початок виконання будівельних робіт, не впливає також на вірні висновки суду, оскільки земельний сервітут наданого також для обслуговування будівель право власності на які належать позивачці.

Доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо обставин справи, щодо порушення норм процесуального права, порушення будівельних норм, порушення норм законодавства, щодо будівництва позивачкою готелю, невірним застосуванням судом норм законодавства, про відсутність підстав для задоволення позову зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти позову, вони фактично вірно оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Взагалі доводи апеляційної скарги фактично не відносяться до суті правовідносин у цій справі, оскільки при встановленні сервітуту у суду не має правових підстав надавати оцінку тим обставинам на які посилається апелянт в тому числі і в частині дозволу на будівництво. Оскільки є не спростованим фактом те, що об'єкт нерухомості , який належить позивачці знаходиться однією стіною на межі між земельними ділянками які належать сторонам у справі, і іншої можливості для обслуговування цієї будівлі у позивача фізично не має.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 16 липня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: