УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І., розглянувши матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на дії державного виконавця,

встановила:

30.11.2018 року заявник звернувся до суду зі скаргою, заінтересована особа - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на дії старшого державного виконавця, просить визнати дії неправомірними, скасувати постанову від 27.09.2018 року про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 20400,00 гривень.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї документів, заявник оскаржує постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього штрафу у сумі 20400,00 гривень.

Статтями 307, 308 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі не сплати правопорушником штрафу, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходження його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон ГТУЮ у Херсонській області Чугуновою Г.О. постановлено стягнути з ОСОБА_1 штраф в сумі 20400 грн., тобто подвійний розмір штрафу за самостійне невиконання постанови суду від 27.06.2018 року.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі від 28.01.2013 року №24-152/0/4-13 та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 року №3 судам необхідно врахувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішень самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Тому слід урахувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належить справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльність державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Оскільки скаржник оскаржує постанову старшого державного виконавця про стягнення подвійного штрафу, за невиконання постанови суду від 27.06.2018 року у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП цього Кодексу та стягнення штрафу за невиконання постанови суду у строк, встановлений для його самостійного виконання, то такі дії, з урахуванням вимог чинного законодавства, підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльність державної виконавчої служби» від 13.12.2010 року №3 визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 20, частини шостої статті 287 КАС України адміністративної справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються місцевим судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні. При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ним ухвалених цими судами рішень.

Отже, зважаючи на вищезазначене, суддя прийшла до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства в порядку, регламентованому КАС України.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, проаналізувавши зміст скарги та вивчивши додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за вказаною скаргою.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 353-355, 447 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на дії державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: С.І. Майдан