Справа № 323/2835/17
Провадження № 2/323/90/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

01.10.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Смоковича М.В., при секретарі судового засідання Безштанківській О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 24.05.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 4300,00 грн. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 14.09.2017 року має заборгованість у розмірі 12879,09 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1600,00 грн.

У судове засідання, призначене на 01.10.2018 року, представник позивача та представник відповідача не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 24.05.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг. На підставі зазначеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

В підписаній відповідачем заяві вказано, що кредитний ліміт складає 1100,00 грн., базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 3 % на місяць на залишок заборгованості. Термін дії картки 05/09. Дата видачі кредитної картки і ПІН 22.10.2008 року та підпис відповідача про отримання вказаної кредитної картки та ПІН. В розділі «Відмітки банку» вказано номер картки 4149********6686, дата відкриття рахунку 24.05.2006 року.

У Заяві зазначено, що позичальник ознайомлений і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Відповідач погодилася, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, становлять договір про надання банківських послуг. Вказана Заява підписана відповідачем, що нею не оспорювалося в судовому засіданні.

За користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачений обовязок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязався повернути кредит, оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

В пункті 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами банку.

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача за цим кредитним зобов'язанням станом на 14.09.2017 року у відповідача перед банком виникла заборгованість у загальному розмірі 12879,09 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2487,02 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5532,63 грн., пеня 3769,96 грн., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентнох складової) в розмірі 589,48 грн.

Надана позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів довідка про кредитні картки, видані відповідачу, суд не визнає належним доказом видачі відповідачу іншої картки із терміном дії 08/2016 року, оскільки зазначена довідка не містить прізвища та підпису відповідальної особи, яка її сформувала та не засвідчена належним чином, що є порушенням ст.95 ЦПК України і така довідка не може братися судом до уваги.

Крім цього, суд критично відноситься до зазначеної у даній довідці інформації щодо терміну дії картки № 4149********6686 до 05/13, так як відповідно до заяви від 24.05.2006 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг, термін дії зазначеної картки до 05/09.

Також, надані позивачем виписки по рахункам відповідача також не містить підпису та прізвища особи, яка їх сформувала, а також печатки банку, що є порушенням ст.95 ЦПК України і такі виписки не можоть братися судом до уваги.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії.

Щодо розміру заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та пенею суд зазначає наступне.

Cуд враховує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов'язання, що підтверджено висновком, викладеним у постанові ВП Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18).

Виходячи з наведеного, враховуючи те, що строк дії кредитної картки по травень 2009 року та те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії, підстав для нарахування відсотків за користування кредитом з 1 червня 2009 року у банка не було.

Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.05.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1.В., заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.05.2009 року скадає: тіло кредиту 1754,87 грн. та відсотки за користуванням кредиту 73,61 грн., пені 0,00 грн.

Враховуючи те, що згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором № б/н від 24.05.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, сума здійснених ОСОБА_1 платежів по кредитному договору значно перевищує суму заборгованості перед позивачем станом на 31.05.2009 року, суд приходить до висновку, що заборгованість по тілу кредиту та відсоткам за користуванням кредитом відповідачем погашена, пеня позивачем не нараховувалась, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу суд зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно з пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань.

Враховуючи те, що відповідачем жодних строків платежів по грошовим зобовязанням порушено не було, позовні вимоги в цій частині підлягають відхиленню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.509, 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 08.10.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_2