Справа № 222/751/18
Провадження № 2/222/291/2018
12 липня 2018 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
за участю секретаря Гранкіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеного між ними 25.07.2011 року, договір № б/н, за яким відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1400,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_2 зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.
Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.
Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не зявився, але в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання неодноразово не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву суду не надала.
Фіксування судового засідання не здійснювалося відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, а також враховуючи думку представника позивача, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.ст. 280-282 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.07.2011 року за заявою ОСОБА_3 між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладений кредитний договір № б/н від 25.07.2011 року, за яким відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1400,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою.
Відповідно до п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором.
Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.
При цьому, згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», нарахування комісії за вказаним видом кредитних карт не передбачено, отже заборгованість за пенею та комісією в сумі 5260,00 гривень є саме пенею, а не комісією.
Суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Володарського) району Донецької області, а тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року.
Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5260,00 гривень, штрафів в розмірі 500,00 гривень та 4692,04 гривні задоволенню не підлягають з огляду на положення ст. 2 вищевказаного закону.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У звязку із частковим задоволенням позову (89,45%) суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1576,11 гривень.
На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282, 284, 288, 289, 354, ЦПК України, ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суд
Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення складено 16.07.2018 року.
Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.Є. Вайновська