РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18656/15-ц

пр. № 2/759/130/18

13 червня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - П'ятничук І.В.,

за участю секретаря - Медвідчук В.В.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту №380/687/07-Ж від 11.06.20107 р. в розмірі 217392 ,02 доларів США що за курсом НБУ складає 4743001,18 грн. та понесених судових витрат.

ПАТ «Укрсоцбанк» мотивує свої позовні вимоги тим, що 11 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено договір кредиту №380/687/07-Ж, відповідно до якого позивач, беручи до уваги умови Генерального договору про співробітництво від 06.04.2007р., який було укладено між ним, ТОВ КБ «Західінкомбанк» та ТОВ «Олвіта-Буд», надав відповідачу цільовий кредит в сумі 97 435,00 дол. США для здійснення розрахунків за Договорами №110-2-Ж та 42-1-Ж про участь у Фонді фінансування будівництва.

В забезпечення виконання Договору кредиту було укладено Договір застави (іпотеки) №04/1-360 та №04/01-359 від 11.06.2007р. за якими Відповідачем в заставу були передані АКБ «Укрсоцбанк» майнові права на дві квартири прощею 75,21 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Вартість заставного майна оцінена АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 112 815,04 дол. США.

Відповідно до умов отримання коштів відповідач зобов'язалась в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до умов кредитного договору №380/687/07-Ж Позивач надав Відповідачу грошові кошти в сумі 97 435,00 дол. США. зі сплатою 12,7 % річних за користування кредитом та поверненням суми кредиту до 10-го числа кожного місяця відповідно до графіку. Пункт 4.5. Договору кредиту зазначає, що у разі невиконання/неналежного виконання Позичальником обов'язків сплати кредиту та відсотків за користування, протягом більш як 60 календарних днів, Позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою Кредитора про повернення заборгованості за цим Договором, повернути Кредитору в повному обсязі свою заборгованість, а також погасити вимоги Кредитора, в тому числі кредит, проценти та інше.

Останній платіж відповідач сплатив 19.12.2008р., а з 01.01.2009 року перестав виконувати свої зобов'язання з погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до позивних вимог станом на 13.10.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 217392,02 долари США що становить 4743001,18 грн. з яких: 92514,21 доларів США суми заборгованості за кредитом, 81863,90 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 9825,36 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 33188, 54 доларів США.

24.05.2017 р. представником позивача в судовому засідання подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 155742,41 долари США що становить 3397941,18 грн. з яких: 92514,21 доларів США суми заборгованості за кредитом, 63228,20 доларів США заборгованості за відсотками.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві та в заяві про зменшення заявлених позовних вимог. В подальшому в судові засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням розгляду справи в відсутності представника, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог позову заперечували та просили в задоволенні позову відмовити, посилаючись на списання ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредитному договору №380/687/07-Ж як безнадійної, після чого банк отримав від держави відшкодування, а отже втратив право вимоги до позичальника, також подали до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Заслухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи суддів вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Таке прощення є безумовним одностороннім правочином.

Згідно виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 станом на 01.02.2016р., наданої Банком, рішенням правління ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість була списана за рахунок резерву з балансових рахунків з подальшим її обліком на позабалансових рахунках, а в подальшому списання і з позабалансового рахунку: 27 березня 2014р. було повністю списано прострочену заборгованість за іпотечним кредитом по договору, згідно Рішення Правління (балансовий рахунок НОМЕР_1); 27 березня 2014р. було повністю списано суму резерву під кредит (балансовий рахунок НОМЕР_2); 27 березня 2014р. згідно Рішення Правління було віднесено заборгованість за іпотечним кредитом в збиток банку (рахунок НОМЕР_3); 23 вересня 2015р. було повністю списано прострочену заборгованість по відсоткам (балансовий рахунок НОМЕР_4, НОМЕР_5); 20 листопада 2014р. було повністю списано за рахунок спеціального резерву заборгованість з позабалансового рахунку НОМЕР_6.

Відповідно до п.3 Порядку формування банками резервів за кредитами і нарахованими за ними процентами та списання безнадійної заборгованості, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13 вересня 2010 №424, (Зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.10.2010р. за № 998/18293), банк має право самостійно списати (відшкодувати) за рахунок резервів безнадійну заборгованість за кредитами позичальників - юридичних осіб, фінансова діяльність яких визначена як незадовільна, та позичальників - фізичних осіб, фінансовий стан яких визначено як нестабільний або незадовільний, за якою платежі за основним боргом та/або нарахованими доходами прострочені понад 90 днів та яка обліковується за окремими аналітичними рахунками з обліку безнадійної заборгованості (далі - безнадійна заборгованість.

У разі списання безнадійної заборгованості за кредитами банк одночасно списує нараховані проценти за цими кредитами за рахунок сформованих резервів».

На виконання зазначеної постанови НБУ видав розпорядження у вигляді листа від 08.12.2010р. за №40-511/5841-22084 Головним управлінням Національного банку України в Автономній Республіці Крим та по м. Києву і Київській області, територіальним управлінням Національного банку України, департаментам та самостійним управлінням центрального апарату, навчальним закладам Національного банку України, Асоціації українських банків, Асоціації «Український кредитно - банківський союз», банкам України.

В якому зазначено, що з метою поліпшення структури балансів банки, з урахуванням п.2 постанови Правління Національного банку України від 13.09.2010 року №424 «Про затвердження Порядку формування банками резервів за кредитами і нарахованими за ними процентами та списання безнадійної заборгованості», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 27 жовтня 2010р. за №998/18293, мають списати за рахунок сформованих резервів заборгованість, яка віднесена до категорії «безнадійна», відповідно до глави 6 Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 06 липня 2000р. №279 та відповідає одночасно таким критеріям:

- заборгованість не є заборгованістю пов'язаних з банком осіб;

- фінансова діяльність позичальників - юридичних осіб є незадовільною;

- фінансовий стан позичальників - фізичних осіб є нестабільним або незадовільним;

- платежі за основним боргом та/або нарахованими доходами на дату прийняття рішення про списання безнадійної заборгованості прострочені понад 90 днів».

Таким чином, списання боргу позичальників перед банківськими установами є підставою для відмови у задоволенні вимог кредиторів, про що свідчить і практика Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, правова позиція якого висловлена в ухвалі від 28 січня 2015 року справа №6-40809св14.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач повинен був довести в судовому засіданні обставини, на які він посилався як на підстави позову, але в судовому засіданні позивачем не доведені ці обставин, у тому числі те, що кредитне зобов'язання є діючим.

Позивач, зловживаючи банківською таємницею, не попередив про списання кредиту відповідача, а волевиявлення позивача вбачається із бухгалтерських документів банку. Більш того, Цивільний кодекс України не містить вимогу оформляти прощення боргу у конкретний спосіб.

Списання позивачем 20 листопада 2014 року боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №380/687/07-Ж від 11 червня 2007 року за рахунок резерву (безнадійної заборгованості) по своїй правовій природі та ознаками співпадає з прощенням боргу в розумінні статті 605 ЦК України, оскільки термін списування тлумачиться як документальне оформлення, запис як витраченого або непридатного. Оскільки своїми діями позивач в односторонньому порядку звільнив боржника від його обов'язків, то Банк втратив право вимоги за кредитним договором.

Хибним є твердження представника позивача про те, що утворена безнадійна заборгованість та подальше її списання - це захід тільки для банківської установи, щоб зменшити своє навантаження та фактично банк має право продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості, оскільки списавши безнадійну заборгованість за рахунок спеціального резерву ПАТ «Укрсоцбанк» відшкодував витрати по списаному кредиту згідно Договору №380/687/07-Ж за рахунок спеціального резерву банку, а отже Банк податки з даного кредиту не заплатив, а відніс собі на витрати. Таким чином, списана безнадійна заборгованість не приймає участі у фінансово-господарській діяльності банку і не обліковується на балансі банку. Крім того, позивачем було списано вищезазначену заборгованість з позабалансового рахунку і таким чином визнано заборгованість повністю безнадійною, тобто ліквідовано.

Враховуючи викладене позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1054, 1050, 526, 553-555 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.П'ятничук