Дата документу 08.06.2018
Справа № 334/3697/17
Провадження № 2/334/2665/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Куліковій Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в позовній заяві, що 19.03.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений договір № ZPXRRX14020382, за яким відповідач отримав кредит в сумі 1033,83 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та Банком Договір про що свідчить підпис відповідача у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, тому станом на 21.03.2017 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 38635,49 грн., яка складається з наступного: 471,00 грн. заборгованість за кредитом; 9227,02 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 130,27 грн заборгованість по комісії, 26491,22 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина); 1815,98 гривень штраф (процентна складова).

У добровільному порядку заборгованість відповідачем не була погашена, тому заочним рішенням від 14 листопада 2017 р. позов банку був задоволений частково, та з ОСОБА_1 було стягнуто суму заборгованості за кредитом у розмірі 10328,29 грн. та судовий збір в сумі 1600 грн.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

06.04.2018 р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою від 05.05.2018р. була задоволена, заочне рішення скасоване та справа була призначена на новий розгляд за правилами спрощеного провадження.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання 04.06.2018 не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник - адвокат ОСОБА_2 надали суду письмовий відзив на позов, в якому зазначили, що з позовом не згодні, оскільки, позивачем пропущено строк позовної давності у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.ст. 257, 258, 261 ЦК України позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в трирічний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а за вимогою про стягнення неустойки - застосовується позовна давність в один рік. Спірний договір укладений строком дії з 19.03.2007р. по 18.03.2008р. включно. Згідно наданого позивачем розрахунку позову, останній платіж на зменшення заборгованості було зараховано 19.07.2007р, а даний позов подано до суду 09.06.2017р.

Представник банку надав суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначив, що укладення кредитного договору здійснюється за принципом укладання банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, на останній сторінці яких є підпис Голови Правління та печатка банку, що разом складає кредитний договір. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Кредитором і Позичальником було укладено кредитний договір у порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання Позичальника до запропонованого Кредитором договором (умов кредитування). Згідно ч.1 ст.207 ЦК, договір вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в кількох документах: в заяві Позичальника та Умовах надання кредиту. У пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заява), визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту в порядку і строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно з Заявою та п.п.4.1, 4.2 цих Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. У разі не погашення кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отже, датою 18.03.2008 в Договорі (заяві) визначено дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін закінчення виконання Відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором і припинення зобов'язань в цілому. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені, тим самим, враховуючи що Договір (Заява) не є розірваним або припиненим згідно правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Стаття 256 ЦК України дає визначення позовної давності - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу.Таким чином, враховуючи, що сплата відсотків за Договором позичальником повинна здійснюватися щомісяця то і позовна давність за вимогами пов'язаними зі стягненням заборгованості за простроченими щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності з дати звернення до суду , якщо термін не збільшений умовами договору. Згідно п. 5.5 Умов надання банківських послуг сторони домовилися, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.Виходячи з вищенаведеного, ОСОБА_3 вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку і стягнути з боржника на користь Банку суму заборгованості за нарахованими на прострочену заборгованість відсотками за період відповідний збільшеному терміну позовної давності встановленого п. 5.5 Умов. У звязку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 19.03.2007 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та отримав у Закритому акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» кредит в сумі 1033,83 грн. на строк 12 місяців, з 19.03.2007р. по 18.03.2008р включно з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 18,61 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 134,85грн. в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди і комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «19» по «24» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 110,55 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. При порушенні Позичальником зобовязань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користуванням Кредитом в розмірі 11,88 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках. (а.с. 4 оберт).

Відповідно до п. 1.6 ст.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» в новій редакції, за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 р. було змінено тип банку з закритого на публічне акціонерне товариство та змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» /а.с.14/.

Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_1, останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.(а.с.4).

Відповідно до п. 2.1. Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 зобов'язується надати Позичальнику Кредит шляхом перерахування на рахунокторгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір Кредиту, цілі,відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в ЗаявіПозичальника, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковимставка. Кредит надається в обмін на зобовязання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки. /а.с.5/

Згідно п. 3.3.1. Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ: зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). а також по рішенню Кредитного комітету Банка. При цьому ОСОБА_3 надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Відповідно до п. 4.1 Умов та Правил надання банківських послуг, за користування Кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення Кредиту Позичальник щомісяця в Період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у ОСОБА_2 та Заяві.

Відповідно до п. 4.2. Умов та правил, згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні Позичальником зобов'язань по погашенню Кредиту, передбачених Заявою та пп. 3.2.2, 3.3.3 даних Умов, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у ОСОБА_2 та Заяві. Розраховані відповідно до цього пункту Умов відсотки сплачуються Позичальником окремо понад зазначену в Заяві суми щомісячного платежу по Кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу

Відповідно до п.5.1. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов. Банк мас право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в грнвневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Згідно п. 5.3. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний спалити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до п. 5.5 Умов та правил надання банківських послуг, строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підставі ст. ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики и позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості - 09.06.2017 року, а відповідач ОСОБА_1 та його адвокат ОСОБА_2 подали до суду заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строків позовної давності.

Відповідно д ост.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст.257 ЦК України до вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитом застосовується загальний строк позовної давності - три роки.

Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Згідно до ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1, 5 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У звязку з наведеним, суд приходить до висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору.

Правова позиція та аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14 цс 14 та постанові від 18 червня 2014 року по справі №6-61 цс 14, яка є обовязковою для судів.

Відповідно до ст. ст. 12-13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, оскільки останній платіж відповідач здійснив 19.07.2007 р. у розмірі 8,07 грн., згідно наданого позивачем ОСОБА_4 заборгованості /а.с.3/. Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню у звязку зі спливом строків позовної давності.

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, ст. ст. 256-259, 261, 509, 526, 527, 530, 549-551, 610-612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 19.06.2018.

Суддя: Баруліна Т. Є.