Справа № 600/899/16-ц
Справа № 2/600/35/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за виплачене страхове відшкодування, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення компенсації за виплачене страхове відшкодування у розмірі 4490,00 грн. та 1378,00 грн. судового збору.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ним було укладено з ОСОБА_3 договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля Citroen Jumpy, реєстраційний номер НОМЕР_1. 14.11.2015 року у м. Тернопіль на вул. Шептицького відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю вказаного автомобіля та автомобіля Suzuki під керуванням ОСОБА_4, якій було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8980,00 грн. ПрАТ «СК «Арсенал страхування». В подальшому ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до ТзДВ СК «Кредо» із претензією на зазначену суму, і така була виплачена останнім 04.08.2016 року в повному обсязі згідно платіжного доручення №3024. При цьому, наголошує, що в момент ДТП застрахованим автомобілем керував, всупереч умовам договору страхування такого, ОСОБА_2, а не ОСОБА_3, а відтак на підставі п.38-1.1. ст.38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) просить стягнути з відповідача 50% виплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 30.03.2017 року у цій справі було відкрито провадження.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 06.12.2017 року постановлено призначити справу до розгляду у судовому засіданні.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак разом із позовної заявою подав клопотання, у якому просив, у випадку його неявки, проводити розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у ній матеріалів, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав заяву про визнання позову, у якій просить здійснювати розгляд справи у його відсутності.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем, на переконання суду, не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 12.01.2015 року позивач та ОСОБА_3 уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7299722, згідно якого позивач зобовязався, у разі настання страхового випадку, відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах визначених Законом. При цьому, забезпеченим транспортним засобом визначено Citroen Jumpy, р.н. НОМЕР_1 (а.с.2).

14.11.2015 року близько 16.40 год. в м. Тернопіль на вул. Шептицького сталася ДТП за участю застрахованого за договором №АІ/7299722 від 12.01.2015 року автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4. При цьому, згідно постанови судді Козівського районного суду Тернопільської області від 31.12.2015 року, винуватим у вчиненні зазначеної ДТП визнано ОСОБА_2 та накладено на нього відповідне стягнення (а.с.12-13).

Страхова компанія потерпілої ОСОБА_4 ПрАТ «СК «Арсенал страхування», на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №452/14-Тз/Ц7 від 18.11.2014 року (а.с.6-10), здійснила виплату страхового відшкодування ОСОБА_4, згідно платіжного доручення №10892 від 28.03.2016 року у сумі 8980,00 грн. (а.с.23, звор.).

В подальшому ПрАТ «СК «Арсенал страхування» звернулось із претензією до ТзДВ СК «Кредо» та регресною вимогою щодо такого страхового відшкодування (а.с.5, звор.).

Позивач таку регресну вимогу задовольнив та сплатив ПрАТ «СК «Арсенал страхування» 8980,00 грн. згідно платіжного доручення №3024 від 04.08.2016 року (а.с.5).

Предявляючи заявлену позовну вимогу ТзДВ СК «Кредо» покликається на вимоги п. п.38-1.1. ст.38-1 Закону, згідно якого у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Пунктом 13.2 ст.13 Закону встановлено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП транспортним засобом керував не ОСОБА_3, а відповідач ОСОБА_2, що свідчить, на переконання суду, про порушення вимог п.13.2 ст.13 Закону.

Відтак, на підставі вказаного, суд вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норми п.38-1.1. ст.38-1 Закону і саме її просить застосувати позивач.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача 50% суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій та компенсованій позивачем за регресною вимогою ПрАТ «СК «Арсенал страхування», що становить 4490,00 грн..

При цьому, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі, а саме 1378,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 10, 13, 76-81, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

ухвалив:

позов Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за виплачене страхове відшкодування, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» 4490,00 грн. (чотири тисячі чотириста девяносто гривень нуль копійок) витрат, повязаних із сплатою страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» понесені позивачем судові витрати судовий збір в розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 34, , МФО 305299.

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: 47651, вул. Гора, 20, с. Денисів, Козівського району Тернопільської області, РНОКПП: НОМЕР_3, дані паспорта: серія НЮ №178650, виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 07.02.2009 року.

Третя особа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: 47660, вул. Каласентівка, 47, с. Великий Ходачків, Козівського району Тернопільської області, РНОКПП: НОМЕР_4, дані паспорта: серія МС №117314, виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 18.02.1997 року.

Суддя О.Б.Гриновець