Справа № 588/644/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2018 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, з участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який згодом уточнив, та у якому указав, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 11.10.2010, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява від 11.10.2010 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань, у звязку з чим станом на 18.03.2018 має заборгованість у розмірі 36068,82 грн., яка складається з: тіла кредиту 6477,02 грн.; відсотків за користування кредитом 2160,83 грн.; пені 25237,22 грн.; штрафів - 500 грн. ( фіксована складова) та 1693,75 грн. (процентна складова).

Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 36068,82 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1762,00 грн.

У відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, відповідач подав до суду відзив на позов (а.с.44-50). У відзиві відповідач указав, що він не заперечує той факт, що отримав у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» банківську картку. Однак, йому не відомо чи встановлений на ній кредитний ліміт. Картку він отримав виключно для отримання платежів (заробітної плати). Анкету-заяву він заповнював особисто і сам зазначив про своє прохання надати йому саме ощадкнижку (депозит), шляхом проставляння відповідної позначки у відповідній графі. Послуги на отримання платіжної кредитної картки «Універсальна» він не просив надавати, про що свідчить як відсутність відповідної позначки у відповідній графі, так і відсутність зазначення бажаного кредитного ліміту у відповідній графі Анкети-заяви від 11.10.2010. В анкеті-заяві відсутня інформація про те, у якій саме сумі установлений цей кредитний ліміт і чи встановлений він взагалі. Тобто Договору про надання йому кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок він з позивачем не укладав. Просив звернути увагу на те, що до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували факт встановлення кредитного ліміту, про який йдеться у позові. Не відомо звідки позивач узяв, що цей ліміт встановлений у сумі 8000 грн., при тому, що у заяві - анкеті він зазначав розмір своєї зарплати у сумі 2000 грн.

Також відповідач указав, що позивач не наводить посилань на той факт, що він дійсно отримав гроші готівкою, або іншим чином використав кошти банку та не надає доказів цього. Позивачем не підтверджений факт отримання ним кредитних коштів. В позовній заяві банк не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку з якого начебто отримані чи іншим чином використані гроші та на який вони мали б бути повернені. Відсутнє таке посилання і у доданому до позову розрахунку заборгованості. Наведене у позовній заяві твердження про підтвердження ним своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між сторонами Договір, є безпідставним. Він не висловлював свого бажання укласти з позивачем кредитний договір, отримати у позивача банківські послуги у вигляді кредиту шляхом отримання платіжної картки «КРЕДИТКА «УНІВЕРСАЛЬНА» чи «УНІВЕРСАЛЬНА ГОЛД». Також він не підписував «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», працівники позивача його з ними не ознайомили («Тарифи Банку», на які посилається представник позивача як на підставу розрахунку своїх позовних вимог до позовної заяви навіть не додані). Отже, вони не є складовою частиною договору.

Крім того, відповідач указав, що йому не відомо, чи саме у такій редакції Умови та Правила діяли на момент написання заяви від 11.10.2010, оскільки представником позивача додана копія вказаних вище Умов та Правил, підписані лише головою Правління ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_5 В цих Умовах не зазначена дата їх прийняття чи затвердження. Відсутня інформація з якого по який час діяли положення Умов у тому варіанті, який представлений суду, а також, що ці умови стосуються саме кредиту, який нібито надав йому позивач.

З приводу наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач зазначив, що на підтвердження суми заборгованості позивачем надано два розрахунки станом на 31.12.2015 та станом на 18.03.2018, з яких не можливо установити за який саме період виникла заборгованість.

Посилаючись на те, що датою закінчення строку дії його зарплатної картки ВІЗА-електрон, отриманої ним у «ПриватБанку», є 10/16, тобто жовтень 2016 року, відповідач заявив про застосування загального і спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, як однієї з обставин для відмови у задоволенні позову.

Також відповідач указав, що вважає, одночасне стягнення пені і штрафу незаконним.

За указаних підстав відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні заявлених до нього позовних вимог.

У свою чергу, представником позивача, було надано відповідь на відзив (а.с.66-75,93-102), у якій представник указав наступне. Відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав анкету заяву б/н від 11.10.2010 про приєднання до Умов та правил надання банківського кредиту. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку www.privatbank.ua складають Договір про надання банківських послуг. Зміст договору зафіксовано у декількох документах: заяві-позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та ОСОБА_1. Отже, між сторонами укладено договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству України.

З моменту оформлення кредитного договору між сторонами пройшло 7 років, а позичальник у банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що відповідач знала про розмірі процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», власноруч підписаної відповідачем, останньому було встановлено поточну проценту ставку у розмірі 2,5% ( 30% на рік), указано розміри комісій та штрафів. Тобто між сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

З виписки з карткового рахунку простежується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та убачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали у касах магазинів, а отже й отримувала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість.

Строк позовної давності позивачем дотримано, оскільки строк випущеної ОСОБА_4 картки до останнього дня 05.2015, позивач звернувся до суду 20.04.2018, а отже, звернувся до спливу строку позовної давності.

Одночасне стягнення пені та штрафу не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки зі ст.549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, що вбачається з розрахунку заборгованості, та що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідач не надав жодного доказу важного фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту.

У звязку з цим представник позивача вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не зявився, у матеріалах справи знаходиться клопотання представника про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с.126).

Відповідач у судове засідання не зявився.

Представник відповідача у судовому засіданні у повному обсязі підтримав, викладені у відзиві на позов обставини та вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Суд, заслухавши позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Матеріалами справи установлено, що на підтвердження укладення кредитного договору між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (колишня назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_4 позивачем надано анкету-заяву, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-26).

На підтвердження порушення взятих відповідачем зобовязань за кредитним договором, позивачем, після уточнення позовних вимог, надано два розрахунки заборгованості станом на 31.12.2015 та станом на 18.03.2018, згідно яких ОСОБА_4 має заборгованість у розмірі 36068,82 грн., яка складається з: тіла кредиту 6477,02 грн.; відсотків за користування кредитом 2160,83 грн.; пені 25237,22 грн.; штрафів - 500 грн. (фіксована складова) та 1693,75 грн. (процентна складова) (а.с.127-129).

Як убачається із копії анкети-заяви від 11.10.2010, ОСОБА_4 подав до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» указану анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанка. Дана заява містить особисті дані ОСОБА_4 Мається відомість про заробітну плату відповідача у сумі 2000,00 грн. У розділі заяви щодо послуг, які надаються банком, у графі «ощадкнижка (депозит)» мається позначка. Також дана анкета-заява містить підпис ОСОБА_4 (а.с.10).

Як указав ОСОБА_4 у відзиві на позов, він не заперечує факту підписання ним даної анкети-заяви, оскільки заяву він заповнював особисто і сам зазначив про своє прохання надати йому саме ощадкнижку (депозит), шляхом проставляння відповідної позначки у відповідній графі.

Отже, із указаної анкети-заяви суд встановив, що ОСОБА_4 11.10.2010 просив надати йому послуги банком у виді надання ощадкнижки (депозиту), що повністю узгоджується із поясненнями відповідача, наданими у його відзиві на позов.

Разом із тим, із наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» судом установлено, що дана довідка була видана ОСОБА_4 по договору SAMDN5929, має дату видання 28.09.2011 та підпис особи (а.с.11).

Отже, суд вважає, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та 28.09.2011 р. уклав із позивачем кредитний договір на умовах, визначених довідкою (а.с.12-26).

Наданий позивачем як доказ аркуш із фотозображенням ОСОБА_4 із карткою суд вважає доказом отримання відповідачем картки на умовах укладеного договору (а.с.81,106).

На підставі довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судом установлено, що ОСОБА_4 отримав картку №194561 із терміном дії до 06.2015 (а.с.107).

Згідно виписок по зазначеній картці, судом установлено, що ОСОБА_4 користувався даною карткою, починаючи з 29.09.2011, здійснюючи різні операції, у тому числі знімав готівку, сплачував послуги через Приват24, поповнював картку та інше (а.с.76-79,103-104).

Отже, суд відхиляє доводи відповідача про те, що кредитного договору з Банком не укладав, ніяких зобовязань за кредитним договором не мав, а користувався лише карткою «ощадкнижка (депозит)».

При укладенні кредитного договору сторони керувались ст.634 ч.1 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобовязання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

За п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правилами надання банківських послуг -клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг разом із Довідкою про умови кредитування визнав та погодився на запропоновані Банком умови користування послугами банку.

За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Позивач посилався у позові на те, що відповідач взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконував внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 18.03.2018 загальний розмір 36068,82 грн., яка складається з: тіла кредиту 6477,02 грн.; відсотків за користування кредитом 2160,83 грн.; пені 25237,22 грн.; штрафів - 500 грн. (фіксована складова) та 1693,75 грн. (процентна складова).

Суд вважає, що вбачається факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, щодо своєчасної сплати кредиту станом на час закінчення строку дії картки на 30 червня 2015 року, та відповідно до розрахунків позивача його розмір складав 7622,33 грн., розмір комісії та пені 750,00 грн., загальна заборгованість за процентами 5148,18 грн., що позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано (а.с.127-129).

Під час укладення кредитного договору сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, кінцевий термін повернення кредиту, який відповідає строку дії картки.

Позивач нарахував відсотки за період по 18.03.2018, проте строк дії картки, отриманої відповідачем закінчився 30.06.2015.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, проценти нараховуються у межах дії договору (картки), який в даному випадку спливає із закінченням дії картки.

Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив.

Указана правова позиція викладена у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Отже, після 30.06.2015 нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого відповідачем є безпідставним.

З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач вносив кошти на погашення заборгованості після закінчення строку дії картки 500 грн. 25.09.2015 р., 11000 грн. 22.12.2015 р., 1000 грн. 26.01.2016 р., 1500 грн. 26.07.2017 р., 4000 грн. 22.11.2017 р., 3000 грн. 30.01.2018 р., а всього 21000 грн.

Отже, сума сплачених відповідачем за вказаним кредитним договором коштів після закінчення строку дії договору - 21000 грн., перевищує суми, які би підлягали стягненню на момент закінчення строку дії картки станом на 30.06.2015 року, яка становила 13520,51 грн. (7622,33 грн. + 750,00 грн. + 5148,18 грн.).

Таким чином, суд вважає, що на час звернення позивача із позовом до суду усі складові заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем були сплачені у повному обсязі після закінчення строку дії договору, тому для стягнення заборгованості у розмірі, визначеній позивачем в уточнених позовних вимогах, суд підстав не вбачає.

У звязку із відмовою у задоволенні позову, відповідно, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню із відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 12, 13, 141, 247, 259, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Тростянецький районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27.09.2018.

Суддя О.С. Линник