Справа № 306/210/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КУШТАНА Б.П., ОСОБА_1

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 306/210/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 боргу за спожитий природний газ, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» на ухвалу Свалявського районного суду від 26 березня 2018 року, повний текст якої складено 26 березня 2018 року, головуючий суддя Уліганинець П.І., про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

ТОВ «Закарпатгаз Збут» оскаржило ухвалу Свалявського районного суду від 26.03.2018, якою судовий наказ, що був виданий Свалявським районним судом 13.12.2017 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за спожитий природний газ у сумі 14090,47 грн, інфляційних втрат у сумі 941,21 грн і 3% річних у сумі 198,04 грн, було визнано таким, що не підлягає виконанню. Апелянт вважає ухвалу постановленою з порушенням вимог закону і наводить на підтвердження своєї позиції такі доводи.

У матеріалах справи є докази щодо розрахунків споживача за природний газ, у розрахунку сум, що їх просив на підставі судового наказу стягнути заявник, вказані розрахунки щодо штрафних санкцій із зазначенням періодів прострочення виконання зобовязання і ці розрахунки співпадають із даними щодо оплати споживання газу.

Оплата за споживання газу в 2017 році в сумі 1383,80 грн врахована в розрахунках, наданих суду заявником.

Суд дійшов помилкових висновків і порушив права заявника на отримання належного відшкодування та на ефективний захист майнових прав.

Заявник ТОВ «Закарпатгаз Збут» просить ухвалу скасувати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: заявника ТОВ «Закарпатгаз Збут» адвоката ОСОБА_3, яка апеляцію підтримала, боржника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4, який скаргу не визнав, обговоривши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

29.11.2017 ТОВ «Закарпатгаз Збут» подало до Свалявського районного суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 боргу за спожитий природний газ, визначеної станом на 15.11.2017 у сумі 14090,47 грн, інфляційних втрат у сумі 941,21 грн і 3% річних у сумі 198,04 грн, разом 15229,72 грн, а також у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору 800,00 грн (а.с. 2-5). Заяву було вмотивовано тим, що ОСОБА_2, який на підставі договору постачання природного газу, укладеного за правилами ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, є споживачем природного газу за адресою: Закарпатська область, м. Свалява, вул. І. Франка, 94, упродовж липня 2015 року липня 2017 року здійснював за цією адресою споживання природного газу, проте, неналежним чином виконував свої зобовязання з оплати спожитого, порушив вимоги ст. 526 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інші норми законодавства. У заяві наведений розрахунок боргу, в тому числі, деталізований розрахунок інфляційних втрат у сумі 941,21 грн і 3% річних у сумі 198,04 грн. До заяви додані, зокрема: витяг з картки абонента ОСОБА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1), в якому зафіксовані обсяги споживання, показники лічильника, нарахування, сплата коштів, субсидії споживачу за період із січня 2015 року до листопада 2017 року (а.с. 9-10); акт припинення газопостачання від 24.07.2017 № 495/25.07.17 за адресою споживача (а.с. 11).

13.12.2017 Свалявський районний суд видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» боргу за спожитий природний газ у розмірі 14090,47 грн, а також інфляційних втрат у розмірі 941,21 грн і 3% річних у розмірі 198,04 грн, разом 15229,72 грн, витрат із оплати судового збору у розмірі 800,00 грн (а.с. 21).

Норми ЦПК України в редакції, яка діяла до 15.12.2017, передбачали, що боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування (ст. 105 ч. 1); про залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення та про скасування судового наказу суд постановляє ухвалу, а в разі зміни судового наказу видає судовий наказ; змінений судовий наказ чи судовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про його скасування без задоволення, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 105-1 ч. 9, ст. 292 ч. 1, ст. 307 ч. 3).

15.12.2017 набрала чинності редакція ЦПК України, відповідно до якої боржник має право протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав; заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви; у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій розяснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження; у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом пяти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили (ст. 170 ч. 1, ст. 171 ч.ч. 1, 2, ст. 172 ч. 1).

Тобто, судовий наказ скасовується суддею у разі, якщо боржник подав відповідну заяву до суду і така не була йому повернута. Ухвала суду (судді) про повернення заяви підлягає апеляційному оскарженню (ст. 352 ч. 2, ст. 353 ч. 1 п. 6 ЦПК України).

25.01.2018 боржник ОСОБА_2, від імені якого діяв представник адвокат ОСОБА_4, подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку на її подання та про скасування судового наказу від 13.12.2017 (а.с. 25). Мотивував тим, що заява про видачу судового наказу необґрунтована, облік споживання природного газу здійснювався за лічильником, борг створено штучно, не було враховано регулярні платежі споживача за газ шляхом зарахування призначеної йому субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою судді Свалявського районного суду від 26.01.2018 заяву боржника про скасування судового наказу повернуто боржнику як таку, що подана з пропуском на її подання, для поновлення якого підстав не було (а.с. 29). Ухвала не оскаржувалася.

Таким чином, судовий наказ, виданий Свалявським районним судом 13.12.2017, набрав законної сили (ст. 106 і ст. 172 відповідних редакцій ЦПК України). Судовий наказ є одночасно і судовим рішенням, і виконавчим документом, судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обовязковому виконанню (ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 14, 95 і ст.ст. 18, 160 відповідних редакцій ЦПК України, ст. 3 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», інші норми законодавства). Після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим ЦПК України (ст. 268 ч. 8 ЦПК України).

Положення ст. 173, 432, 435 ЦПК України, якими допускається можливість внесення виправлень до судового наказу, визнання його таким, що не підлягає виконанню, відстрочення, розстрочення виконання судового наказу, можуть, з огляду на специфіку його правової природи, застосовуватися до наказу в розумінні його саме як виконавчого документа, а не судового рішення, яким вирішено певне питання по суті. Протилежне суперечило б смислу цивільного процесуального закону щодо, зокрема, повноважень суду відповідної інстанції, означало б можливість зміни чи скасування рішення судом, що його ухвалив, поза межами визначених законом його повноважень, означало б втручання в компетенцію суду апеляційної інстанції тощо. Положення зазначених норм закону, що стосуються процесуальних питань, повязаних із виконанням судового рішення, не належать до тих випадків, на які вказується у частині 8 статті 268 ЦПК України.

Попри вищевикладене, ОСОБА_2, від імені якого діяв адвокат ОСОБА_4, подав 26.03.2018 до суду заяву про визнання судового наказу, виданого Свалявським районним судом 13.12.2017, таким, що не підлягає виконанню (а.с. 50-51). Боржник ґрунтувався на положеннях ст.ст. 175, 432 ЦПК України і зазначав, що суд, який видав виконавчий документ, визнає його таким, що не підлягає виконанню, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю у звязку з введенням суду в оману стягувачем. При цьому, стверджував, що виконавчий документ не підлягає виконанню, бо вимоги стягувача є необґрунтованими, заборгованість є штучно створеною, облік споживання природного газу здійснювався за лічильником, не було враховано регулярні платежі споживача за газ шляхом зарахування призначеної йому субсидії на оплату житлово-комунальних послуг і незважаючи на припинення газопостачання з 24.07.2017, має місце додаткова заборгованість. Тобто, наводив по суті ті ж доводи, якими обґрунтовувалася заява про скасування судового наказу.

Положення частини 2 статті 432 ЦПК України передбачають, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Проте, боржник не наводив у заяві жодних доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст.ст. 173, 432 ЦПК України, у справі немає доказів помилковості видачі судового наказу як виконавчого документа (наприклад, на підставі рішення, яке не ухвалювалося), невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обовязку боржника у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою. Під «іншими причинами» заявник мав на увазі незгоду з судовим наказом по суті, вважав борг необґрунтованим і т.ін., однак, такі питання стосуються вирішення заяви стягувача по суті, а не обставин, повязаних із виконанням судового рішення, що набрало законної сили. Тож дії боржника є недопустимою спробою ревізії по суті ухваленого проти нього чинного судового рішення у позапроцесуальний спосіб.

Ухвалою Свалявського районного суду від 26.03.2018 заяву боржника ОСОБА_2 задоволено, судовий наказ, виданий цим судом 13.12.2017, визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 66). Суд першої інстанції погодився із доводами заявника, вважав, що розрахунок боргу, що був наведений у заяві газопостачальника, складений неналежним чином (відсутня графа, що відображає сплату спожитих боржником послуг), після припинення 24.07.2017 газопостачання борг продовжив зростати, а за період 2017 року боржник сплатив 1383,80 грн, крім того, йому нараховувалася субсидія на оплату житлово-комунальних послуг. Суд дійшов висновку, що сплачена боржником сума (не зазначивши таку конкретно) не відображена у розрахунках стягувача, що унеможливлює встановлення наявності чи відсутності між сторонами боргових зобовязань, тому судовий наказ видано помилково.

Таке судове рішення не ґрунтується на законі, позаяк у такий самий позапроцесуальний спосіб, як про це просив боржник, суд переглянув по суті ухвалене ним же судове рішення, що набрало законної сили, а не з підстав, що могли б повязуватися суто з процесуальними питаннями виконання судового рішення, визнав виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Власне, підстави і обґрунтування, що передбачені ст.ст. 173, 432 ЦПК України, боржником не наводилися. Суд вийшов за межі своєї компетенції, порушив норми процесуального права, що потягло неправильне вирішення справи. Ці обставини вже самі по собі є достатніми для скасування ухвали суду із відмовою в задоволенні заяви боржника.

Поза цим, ані заява боржника, ані судове рішення не є обґрунтованими і по суті. Так, окрім розрахунку боргу, наведеного стягувачем у заяві, до неї доданий витяг з картки абонента ОСОБА_2, де зафіксовані необхідні і достатні для розрахунку обсяги споживання газу, показники лічильника, нарахування, сплата коштів божником включно із нарахуванням субсидії споживачу за розрахунковий період. У наданих стягувачем документах правильно відображені як кінцева заборгованість у сумі 14090,47 грн, так і рух коштів у звязку з розрахунками за споживання газу. Сума 1383,80 грн у розрахунках за 2017 рік відображена у графі «Сплачено» картки абонента і складається з шести платежів у сумах від 137,60 грн до 416,70 грн. Твердження про зростання заборгованості після відключення газу не можна визнати обґрунтованими, оскільки при відключенні газопостачання був зафіксований показник лічильника «47822», після чого облік споживання відсутній (споживання не здійснювалося), що відображено в акті припинення газопостачання і в витягу з картки абонента (а.с. 9, 11). Певні розбіжності між помісячним відображенням суми боргу в розрахунку і в картці абонента пояснюються особливостями відображення в обліку заборгованості, яка саме як борг відображається в наступному місяці після відповідного нарахування та відсутності оплати, що, втім, не вплинуло на правильне відображення розрахунків у цілому, як це випливає зі змісту документів.

Відтак, з урахуванням положень ст.ст. 263-265 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, суд першої інстанції не мав підстав для задоволення необґрунтованої заяви боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, постановив незаконну ухвалу, тому на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію ТОВ «Закарпатгаз Збут» слід задовольнити, ухвалу скасувати, у задоволенні заяви боржника ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ТОВ «Закарпатгаз Збут» задовольнити, ухвалу Свалявського районного суду від 26 березня 2018 року про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу, виданого Свалявським районним судом 13 грудня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу за спожитий природний газ, таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» 1762,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 19 липня 2018 року.

Судді