ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 642/3675/17

провадження № 22-ц/818/1651/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1,

представникпозивача та відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_2,

відповідач та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3,

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, поділ спільного сумісного майна та визначення права власності на новостворене майно та включення цього майна до переліку майна, що підлягає поділу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 року (в складі судді Проценко Л.Г.),

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, в якому, з урахуванням уточнень, просив розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, та розподілити майно, що є спільною сумісною власністю.

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовомдо ОСОБА_1, третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, поділ спільного сумісного майна та визначення права власності на новостворене майно та включення цього майна до переліку майна, що підлягає поділу, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 в період з червня 2005 року до 12 листопада 2005 року, розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, поділити спільне сумісне майно, у тому числі квартири за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, б. 121, кв. 21; 6/15 часток домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, 8; 5/15 часток домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, 8 та визнання права власності на новостворене майно - об'єкт незавершеного будівництва та включення цього майна до переліку майна, що підлягає поділу.

В своїй заяві про збільшення позовних вимог від 03 березня 2018 року ОСОБА_3 було заявлено клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи майна: квартири за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, б. 121, кв. 21; 6/15 часток домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, 8; 5/15 часток домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, 8

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача клопотання підтримали.

Представник позивача проти клопотання заперечував.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 рокуклопотання представника позивача задоволено. Призначено по справі судову оціночно-будівельну експертизу на вирішення якої поставлені питання:

1) яка ринкова вартість квартири за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, б. 121, кв. 21?

2) яка ринкова вартість 6/15 часток домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, 8?

3) яка ринкова вартість 5/15 часток домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, 8?

Проведення експертизи доручено атестованим експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз Засл. проф. ОСОБА_6, які мають відповідну ліцензію відповідно до Закону України «Про судову експертизу» попередити про кримінальну відповідальність за дачу за відомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладеного на нього обовязку за статтями 384, 385 КК України. Надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 642/3675/17; 2/642/19/18. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, розяснено сторонам положення статті 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 звернувся на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати в частині проведення судової оціночно-будівельної експертизи щодо визначення ринкової вартості квартири за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга мотивована тим, що квартира за адресою АДРЕСА_1 ним придбана 26.08.2005 року у шлюбі з громадянкою ОСОБА_7 (у шлюбі ОСОБА_1) і ця квартира є сумісною власністю саме цього подружжя. Двобраччя заборонено законодавством України, тому ОСОБА_3, яка стала дружиною ОСОБА_1 тільки 12.11.2005 року, немає жодних прав на цю квартиру, отже вказана квартира не підлягає поділу.

27 листопада 2018 року до Харківського апеляційного суду на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив ОСОБА_3, в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, в звязку з чим колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що для зясування усіх питань, повязаних із предметом доказування, необхідні спеціальні знання.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК).

Згідно з частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

Пленум Верховного Суду України у пункту 17 постанови від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив судам, що для з'ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з'ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з'ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі. Експертиза не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Посилання апелянта на той факт, що квартира за адресою АДРЕСА_1 ним придбана 26.08.2005 року, у шлюбі з громадянкою ОСОБА_7 і ця квартира є сумісною власністю саме цього подружжя, колегією суддів не приймаються, оскільки це стосується розгляду справи по суті, а предметом даного розгляду в апеляційному провадженні є законність та обґрунтованість ухвали Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 року про призначення судової оціночно-будівельної експертизи майна.

Крім того, частиною 1 статті 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» встановлено, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі статтею 67 КПК чи статтею 62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи майна, визначаючи експертну установу та перелік питань, суд першої інстанції правильно виходив з необхідності дотримання засад рівних можливостей сторін у доказуванні з метою забезпечення змагальності в доведенні та повного і об'єктивного встановлення обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 грудня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

ОСОБА_8