БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-н/356/34/18
Справа № 356/774/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., розглянувши матеріали за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, боржник ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, боржник ОСОБА_1. Заява обґрунтована тим, що ТОВ «Київоблгаз збут» здійснює постачання природного газу на території Київської області на підставі ліцензії серії АЕ № 299021 від 21.05.2015 року, його взаємовідносини із споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики ти комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам розміщений на офіційному сайті НКРЕКП та ТОВ «Київоблгаз збут», а також опублікований в офіційному друкованому виданні «Голос України» від 30.12.2015 року № 249. ОСОБА_1 отримує послуги з постачання природного газу для використання за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ «Київоблгаз збут» надіслав боржнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його обєкта разом з супровідним листом за встановленими законом формами. Так як боржник не повернув заявнику заяву-приєднання, яка була йому направлена в січні 2016 року, як на факт укладення боржником договору заявник посилається на факт оплати за спожитий природний газ в серпні 2015 року в розмірі 200 грн., яким боржник підтвердив свою згоду на укладення типового договору постачання природного газу. За умовами вказаного договору заявник зобовязався постачати боржнику природний газ у необхідному обємі (обсязі), а боржник зобовязаний своєчасно оплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Разом з тим, в порушення вказаних умов договору, боржником своєчасно та в повному обсязі не проводилась оплата за спожитий природний газ, внаслідок чого станом на 01.01.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 636,97 грн., яка на день звернення до суду не сплачена. Відтак, просить видати судові накази про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості у вказаному розмірі, а також про стягнення витрат по оплаті судового збору в розмірі 176,20 грн.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступних висновків.

Згідно п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а також у випадку, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені в ст. 163 ЦПК України.

Так, у відповідності до положень пунктів 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Разом з тим, заявником при зверненні до суду вказані вимоги законодавства дотримані не були.

Так, як вбачається зі змісту заяви та підтверджується копією фінансового стану по особовому рахунку ОСОБА_1, заявником предявлено вимогу про стягнення грошової заборгованості за спожиті послуги з постачання природного газу, яка виникла у період з 01.11.2015 року по 31.12.2018 року.

При цьому, згідно ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2500, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Порядок приєднання до умов договору постачання природного газу усіх діючих побутових споживачів, обєкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обовязками визначено Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2500 (далі - Правила постачання природного газу від 30.09.2015 року № 2500).

Так, у відповідності до положень п. 2, 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу від 30.09.2015 року № 2500, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі Договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

В той же час, для забезпечення приєднання до умов вказаного Договору постачальник в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання з персоніфікованими даними щодо споживача та його обєкта за встановленою формою. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обовязками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Враховуючи вказане, твердження заявника про направлення в січні 2016 року боржнику в порядку, передбаченому п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу від 30.09.2015 року № 2500, заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його обєкта разом з супровідним листом за встановленими законом формами не підтверджене жодними доказами, відтак, носить характер недоведених посилань та розцінюється судом критично.

В той же час, посилання заявника на факт укладення між ТОВ «Київоблгаз збут» як газопостачальною організацією та ОСОБА_1 як побутовим споживачем Типового договору постачання природного газу судом розцінюються критично, так як оплата за спожиті послуги в розмірі 200 грн., на яку як на акцепт публічного договору в порядку ст.ст. 641-642 ЦК України посилається заявник, була здійснена в серпні 2015 року, тобто до моменту набрання чинності 27.11.2015 року вказаними Правилами постачання природного газу від 30.09.2015 року № 2500, відтак, всупереч таким посиланням заявника та з урахуванням правил дії актів цивільного законодавства в часі, встановлених ст. 5 ЦК України, не може безспірно підтверджувати згоду визначеного у заяві боржника на приєднання до умов договору, адже встановлені вказаними правилами процедури не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли до набрання ними чинності.

В той же час, будь-яких інших належних доказів, що підтверджують факт існування договірних відносин з вказаним у заяві боржником ОСОБА_1 суду не надано.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що вона подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно правил, встановлених ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 160-165, 352-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, боржник ОСОБА_1.

Роз'яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик