Номер провадження: 22-ц/785/1322/18
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2017 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

30 жовтня 2017 року до суду надійшла спільна заява сторін по справі про затвердження мирової угоди з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2017 року клопотання про визнання мирової угоди задоволено.

Визнано мирову угоду, укладену 23 листопада 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за якою:

1. Відповідач ОСОБА_6, повністю визнаючи заборгованість за договором позики від 12.06.2002р., зобов'язується повернути позивачу ОСОБА_5 запозичені грошові кошти у розмірі 266 500,00 гривень, що еквівалентно 10 000,00 доларів США за курсом НБУ на дату надання позову, у строк до 01 грудня 2018 року.

2. Позивач ОСОБА_5 не вимагатиме у майбутньому від відповідача ОСОБА_6 сплати 3% річних від простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

3. Відповідач ОСОБА_6 повертає позивачу ОСОБА_5 позику у розмірі 266 500,00 гривень, що еквівалентно 10 000,00 доларів США за курсом НБУ на дату надання позову, - у строк до 01 грудня 2018 року.

4. Відповідач ОСОБА_6 приймає на себе валютні ризики, які можуть виникнути на час виконання договору позики.

5. Позивач ОСОБА_5 відмовляється від позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики.

6. Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_5, відшкодовуються відповідачем ОСОБА_6.

7. Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов даної Угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання виниклих претензій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Крім того, від адвоката відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі їх до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 13.07.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені у апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Визнаючи мирову угоду між сторонами, суд першої інстанції виходив із того, що її умови не суперечать закону, не порушують прав та свобод, а також інтересів інших осіб.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено у адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує розгляд справи.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Не може визнаватися судом мирова угода, якщо її умови суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Як вбачається з тексту мирової угоди, ОСОБА_6 визнає заборгованість за договором позики у розмірі 266 50,00 гривень, що еквівалентно 10 000,00 доларів США та зобов'язується їх повернути ОСОБА_5 у строк до 01 грудня 2018 року, яка в свою чергу відмовляється від позовних вимог про стягнення заборгованості та 3% річних.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 23 листопада 2017 року про визнання мирової угоди між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами досягнуто згоду, сторонам роз'яснені наслідки укладення мирової угоди, закриття провадження у справі, передбачені статтею 206 ЦПК України в редакції 2004 року, що була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали. Крім того, місцевий суд зазначив, що мирова угода, яка укладена між сторонами, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін, і суд закрив провадження у справі.

Однак, колегія суддів приходить до висновку про те, що постановлена ухвала суду першої інстанції про затвердження мирової угоди є передчасною, оскільки наведені апелянтом фактичні обставини про порушення його процесуальних прав при затвердженні судом мирової угоди не спростовані.

У пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення оскаржуваної ухвали, як помилкової.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2017 року скасувати.

Справу передати для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 13 липня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко