АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/936/18Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: 30 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_5,

відповідач ОСОБА_6

представник відповідача ОСОБА_7

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 5 квітня 2018 року у складі судді Романенко В.А., -:

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 серпня 2017 року, в районі вулиць Шевченка - Піонерська, в результаті неправильної експлуатації водієм ОСОБА_6, автомобіля НОМЕР_1, було пошкоджено лакофарбове покриття передніх лівих дверей його автомобіля НОМЕР_2.

ОСОБА_6 відмовився спілкуватися з приводу заподіяння шкоди і покинув місце події.

Позивач був змушений викликати поліцію.

Повернувшись до автомобіля та побачивши співробітників поліції, ОСОБА_6 висловив готовність відшкодовувати заподіяну шкоду та звернутися в страхову компанію «Євроінс Україна» для чого на місці, був складений європротокол пригоди, підписаний обома сторонами.

Протокол був направлений для розгляду в страхову компанію. Експерт страхової компанії оцінив шкоду в розмірі 2005 грн.

Юридичний відділ страхової компанії, вивчивши матеріали справи, відмовив у відшкодуванні шкоди, вказавши, що цей випадок не є страховим, а є результатом неправильної експлуатації автомобіля водієм ОСОБА_6

Після отримання відмови від страхової компанії, для отримання компенсації за заподіяну шкоду, він намагався зв'язатися з ОСОБА_6, але той ігнорував всі телефонні виклики, смс-повідомлення і письмові звернення.

Вважає, що ОСОБА_6, пошкодивши його майно, не бажає добровільно відшкодовувати завдану шкоду.

Позивач відчуває стрес і моральне виснаження, від того, що відшкодування завданої шкоди неможливо вирішити з відповідачем добровільно.

Просив стягнути з відповідача на його користь суму заподіяної шкоди в розмірі 2005 грн., витрати на листування зі страховою компанією «Євроінс-Україна» в розмірі 44,90 грн., суму судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 650 грн. та моральну шкоду в розмірі 8000 грн.

3 січня 2018 року ОСОБА_5 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій остаточно просив стягнути з відповідача на його користь суму заподіяної шкоди в розмірі 9 494 грн. 52 коп. та витрати, понесені за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 175 грн. 80 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 5 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 9 494 грн. 52 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 175 грн. 80 коп., а всього 9 670 грн. 32 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля, в розмірі визначеному висновком експертного дослідження від 29 грудня 2017 року №4/19, а також витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 175 грн. 80 коп.

У травні 2018 року ОСОБА_6 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 5 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що, докази, які суд застосував як на підтвердження суми завданої матеріальної шкоди, а саме: акт огляду транспортного засобу від 26 липня 2017 року та висновок автотоварознавчого дослідження №4/19 від 29 грудня 2017 року, є недостатніми для підтвердження розміру завданої шкоди, оскільки їх зміст між собою не узгоджується.

Зокрема, відповідно до акту огляду транспортного засобу від 26 липня 2017 року, проведеного без участі відповідача, виявлено лише пошкодження лако-фарбового покриття передніх лівих дверей. Інших пошкоджень в акті не зафіксовано. Вказаний документ не містить калькуляції завданого збитку, а тому не може бути доказом розміру відшкодування завданої шкоди.

Скаржник вважає недопустимим доказом і висновок автотоварознавчого дослідження №4/19 від 29 грудня 2017 року, оскільки огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 20 грудня 2017 року, тобто через п'ять місяців після завдання шкоди. Позивачем не доведено, що виявлені пошкодження завдані саме діями відповідача, а не внаслідок іншої події. Відповідно до доданої до висновку дефектної відомості та фототаблиць виявлено наступні пошкодження: вм'ятина та пошкодження лако-фарбового покриття передніх лівих дверей автомобіля, що суперечить змісту акту огляд у від 26 липня 2017 року у відповідності до якого вм'ятин на дверях автомобіля не виявлено.

Крім того, вказаний висновок не містить відомостей про виклик відповідача, для участі в проведенні огляду, чим порушено його права.

Зазначив, що судом першої інстанції безпідставно відхилено покази свідка ОСОБА_8, який показав, що здійснював затирання пошкоджень на належному позивачу транспортному засобі та зазначив про відсутність вм'ятин на місці пошкодження, тобто його покази також суперечать висновку дослідження наданого позивачем.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судом встановлено, що 24 червня 2017 року в районі вулиць Шевченка-Піонерська в м. Черкаси водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_6 пошкодив лакофарбове покриття автомобіля НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5.

Учасниками пригоди було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації наземного транспортного засобу ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_5, застраховано у ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0958009 від 1 грудня 2016 року, укладеним з власником автомобіля ОСОБА_6

3 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявою про страхову виплату. (а.с. 9).

26 липня 2017 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» складений акт огляду транспортного засобу, в якому зазначено ушкодження - пошкоджено ЛФП передніх лівих дверей ~ 5 см. (а.с. 4).

23 серпня 2017 року ОСОБА_5 отримав відповідь від ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», відповідно до якої Товариство не може кваліфікувати заявлену подію як страхову та здійснити виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Daewoo Gentra, реєстраційний номер НОМЕР_6, внаслідок події, що мала місце 24 червня 2017 року. (а.с. 6)

Відповідно до висновку експертного дослідження від 29 грудня 2017 року № 4/19 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Gentra д.р.н. СА 5606 ВМ внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки (тобто 29 грудня 2017року) може складати 9 494 грн. 52 коп. (а.с. 37-40).

У даній справі, що переглядається, районний суд, встановивши факт пошкодження автомобіля Daewoo Gentra д.р.н. СА5606ВМ, який є власністю ОСОБА_5 з вини ОСОБА_6, визначивши розмір матеріальної шкоди відповідно до висновку експертного дослідження від 29 грудня 2017 року №4/19 щодо визначення розміру матеріального збитку, врахувавши, що відповідачем цей висновок не спростовано іншими доказами, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Твердження скаржника відносно суперечливості змісту акту огляду транспортного засобу від 26 липня 2017 року та висновку автотоварознавчого дослідження №4/19 від 29 грудня 2017 року колегія оцінює критично, оскільки їх зміст узгоджується між собою та свідчить про виявлення пошкодження лако-фарбового покриття лівих дверей автомобіля, разом з тим, висновок експерта містить ідентифікацію та локалізацію такого пошкодження ще й у вигляді вмятини.

Безпідставними є доводи скаржника і щодо визнання ним висновку автотоварознавчого дослідження №4/19 від 29 грудня 2017 року недопустимим доказом з підстави огляду пошкодженого транспортного засобу через п'ять місяців після завдання шкоди, оскільки зазначене зумовлене поведінкою самого відповідача, який запевняв позивача добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду, однак цього ним зроблено не було, тому позивач, вбачаючи у діях відповідача відсутність наміру на добровільне відшкодування шкоди звернувся в грудні 2017 року до експертної установи для проведення експертного дослідження. Заперечуючи проти висновку експертного дослідження, відповідач не наводить будь-яких доказів іншої вартості завданого пошкодження автомобілю позивача. Тому, колегія суддів не вбачає, що наведене скаржником, дає підстав вважати, що даний доказ є недопустимим.

Також, колегія суддів критично оцінює і доводи скаржника щодо безпідставного відхилення показів свідка ОСОБА_8, оскільки покази останнього не спростовують висновків суду щодо правильності визначення розміру відшкодування завданої шкоди автомобілю позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять субєктивний характер, не відповідають обставинам справи, тому правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 5 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Н.І.Гончар

ОСОБА_4

ОСОБА_2

Повний текст постанови складений 19 липня 2018 року