Провадження № 2/554/185/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Четверта полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування на обов'язкову частину у спадщині та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Четверта полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2017 року позивач ОСОБА_1 за первісним позовом звернулась до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого прохала суд визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (минула вул. Красіна) в м. Полтава корпус 4 після смерті ОСОБА_4, що померла 07.01.2004 р.

В обгрунтуваня позову позивачем зазначено, що вона є дочкою ОСОБА_4, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08.08.2017 р. про встановлення факту родинних відносин. Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно. За життя спадкодавець ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений нотаріально, відповідно до якого заповіла належну їй квартиру за адресою м. Полтава, вул. Героїв АТО (минула вул. Красіна)АДРЕСА_2, корпус 4 своїй онучці ОСОБА_2. Позивачем зазначено, що до нотаріуса, яким була відкрита спадкова справа, із заями про прийняття спадщини також звернулась вона, ОСОБА_1, та ОСОБА_3, як доньки померлої, що на момент смерті спадкодавця були непрацездатними. Позивач заначає, що оскільки на день смерті матері (спадкодавця ОСОБА_4Є.) вона була непрацездатною за віком, а тому, в силу ч. 1 ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадковому майні. Однак, їй нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири після смерті ОСОБА_4 оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

21.12.2017 р. ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито загальне позовне провадження у справі.

15.02.2018 р. ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави витребовано з Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на квартиру за адресою м. Полтава, вул. Героїв АТО (мин. Красіна)АДРЕСА_3 станом на час її смерті 07.01.2004 року; витребовано з Четвертої полтавської державної нотаріальної контори належним чином завірену спадкову справу за № 141/2004, яка відкрита після смерті 07.01.2004 року ОСОБА_4; продовжено підготовче провадження строком на тридцять днів.

12.03.2018 р. ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави закрито підготовче провадження.

13.04.2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява від адвоката відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, з одночасним клопотанням про поважність причин пропуску строку для надання до суду зустрічної позовної заяви та його продовження.

14.05.2018 р. ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування за заповітом до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на обов'язкову частину у спадщині.

Відповідно до зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 прохала суд визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 (минула вул. Красіна) в м. Полтава, корпус 4 після смерті ОСОБА_4, що померла 07.01.2004 р. В обгрунтування зустрічного позову зазначала, що спадкодавець є її рідною бабусею, яка за життя склала заповіт на її ім'я (ОСОБА_2В.) на все майно, яке буде належати спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Даний заповіт є дійсним та не був визнаний недійним у становленому законом порядку. У передбачений законом строк вона звернулась до нотаріуса, який відкрив спадкову справу після смерті ОСОБА_4, із відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. Разом з нею, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись дочки спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як спадоємці за законом першої черги. Позивач ОСОБА_2 не погоджується з викладеним у первісному позові стосовно права ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на обов'язкову частину у спадщині, оскільки остання на день смерті спадкодавця не була непрацездатною не досягла 55 років; докази призначення ОСОБА_3 пільгової пенсії або пенсії по інвалідності відсутні. А тому, вважає, що має право на визнання за нею права власності на 3/4 частки спадкової квартири.

14.05.2018 р. у судовому засіданні представниками ОСОБА_1 (позивача за первісним позовом) до суду надано відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що остання не заперечує проти визнання за ОСОБА_2 права власності на 3/4 частки спадкової квартири, однак зазначає, що звернення до суду є передчасним, оскільки право ОСОБА_2 на отримання свідоцтва про право власності за заповітом не порушено, нотаріальна відмова у здійсненні вказаної нотаріальної дії відсутня, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також у відзиві ОСОБА_1 вказувала, що вважала ОСОБА_3 такою, що має право на обов'язкову частку у спадщині після померлої матері помилково, оскільки не знала дату її народження на день звернення до суду з вказаним позовом.

Адвокат позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_5 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримав, прохав суд їх задовольнити.

Адвокат відповідача за первісним позовом, що також є позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_6 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, прохав суд їх задовольнити.

Відповідач за первісним та зустрічним позовом ОСОБА_7 у судові засідання не з'являлась, про причини неявки суд не повідомляла, жодних заяв, а також відзивів на адресу суду від останньої не надходило. Відповідно до відповіді управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради відомості в Реєстрі територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо реєстрації ОСОБА_3 відсутні (а.с. 23). Виклик відповідача ОСОБА_7,з цих підстав, здійснено судом через розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади Октябрського районного суду м. Полтави.

Представник третьої особи по справі - Четвертої полтавської державної нотаріальної контори наддав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 07.01.2004 року померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно з свідоцтва про смерть серії І-КЕ №359154, актовий запис № 70 (а.с. 8).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08.08.2017 р. № 552/3779/17, що набрало законної сили 19.08.2017 р., встановлено факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, є дочкою ОСОБА_4, що померла 07.01.2004 року.

На виконання ухвали суду про витребування доказів у справі з Четвертої полтавської державної нотаріальної контори до суду 02.03.2018 р. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи за № 141/2004, яка була відкрита після смерті 07.01.2004 року ОСОБА_4.

З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що після смерті 07.01.2004 року ОСОБА_4 Четвертою Полтавською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 141/2004.

Судом встановлено та підтверджено документально (а.с. 44-45), що 26.04.2002 р. Першою Полтавською державною нотаріальною конторою посвідчено заповіт номер в ЄРЗСС 8217703, серії АЕК 031912, номер в реєстрі 2-120, заповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (згідно з Витягом з Єдиного реєстру заповітів № 3627775).

Відповідно до вказаного заповіту (а.с. 53, зворотня сторона) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зповіла ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4, (нині - Героїв АТО) в м. Полтава, корпус 4.

Встановлено, що до нотаріальної контори в межах строку, передбаченого законом, з відповідними заявами про прийняття спадщини звертались: дочки спадкодавця - ОСОБА_3 30.06.2004 р., ОСОБА_1 10.03.2004 р., як спадкоємці першої черги, що були непрацездатні на час відкриття спадщини, та, відповідно до ст. 1241 ЦК України, мають право на обовёязкову частку у спадщини, а також онучка спадкодавця - ОСОБА_2 30.06.2004 р., як спадкоємиця за заповітом, посвідченим 26.04.2002 р. Першою Полтавською державною нотаріальною конторою за номером 2-120 (а.с. 41-43, 52-53).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02.03.2006 р. № 2-86/06, що набрало законної сили 13.03.2006 р., відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, а також вдмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання отримання обов'язкової частки у спадщини такого, що відбулося.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.04.2008 р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської облсті від 18.06.2008 р., відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від спадкування, визнання права власності.

Судом також встановлено, що постановою державного нотаріуса Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 16.11.2017 р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті 07.01.2004 р. ОСОБА_4 на частку квартири АДРЕСА_1 (минула вул. Красіна) в м. Полтава, корпус 4. Підстава відмови у вчиненні нотаріальної дії відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів на вказану квартиру, відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 (а.с. 5).

Також, судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 06.06.2018 р. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті 07.01.2004 р. ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (минула вул. Красіна) в м. Полтава, корпус 4. Підстава відмови у вчиненні нотаріальної дії відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів на вказану квартиру, відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 (а.с. 176).

Таким чином, у сторін відсітній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на вказану квартиру.

Згідно з довідкою № 3849, виданною КП «ЖЕО №2» 27.06.2017 р., вбачається, що форма власмності квартири АДРЕСА_1 (минула вул. Красіна) в м. Полтава, корпус 4 - приватна; особовий рахунок на квартиру відкритий на ім»я ОСОБА_4; власником зазначено ОСОБА_4, дата реєстрації якої за вказаною адресою з 10.12.1996 р., знаття з реєстрації 07.01.2004 р. (день смерті) (а.с. 49).

Згідно з наявною в матеріалах справи копією технічного паспорту на вказану квартиру (а.с.120-121) власником квартири зазначено ОСОБА_4.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів є, серед іншого, визнання права (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом ЦК України не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не усувалась від права на спадкування у встановленому законом порядку.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.02.2014 року (справа № 1-1/2014) по справі за конституційним зверненням громадянина розкривається зміст поняття "повнолітні непрацездатні діти", що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов'язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії "непрацездатні" інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття "непрацездатний".

Відповідно до ст. 1 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійний вік для чоловіків встановлений 60 років при стажі роботи не менше 25 років, для жінок - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

З матеріалів справи вбачається,згідно з паспортними даними (а.с. 49-50), що позивач по справі ОСОБА_1 народилась 03.04.1945 р., а її мати спадкодавець ОСОБА_4, померла 07.01.2004 р. Отже, на день відкриття спадщини, яка відкрилась унаслідок смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 досягла пенсійного віку (55 років), встановленого законом для жінок, оскільки їй було 59 років.

На день відкриття спадщини, 07.01.2004 р., яка відкрилась унаслідок смерті ОСОБА_4, спадкоємець ОСОБА_3, що народилась 20.02.1949 р. (згідно із заявою про прийняття спадщини), не досягла 55 років, оскільки їй було 54 роки. Інші докази, які б могли свідчити про непрацездатність ОСОБА_3 на час відкриття спадщини (наприклад, встановлення останній інвалідності 1,2,3 груп, що також є підставою визнання особи непрацездатною) в матеріалах справа відсутні. А тому, суд дійшов висновку, що вона не набула права на отримання обовязкової частки у спадщини відповідно до ст. 1241 ЦК України.

Наявність або відсутність факту призначення пенсії не впливає на факт набуття особою права на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 16, 1217, 1223, 1241 ЦК України, ст. ст. 1-5, 10, 76-81, 83, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Четверта полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування на обов'язкову частину у спадщині та зустрічниий позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Четверта полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування за заповітом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії КО № 157111 виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 20.10.2000 р., адреса зареєстрованого м/п 36000, АДРЕСА_5) право власності на 1/4 частину квартири № 184, у будинку № 118/2, корпус 4, по вул. Героїв АТО (минула вул. Красіна) в м. Полтава після смерті 07.01.2004 р. ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2) право власності на 3/4 частини квартири № 184, у будинку № 118/2, корпус 4, по вул. Героїв АТО (минула вул. Красіна) в м. Полтава після смерті 07.01.2004 р. ОСОБА_4.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області як суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Материнко