Справа № 473/4317/18
РІШЕННЯ

іменем України

"27" грудня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження із застосуванням звукозаписувальної техніки в залі суду м. Вознесенська цивільну справу № 473/4317/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

05.11.2018 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 151902 грн., в обґрунтування позову зазначила, що 27.09.2017 року вона домовилася з відповідачем про майбутнє укладення договору купівлі-продажу належного останній житлового будинку № 129 по вул. Піщаній в м. Вознесенську Миколаївської області, при цьому домовилися про його ціну, яка складала 20000 доларів США.

На підтвердження такої домовленості в якості авансу позивач передала ОСОБА_3 5400 доларів США, що було еквівалентно 143100 гривням, а залишок суми 14600 доларів США мала сплатити до 31.12.2018 року, після чого нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Проте в подальшому ОСОБА_1 дізналася, що відповідачка не є власником будинку, документи для оформлення правочину не готові, також від неї було приховано інші обставини, які унеможливлюють його купівлю, внаслідок чого відмовилася від укладення договору купівлі-продажу.

Однак відповідач не бажає повертати отримані нею в якості авансу кошти, в зв'язку з цим просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аванс в розмірі 151902 грн. та понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 07.11.2018 року позовну заяву прийнято та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 30.11.2018 року, а в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

16.11.2018 року відповідач ОСОБА_3 направила до суду відзив на позовну заяву в якій зазначає, що 5400 доларів США, які позивач сплатив відповідачу, фактично є завдатком, відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України, а тому відповідно до абзацу першого ч.1 ст.571 ЦК України вказана сума повинна залишитися у відповідача без повернення позивачу, оскільки це позивач відмовляється від належного оформлення договору (а.с.21-22).

27.11.2018 року представником позивача адвокатом ОСОБА_2 направлено відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що в спірних правовідносинах сторони домовляються про купівлю продаж житлового будинку. Відповідно договір його купівлі продажу повинен був бути посвідчений нотаріально, але на сьогоднішній день такий договір між сторонами не укладався.

Вказує, що згідно ч.1 ст. 546 ЦК України одним із способів забезпечення виконання зобовязання може бути завдаток. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню і недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом (а.с.25).

В судовому засіданні 27.12.2018 року відповідачем заявлено клопотання про долучення до справи письмових заперечень на позовну заяву від 26.12.2018 року, з урахуванням того, що договір на правничу допомогу нею було укладено саме 26.12.2018 року і вона не мала раніше можливості подати зазначену процесуальну заяву.

Судом клопотання задоволено, в запереченні зазначено, що ОСОБА_3 просить позовні вимоги задовольнити частково в сумі 95931 грн. (а.с. 44-47) з урахуванням тих обставин, що позивач проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_1 та користуючись земельною ділянкою площею 37 соток, наданою для його обслуговування в період з 01.10.2017 року по 30.11.2018 року демонтувала і привела у непридатний стан унітаз, умивальник, душ, мийку на кухні та кухонні меблі. На даний час система обігріву будинку у неробочому стані. Вартість матеріалів на їх відновлення становить 3142 грн., а робіт по ремонту 2000 грн.

Позивачем було знищено насадження полуниці ( 1000 шт. по 8 грн. за 1 шт.) і фруктові дерева ( 4 шт., загальною вартістю 37308 грн.).

Крім того позивач під час проживання не сплачувала комунальні послуги, тому утворилась заборгованість за газ, електроенергію та вивозу сміття у розмірі 5521 грн.

До заперечення на позовну заяву також додано розрахунок, завданих збитків відповідачу, який становить - 55971 грн.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідач запевнила її, що саме вона є власником будинку, потім майже місяць затягувала і не надавала правовстановлюючі документи і тільки згодом їй повідомили, що документи на будинок знаходяться в стані оформлення і власником зареєстрований померлий родич ОСОБА_3, а не вона сама.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги та пояснення позивача підтримала в повному обсязі, зазначила, що окрім викладеного у позові та відповіді на відзив є ще одна обставина, про яку ОСОБА_1 не знала на момент передачі коштів відповідачу, а саме те, що в житловому будинку № 129 по вул. Піщаній в м. Вознесенську Миколаївської області було скоєно злочин, який спричинив загибель людини і труп перебував в будинку тривалий час, в результаті чого в одній з кімнат утворився і тримається певний неприємний запах, який не вивітрюється.

Будучі обізнаною про зазначені обставини, позивач ні за яких обставин не придбала б вказаний будинок.

Відповідач та її представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково у розмірі 95931 грн., тобто з урахуванням завданих їй збитків 55971 грн., зазначених в запереченнях, крім того не заперечувала проти стягнення всіх судових витрат, понесених позивачем.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, відповідно до ст. 13 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, як встановлено з пояснень сторін, розписки, останні в вересні 2017 року домовилися про майбутнє укладення договору купівлі-продажу житлового будинку № 129 по вул. Піщаній в м. Вознесенську Миколаївської області (згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний житловий будинок за відповідачем не зареєстровано). В рахунок обумовленої угоди позивач передав відповідачу кошти в загальному розмірі 5400 доларів США, що еквівалентно 143100 грн. Після сплати ОСОБА_1 залишку суми вартості будинку в розмірі 14 600 доларів США в строк до 31.12.2018 року зобовязується укласти договір купівлі продажу будинку у нотаріуса (оригінал розписки), (а.с.36).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта сформованого 01.11.2018 року відомості за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Піщана,129 заборони відсутні (а.с.10).

Згідно довіреностей наданої відповідачем від 19.01.2018року та 22.01.2018 року нотаріально посвідчених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уповноважують ОСОБА_7 вести справи по оформленню їх спадкових справ на все майно, що залишилося після смерті ОСОБА_8, який помер 11.10.2001 року, ОСОБА_9, який помер 08.09.2013 року, ОСОБА_10, яка померла 10.02.2015 року та після смерті ОСОБА_11, який помер 11.07.2015 року (а.с. 50-51).

Зазначені обставини, в тому числі щодо розміру коштів, які були передані позивачем відповідачу, їх призначення, було визнано відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до передбаченого ст. 12 ЦПК України принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст. 76- 82 ЦПК України.

Разом з тим, обовязок щодо доказування не є безмежним, обставини, визнані сторонами, або іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

За такого, враховуючи, відсутність будь яких застережень з цього приводу, а також доказів щодо визнання відповідачем наведених у позові обставин внаслідок помилки, обману, насильства, погрози тощо, підстав для неприйняття визнання відповідачем вищевказаних обставин суд не вбачає.

Також, в судовому засіданні встановлено, що оформлення договору купівлі-продажу в передбаченому законом порядку не відбулося та жодна з сторін цього не бажає, до того ж відповідач ОСОБА_3 не є власником нерухомого майна, законним представником власника, або його представником за нотаріально посвідченою довіреністю і відповідно не має законного права розпоряджатися зазначеним майном і відповідно отримувати за його реалізацію кошти.

Зі свого боку ОСОБА_3 не повернула отримані нею кошти.

Згідно інформації Національного банку України станом на 05.11.2018 року офіційний курс гривні щодо іноземних валют становив 2813.2823 за 100 доларів США (а.с.7).

Вказані правовідносини регулюються нормами відповідної частини ст.570 ЦК України, при цьому передані кошти в залежності від обставин справи можуть підпадати під поняття «завдаток» або «аванс».

Зокрема, згідно ч. 1ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 13 цього Кодексу, в тому числі з договорів та інших правочинів, зокрема договору купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст. 655 ЦК України).

Так відповідно до положень ст..658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Договір купівлі-продажу житлового будинку та іншого нерухомого майна укладається обовязково в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657 ЦК).

В разі недодержання цих вимог договір вважається нікчемним (ч. 1ст. 220 ЦК України).

Тобто, правовідносини при здійсненні оплатної передачі нерухомого майна його власником за грошові кошти іншій особі, а також відповідні наслідки цих правовідносин виникають лише після укладення в письмовій формі договору купівлі-продажу, його нотаріального посвідчення.

Тому й поняття «завдаток» та його наслідки виникають лише в тому випадку, якщо між особами було укладено договір відповідно до вимог чинного законодавства, але він не виконується з вини якоїсь із сторін або в разі, якщо сторонами укладено окремий договір про завдаток в тій же формі, в якій повинен укладатися основний договір.

У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили та не уклали в належній формі окремий договір про завдаток, сплачені в рахунок виконання договору платежі, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

За таких обставин передані позивачем відповідачу кошти вважаються авансом та підлягають поверненню в тому розмірі, в якому вони надавались.

Вказане повністю узгоджується з положеннями ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в національній валюті в розмірі 151902 грн. (виходячи з співвідношення курсу національної валюти до доларів США станом на 05.11.2018 року 28.13 грн./1 долар США).

Вимоги сторони відповідача щодо відшкодування вартості робіт і матеріалів на відновлення та ремонт житлового будинку № 129 по вул. Піщаній в м. Вознесенську Миколаївської області після того, як позивач виїхала з нього суд вважає безпідставними, оскільки зустрічний позов ОСОБА_3 не заявлявся, вона не є власником зазначеного будинку, до того ж кошти про які йдеться (55971 грн.) реально не були витрачені, про що повідомлено останньою в судовому засіданні і свідчать надані нею докази.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено судові втрати присуджуються з відповідача ( п.1 ч 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З матеріалів справи вбачається, що з адвокатом ОСОБА_2 позивач уклала договір про надання правової допомоги від 01.11.2018 року ( а.с. 32) і згідно квитанції від 05.11.2018 року ОСОБА_1 сплатила 1100 грн. адвокату за надання правової допомоги та відповідно до квитанції від 29.11.2018 року - 1400 грн. (а.с.13, 29).

Згідно з описом наданих послуг та розрахунку їх вартості розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із виконаним обсягом робіт, оплачений і становить 2500 грн. (а.с.30), що узгоджується з положеннями Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», однак суд враховує ту обставину, що позивачу було відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення позову, тому з урахуванням розміру судового збору та робіт щодо цієї вимоги,з відповідача на користь позивача належать до стягнення судові витрати в розмірі 1519 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу - 2200 грн.

Керуючись ст.ст. 4- 5, 12-13, 76, 133, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 151902 (сто пятдесят одну тисячу девятсот дві) грн., судові витрати в розмірі 1519 (тисяча пятсот девятнадцять) грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) грн., а всього 155 621( сто пятдесят пять тисяч шістсот двадцять одну) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Висоцька Г.А.