ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року

м.Харків

справа № 641/3617/18

провадження № 22-ц/818/2023/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 листопада 2018 року, ухвалене суддею - Фандою О.А., в залі суду в м. Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_2

Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

На даний час подружжя разом не проживають.

Позивач зазначала, що на утримання доньки їй потрібно не менше 4000,00 гривень на місяць, а саме: на дитячий садочок 350,00 грн., на гуртки 450,00 грн., на іграшки 400,00 грн., на їжу 1000,00 грн., на одяг та взуття 1000,00 грн., індивідуальні заняття з логопедом 600,00 грн., розвиваючу літературу -200,00 грн.

Вказує, що ОСОБА_2 постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги дитині не надає.

У звязку з чим, позивач з уточненням своїх позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1, у твердій грошовій сумі 3000,00 гривень, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку і до повноліття та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на користь держави.

ОСОБА_2 надав до суду заперечення проти позову, в якому просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з нього на користь ОСОБА_1 на утримання доньки 780,00 грн. у твердій грошовій сумі, щомісяця з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказував, що він надає матеріальну допомогу доньці, коли він має таку можливість. Також зазначає, що твердження позивача, про те що на утримання дитини потрібно 3000,00 грн. належними доказами необґрунтовані. На теперішній час він не працевлаштований та постійного заробітку немає. Посилання позивача про приховування доходів не відповідають дійсності.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 05 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів в межах суми виплат за один місяць підлягає негайному виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави у розмірі 704,80 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів, стягнути з позивача судовий збір, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано визначену суму аліментів та не взято до уваги, що він надає кошти на утримання дитини. Крім того, судом не взято до уваги, що він допомагає непрацездатному батьку. Також зазначає, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 липня 2018 року становить 1559,00 грн., з 01 грудня 1626,00 грн. Таким чином, зазначена сума, повинна розподілятися між батьками дитини пропорційно.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач доказів про надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надав, а тому, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, здатен працювати та отримувати дохід, дійшов до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, з індексацією суми до досягнення дитини повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що сторони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 25 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 802 (а.с. 4).

Від шлюбу мають доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

ОСОБА_2 є батьком дитини (а.с. 5).

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статей 182, 184 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, про те, що визначений розмір аліментів не відповідає вимогам статті 182 СК України та Закону України «Про державний бюджет», колегія суддів вважає необґрунтованими, так як вимогами чинного законодавства визначено мінімальних розмір аліментів, а тому визначення аліментів у розмірі, більшому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не суперечить вимогам наведеного Закону.

Відповідачем не надано доказів щодо неспроможності сплати аліментів у розмірі 2000,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що він працездатний, будь яких захворювань немає, матеріально забезпечений, доказів того, що ОСОБА_2 допомагає непрацездатному батьку, при розгляді справи ним надано не було. Не надано даних відповідачем і про те, що його батько є непрацездатним.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, були предметом розгляду суду першої інстанції та зазначеним доводам дана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

У звязку з чим, колегія суддів дійшла до висновку, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, ч.1 ст. 369, ст. 371, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_4