Справа №173/1140/18
Провадження №2-о/173/77/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

при секретарі - Демяненко С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Малоолександрівська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2018 року до суду звернулася заявниця ОСОБА_1, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Малоолександрівська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровській області

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 27 серпня 2018 року .

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 5.4414 га, розташованої на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, виданий на ім'я ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її свекруха - ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2, відкрилась спадщина за заповітом, яким покійна заповідала все своє майно їй. Заповіт від 20.10.2017 року був посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зареєстрований в реєстрі під № 1026

Після смерті ОСОБА_2, виявилось, що у державному акті про право власності на землю серії НОМЕР_2 допущена помилка, а саме: прізвище покійної, замість «ОСОБА_2» написано «ОСОБА_2», що унеможливлює видати їй свідоцтво про право на спадщину, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику учасників розгляду справи.

Заінтересованою особою письмових пояснень, заперечень з приводу заявлених вимог суду не надано.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст заявленої вимоги вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Померлою за життя було складено заповіт, відповідно до якого остання заповідала все своє майно заявниці. Заповіт від 20.10.2017 року був посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зареєстрований в реєстрі під № 1026, що підтверджується копією заповіту.

Після смерті ОСОБА_2, відкрилась спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Проте, виявилось, що у Державному акті про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 допущена помилка в прізвищі покійної, замість «ОСОБА_2» написано «ОСОБА_2», що унеможливлює заявниці отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності провоустановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті.

Суд, дослідивши надані до заяви докази та оцінивши їх в сукупності, вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року Державного Акту серії НОМЕР_2 про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № 3-р від 18.01.2005 року на ім'я ОСОБА_3, виходячи з того, що ім'я та по батькові померлої ОСОБА_2 та ім'я і по батькові особи, на ім'я якої виданий вищезазначений державний акт про право приватної власності на земельну ділянку є однаковими, а прізвище заявниці та прізвище особи, на ім'я якої виданий вищезазначений Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку є співзвучним і на думку суду є невірним записом прізвища заявниці українською мовою. Також адреса, за якою була зареєстрована ОСОБА_2 до дня своєї смерті, та адреса одержувача Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку також є однаковими.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи той факт, що Державний акт про право приватної власності на землю, був виданий саме ОСОБА_2, а не іншій особі, як то ОСОБА_3, і до цього часу будь-яка інша особа не заявила свої вимоги про право на дану земельну ділянку, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги та встановити факт належності правовстановлюючого документу: Державного акту серії НОМЕР_2 про право приватної власності на земельну ділянку площею 5.4414 га, розташованої на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, виданого на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № 3-р від 18.01.2005 року на ім'я ОСОБА_3 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Встановлення даного факту належності документу потрібно заявниці для отримання спадщини. В іншому порядку встановити даний факт заявниця не має можливості, так як власниця земельної ділянки померла. Крім того з 2013 року змінився порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно і видача державних актів про право власності на земельні ділянки не здійснюється.

Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявницею судові витрати по сплаті судового збору заявниці не відшкодовуються та покладаються на заявницю.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 293-294, 315-316 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Малоолександрівська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити

Встановити факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, Державного акту серії НОМЕР_2 про право приватної власності на земельну ділянку площею 5.4414 га, розташованої на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, виданого на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № 3-р від 18.01.2005 року на ім'я ОСОБА_3.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 352 грн. 40 коп., покласти на заявницю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 27.08.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване. 27.08.2018 року

Оприлюднене 29.08.2018 року

Дата набрання законної сили: 27.09. 2018 року