26 вересня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі :
головуючого - судді Бондарчука В.В.
секретаря Потаніної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
02 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 07 лютого 2007 року на підставі заяви ОСОБА_1 між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. За даним договором ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок за умовами визначеними тарифами банку на час його укладення. Відповідач взяті на себе зобовязання за умовами договору виконував неналежним чином, внаслідок чого, станом на 20 червня 2018 року його заборгованість перед банком становить 17 080 грн 57 коп. Оскільки в добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється, АТ КБ «ПриватБанк» просить його позов задовольнити.
Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У позовній заяві не заперечив про розгляд справи без участі представника, та у випадку неявки відповідача не заперечив щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви про розгляд справи без його участі, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, із згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» правонаступником якого є ОСОБА_2 комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 на підставі заяви відповідача б/н від 07 лютого 2007 року був укладений договір про надання банківських послуг шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. За умовами договору позичальнику було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5500 грн.
Відповідно до тарифів з обслуговування кредитних карт, діючих на час укладення договору, сторонами була визначена базова відсоткова ставка, яка становила 22,8% на місяць із розрахунку 360 днів на рік, яка відповідно до умов договору в подальшому була змінена банком з 01 січня 2013 року на 30% та з 01 вересня 2014 року на 34,8%. Також, були передбачені умови для нарахування пені, зокрема у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом на суму від 100 грн клієнт має сплачувати пеню відповідно до тарифів, що діють на дату зарахування та нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. За порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань також передбачено штраф в сумі 500 грн. + 5% від суми позову.
Відповідач взяті на себе зобовязання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 20 червня 2018 року його заборгованість становить 17 080 грн 57 коп., з яких 836 грн 62 коп. тіло кредиту, 6222 грн 63 коп. заборгованість за відсотками, 8 731 грн 77 коп. заборгованість за пенею, також відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг був нарахований штраф в сумі 500 грн фіксована частина та 789 грн 55 коп. процентна складова.
Дані обставини підтверджуються договором про надання банківських послуг, розрахунком заборгованості, статутом АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
В силу ст.1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.
Згідно ст.1068 цього Кодексу банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
ч.1 ст.1069 ЦК України визначено, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Згідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому в задоволенні вимог про стягнення штрафу слід відмовити.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року № № 6-1374 цс17.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконав зобовязання з повернення грошових коштів АТ КБ «Приватбанк»», з нього слід стягнути суму неповернутого кредиту, проценти за користування коштами, та пеню.
Судові витрати по справі становлять 1 762 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково на суму 15 791 грн 02 коп., що становить 92,45% від ціни позову, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід розподілити наступним чином, зокрема з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1 628 грн 97 коп. = 1 762 грн. х 92,45%/100%.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 611 п.1, 612 ч.1, 1054 ч.1 ЦК України, ст.ст. 76, 258, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд,-
Позов задоволити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та закінченню строку для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання судового рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Позивач ОСОБА_2 товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження м. Київ, вул. Грушевського 1Д, .

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстраційний номер облікової картки облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Текст рішення складений 26 вересня 2018 року.

Суддя: