У Х В А Л А

23 липня 2018 року

м. Київ

справа № 296/7761/16

провадження № 61-39832ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 19 628,66 грн майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП) та 10 000,00 грн моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 25 вересня 2015 року з вини відповідача сталася ДТП, під час якої пошкоджено належний йому автомобіль марки «Oпель». Висновком автотоварознавчого дослідження визначена вартість матеріальних збитків. Розмір моральної шкоди мотивовано тим, що з моменту вчинення ДТП пройшов майже рік, але автомобіль досі не відремонтований, через що він постійно нервує, не може спокійно жити та працювати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1на користь ОСОБА_219 628,66 грн майнової шкоди та 2 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. У іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

03 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1762 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є, зокрема, відшкодування 19 628,66грн майнової шкоди та 10 000,00 грн моральної шкоди. Отже, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судове рішення апеляційного суду постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і на такі не посилається заявник.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, висловленими у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2017 року та постанова Апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майновою та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник