ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Лисиці Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в місті Києві Махової Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року, постановлену у складі судді Усатової І.А.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в місті Києві Махова Д.А. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

Свої вимоги обґрунтувала тим, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 49976563 (169/4) по виконанню виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 22.11.2012 у справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» 384 009,86 доларів США грн., 30 000 грн. штрафних санкцій, 1820 грн. судових витрат.

Вказувала, що боржником борг в повному обсязі не сплачений, у тому числі шляхом перерахування суми боргу безпосередньо на рахунки стягувача або на рахунок управління ДВС, а відтак боржник має невиконанні зобов'язання на території України та ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Крім того, боржник не з'являється до відділу ДВС, будь-яких клопотань, заяв від нього не надходило.

Справа № 760/17710/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5734/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А. .
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Оскільки, впродовж здійснення виконавчого провадження ОСОБА_3 у добровільному порядку рішення суду не виконав, у разі виїзду за кордон буде неможливим або ускладненим виконати рішення суду, державний виконавець просила тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 до виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказував, що висновки суду першої інстанції про недостатність доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, не відповідають обставинам справи, оскільки вперше виконавче провадження було відкрито 22.11.2012 року, тобто більше 7 років боржник не виконує рішення суду, при цьому останнім не надано декларацію про доходи, а згідно з довідкою РСЦ МВС України в м. Києві та інформації з державного реєстру нерухомого майна у ОСОБА_3 відсутнє належне йому на праві власності рухоме та нерухоме майно.

Крім того, боржник не з'являвся на жодний виклик державного виконавця, а у своїх поясненнях до суду першої інстанції зазначав, що йому відомо про наявність заборгованості та жодним чином не спростував твердження щодо несплати ним боргу.

Зазначав, що єдиною грошовою сумою, що надійшла в рахунок погашення заборгованості є 3 068,56 грн., яка була списана відділом з рахунку боржника в ПАТ «Приватбанк».

Вважав, що державним виконавцем вчинено достатньо дій в межах виконавчого провадження, а відтак просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання.

В судовому засіданні представник банку просила апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.10.2012 стягнуто солідарно з ТОВ «Три 999 дев'ятки» та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» 384 009, 86 доларів США заборгованості та 30 000 грн. штрафних санкцій, 1800,00 грн. судових витрат.

На виконання вказаного вище судового рішення судом виданий виконавчий лист, а 22.11.2012 Управлінням державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 49976563 (а.с.5-6).

У відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 49976563 (169/4) з виконання даного виконавчого листа.

Рішення до теперішнього часу в повному обсязі не виконано.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації від 14.07.2017 № 0.64- 22380/0/15-17 встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово перетинає державний кордон України за період з 19.02.2013 (з моменту набрання рішення законної сили) по теперішній час.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що законних підстав для обмежень ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон встановлено не було, доказів умисного ухилення боржника від виконання рішення суду матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання в межах кожної держави. Кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено перелік підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, якщо громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Нормами зазначених вище правових актів встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не лише за наявності невиконаних зобов'язань, але й ухилення боржника від їх виконання.

Разом з тим, належних доказів на підтвердження фактів умисного ухилення ОСОБА_3 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, матеріали справи не містять.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що боржник не реагує на повідомлення та не з'являється до державного виконавця не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем направлялася вимога з'явитися до виконавчої служби та надати інформацію лише 06.09.2016. При цьому суду не надано підтвердження отримання боржником вказаних вимог.

Крім того, посилання представника банку на той факт, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав, а відтак є ризик щодо утруднення в подальшому його виконання є безпідставними, оскільки невиконання в добровільному порядку рішення суду не свідчить про умисне ухилення боржника від виконання зобов'язань в розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Також судом надано оцінку і тому факту, що всупереч твердженню представника банку про те, що єдиною грошовою сумою, що надійшла в рахунок погашення заборгованості є 3 068, 56 грн., яка була списана відділом з рахунку боржника в ПАТ «Приватбанк», 27.05.2015 постановою Господарського суду м. Києва ТОВ «Три 999 дев'ятки» визнано банкрутом та було відкрито ліквідаційну процедуру. У ході ліквідаційної процедури за погодженням із ПАТ «Піреус Банк МКБ» було реалізовано земельну ділянку загальною площею 606 кв. м. за ціною 1 250 000 грн. Кошти отримані від реалізації майна банкрута були спрямовані на часткове погашення вимог забезпеченого кредитора - Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» в розмірі 1 151 875 грн., оплату торгуючої організації розмірі 37 500 грн. та оплату грошової винагороди ліквідатора банкрута в розмірі 60 625 грн.

Таким чином, встановлення факту умисного ухилення боржника від виконання рішення суду є обов'язковою умовою для обмеження його у праві виїзду за кордон.

Судом першої інстанції правильно встановлено відсутність належних доказів на підтвердження умисного ухилення ОСОБА_3 від виконання ним зобов'язань, покладених рішенням суду, а відтак і підстав для задоволення подання щодо обмеження його у праві виїзду за межі України судом не вбачається.

Доводи скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді