Справа № 703/2948/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Литвин Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2018 року замінено відповідача у справі Куцівську сільську раду Смілянського району Черкаської області на належного Ротмістрівську сільську раду Смілянського району Черкаської області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 червня 2013 року померла ОСОБА_2, після її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння № 145 по вул. Центральна (Леніна) в с. Куцівка, Смілянського району Черкаської області. Державним нотаріусом йому відмовлено в оформленні права на спадщину оскільки договір купівлі-продажу будинковолодіння зареєстрований Смілянською біржею (філією ТБ Київська Біржа Джі-Ай-Пі) за реєстровим №1-282/98 всупереч вимогам закону нотаріально не посвідчений, а тому він змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на будинковолодіння, яке належало померлій ОСОБА_2

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися. Представник позивача надіслав до суду заяву в якій розгляд справи просить проводити без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовної заяви наполягає.

Представник Ротмістрівськоїсільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив провести судове засідання без його участі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

27 червня 2013 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 215160, яке видане 29 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с.5).

Із свідоцтва про народження серії ІІІ-СР № 266335 виданого міськвідділом РАЦС м. Сміла Черкаської області 17 серпня 1988 року вбачається, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-СР № 401602 виданого міськвідділом РАЦС м. Сміла Черкаської області 25 лютого 1984 року вбачається, що батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Із довідки Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 51/2-15 виданої 14 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 до дня смерті 27 червня 2013 року постійно проживала та була зареєстрована в будинковолодінні № 145 по вул. Леніна в с. Куцівка, Смілянського району Черкаської області. В будинку як на день смерті так і в даний час ніхто не зареєстрований (а.с. 11).

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 171 ОСОБА_1 отримав частину спадкового майна після смерті 27 червня 2013 року ОСОБА_2, яка складається із грошових вкладів ( а.с. 13).

Із довідки КП ЧООБТІ № 45-в від 28 січня 2014 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року житловий будинок № 145 по вул. Леніна в с. Куцівка Смілянського району Черкаської області зареєстровано в Смілянському відділку КП ЧООБТІ за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрований Смілянською біржею (філія ТБ «Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі») 17 березня 1998 року за реєстровим № 1-282/98 (а.с. 12).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 03 серпня 2018 року № 1740/02-31 вбачається, що позивачу рекомендовано звернутися до суду в звязку з укладенням договору купівлі продажу будинковолодіння ТБ Київська Біржа Джі-Ай-Пі, а не в нотаріальному порядку, відтак він не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ, який підтверджує належність спадкодавцю будинковолодіння № 145 в по вул. Центральна (Леніна) в с. Куцівка Смілянського району Черкаської області (а.с.15).

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як передбачено ст.128 ЦК в ред. 1963 року право власності (право оперативного управління) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» № 1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Разом з тим, згідно з ст. 227 ЦК УРСР, в редакції чинній на момент укладання вищевказаного договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Отже, договори щодо придбання на біржових торгах обєктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 2008 року розяснив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу ( в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за №157/6445(з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Окрім того, статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.

Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв'язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

П. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

З матеріалів справи вбачається належність на праві приватної власності будинковолодіння № 145 по вул. Центральна (Леніна) в с. Куцівка Смілянського району Черкаської області ОСОБА_2

Однак, в звязку із тим, що договір купівлі-продажу будинковолодіння від 17 березня 1998 року належним чином не був нотаріально посвідчений, а право власності на спірне майно не зареєстроване в органах, що здійснюють державну реєстрацію, відтак позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, за таких обставин, суд вважає, що позовна заява ґрунтується на вимогах закону та підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Враховуючи визнання позову відповідачем та виходячи з ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, ст.ст. 128, 131, 132 ЦК в ред.1963 року, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 227, 334, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1270 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, ст. 128 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ромістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння № 145 по вул. Центральна (Леніна) в м. Куцівка Смілянського району Черкаської області, а саме зазначені в технічному паспорті: літери А- житловий будинок (загальна площа 43,3 кв.м., житлова площа 21,0 кв.м.), К колодязя питного, належного ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинковолодіння від 17 березня 1998 року зареєстрованого Товарною біржею Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі) в реєстрі обліку біржових угод під №1-282/98, яка померла 27 червня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та житель в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер 6.

Відповідач: Ротмістрівська сільська рада Смілянського району Черкаської області, місцезнаходження: вул. Михайлівська, 18, с. Ротмістрівка, Смілянський район, Черкаська область.

Головуючий О.П.Опалинська