Єдиний унікальний номер 719/302/15-ц
Номер провадження 2/719/1/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Луців О.В.,

за участю секретаря Матковської А.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новодністровськ, Чернівецької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд до ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на автомобіль.

В обгрунтування заявлених вимог вказала, що 24.09.2013 року придбала за власні кошти на підставі договору купівлі-продажу транспортний засіб NISSAN ALMERA, 2007 року випуску. У вересні 2014 року відповідач без відома та участі позивача на підставі фіктивної довіреності серії НАВ 670184 від 17.09.2014 року отримав у Центрі ДАІ №12 м. Києва новий дублікат свідоцтва про реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_6 в обмін на нібито втрачене свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_7.

24 вересня 2014 року у Центрі ДАІ №12 м. Києва спірний автомобіль на підставі підробленої довіреності, дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 і довідки-рахунка ВІА №756904 від 24.09.2014 року, виданої ТОВ «Брок-Аудит Системс», було здійснено перереєстрацію автомобіля NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, на нового власника - ОСОБА_3 з видачею державних номерних знаків НОМЕР_8 і свідоцтва про реєстрацію автомобіля НОМЕР_9.

Окрім того, ОСОБА_1 посилалась на судовий розгляд кримінального провадження №0011155 від 12.10.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 5 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 15 ч. 3 ст. 289 ч. 1 КК України, при розслідуванні якого було проведено ряд почеркознавчих експертиз, які встановили, що підпис та рукописний запис в довіреності та журналі реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Вержиковського О.М. не належить позивачу.

Оскільки спірна нотаріально посвідчена довіреність не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, зокрема, видана поза волею позивача (ч. 3 ст. 203 ЦК України), даний правочин є недійсним згідно положень ст. 215 ЦК України.

При цьому, на думку ОСОБА_1, недійсною є також довідка-рахунок серії ВІА №756904 від 24.09.2014 року, якою посвідчується купівля-продаж спірного транспортного засобу, так як такий документ виданий поза волею власника.

З огляду на те, що відповідачем були здійснені дії щодо відчуження спірного автомобіля, який належить позивачу, остання вважає, що право власності на спірний автомобіль не визнається ОСОБА_3, а тому згідно положень ст. 392 ЦК України, право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб марки NISSAN, моделі ALMERA, 2007 року випуску, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_10.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення позову, зауваживши, що спірний транспортний засіб у 2013 році було придбано за особисті кошти відповідача, який співмешкав із ОСОБА_1 до січня 2014 року, і зареєстровано за останньою у зв'язку з тим, що місцем реєстрації ОСОБА_3 є Чернівецька область, куди відповідачу потрібно було б їхати для постановлення автомобіля на облік за собою, і яка значно віддалена від м. Києва, в якому фактично проживають сторони. ОСОБА_3 до перереєстрації спірного автомобіля на себе вважав його своєю власністю, незважаючи на те, що формальним власником автомобіля була позивач.

Окрім того, додав, що не знав про підробку спірної довіреності і тим більше не сприяв такій підробці, так як отримав дану довіреність від незнайомого йому чоловіка, який пояснив, що нотаріально посвідчену довіреність передала ОСОБА_3 ОСОБА_1 Зауважив, що в день видачі вищевказаної довіреності перебував на робочому місці у м. Києві і не знав, що ОСОБА_1 не укладала даний правочин.

Після ухвалення вироку Апеляційним судом м. Києва 12.06.2018 року, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 5 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 15 ч. 3 ст. 289 ч. 1 КК України, позиція сторони відповідача щодо заявленого позову не змінилась, з огляду на його незгоду із рішенням суду апеляційної інстанції і бажанням подавати в подальшому касаційну скаргу на вирок Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2018 року.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які працювали у 2013-2014 роках разом із позивачем, показали, що остання 17 вересня 2014 року перебувала на робочому місці.

Свідок ОСОБА_8, який перебуває із ОСОБА_3 в родинних відносинах, пояснив, що чув суперечку між сторонами з приводу спірного автомобіля біля відділення ДАІ у м. Києві на початку літа 2014 року, яка стосувалась перереєстрації транспортного засобу на ОСОБА_3, яка так і не відбулась з причин, невідомих свідку.

19 листопада 2015 року на підставі ухвали Новодністровського міського суду Чернівецької області провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду кримінального провадження №0011155 від 12.10.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України.

03 липня 2018 року за клопотанням представника позивача ухвалою суду було відновлено судовий розгляд цивільної справи та призначено судове засідання на 12.07.2018 року. У зв'язку з неявкою представника відповідача ОСОБА_5 у судове засідання 12.07.2018 року з поважних причин, судовий розгляд справи було відкладено на 17.07.2018 року, про що завчасно були повідомлені всі сторони.

17 липня 2018 року в судове засідання з'явились позивач, її представник та відповідач. При цьому останній клопотав про відкладення справи на початок серпня 2018 року через хворобу свого представника.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Відтак, враховуючи повторну неявку представника ОСОБА_5 у судове засідання, роз'яснення відповідачу його права на зміну представника, присутність у судовому засіданні самого ОСОБА_3, інтереси якого представляє ОСОБА_5, а також керуючись принципом забезпечення розумності строків розгляду справи, суд ухвалив згідно п.п. 2,3 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглядати справу за відсутності належним чином повідомленого представника ОСОБА_5 та відхилив клопотання ОСОБА_3 про відкладення судового засідання.

Таким чином, суд, вислухавши думку учасників справи, їх доводи і заперечення, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 24 вересня 2013 року між ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №2013/09/24 транспортного засобу, зокрема, автомобіля марки NISSAN, моделі ALMERA, 2007 року випуску, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_10, вартістю 63944 грн., що підтверджується копією договору, актом №1 прийняття-передачі транспортних засобів та їх складових частин від 23.09.2013 року, видатковою накладною №10 від 30.09.2013 року, квитанцією №ПН2399, довідкою-рахунком серії ААВ №067872 від 24.09.2013 року (а.с.6-12, т.1).

В подальшому, позивач як власник спірного автомобіля 03.07.2014 року замінила свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із НОМЕР_11 на свідоцтво НОМЕР_7 (а.с. 13-14, 18 т.1).

27 жовтня 2014 року у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_2 Управління ДАІ в м. Києві повідомило представнику позивача, що 20.09.2014 року у центрі №12 на автомобіль NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, ДНЗ НОМЕР_12, було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 в якості дублікату взамін втраченого свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 на підставі доручення НАВ №670184, виданого 17.09.2014 року приватним нотаріусом Вержиковським О.М., довірена особа - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1. А вже 24 вересня 2014 року у центрі №12 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 і довідки-рахунку ВІА №756904, виданої ТОВ «БРОК-АУДИТ СИСТЕМС», було здійснено перереєстрацію вказаного автомобіля на нового власника - ОСОБА_3 з видачою державних номерних знаків НОМЕР_2 і свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_9 (а.с.17-22, т.1).

Згідно зі ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, вироком Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2018 року, який набрав законної сили з моменту проголошення, встановлено, що у період часу з березня 2009 року по січень 2014 року ОСОБА_3 проживав зі ОСОБА_1 спільним життям та мав з нею довірливі відносини. На той час ОСОБА_1 користувалась належним їй на праві приватної власності автомобілем марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, д.н.з. НОМЕР_1, який придбала на підставі договору купівлі-продажу №2013/09/24 від 24.09.2013 року за власні грошові кошти в сумі 63944 грн.

В січні 2014 року відносини між ними погіршились і вони припинили проживати спільним життям. При цьому, у ОСОБА_3, який маючи особисту неприязнь до ОСОБА_1, у вересні 2014 року виник умисел на незаконне заволодіння належним ОСОБА_1 автомобілем марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, д.н.з. НОМЕР_1. З цією метою ОСОБА_3, переслідуючи корисливий мотив, вирішив перереєструвати даний автомобіль на своє ім'я. Переслідуючи мету заволодіти належним ОСОБА_1 автомобілем, 17.09.2014 року ОСОБА_3 з метою отримання фіктивної довіреності про розпорядження автомобілем марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, д.н.з. НОМЕР_1, без згоди ОСОБА_1 надав приватному нотаріусу Вержиковському О.М, який здійснює свою діяльність за адресою - Рівненська обл., м. Острог, вул. Мануільського, 2, копію паспорта громадянина України, виданого на ім'я ОСОБА_1

17 вересня 2014 року на підставі наданих ОСОБА_3 копій документів невстановлена слідством особа в м. Острог Рівненської області за адресою здійснення діяльності приватного нотаріуса Вержиковського О.М. по вул. Мануільського, 2 підробила підпис ОСОБА_1 та напис прізвища «ОСОБА_1» у довіреності серії НАВ 670184 від імені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щодо керування та розпорядження автомобілем марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи №1616 від 29.11.2014 року, відповідно до якого підпис у графі «Підпис» в довіреності серії НАВ 670184 від 17.09.2014 року виконаний ймовірно не ОСОБА_1, а іншою особою, та висновком почеркознавчої експертизи №138 від 29.01.2015 року, відповідно до якого рукописний запис «ОСОБА_1» у графі «Підпис» в довіреності серії НАВ 670184 від 17.09.2014 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Після вчинення даної нотаріальної дії приватний нотаріус Вержиковський О.М. вніс відомості про вчинення нотаріальних дій до Єдиного реєстру довіреностей Державної реєстраційної служби Міністерства юстиції України, а також здійснив запис нотаріальної дії в журналі реєстрації нотаріальних дій за №1094 від 17.09.2014 року з рукописним записом, виконаним невстановленою слідством особою з написом «ОСОБА_1», який відповідно до висновку почеркознавчої експертизи №138 від 29.01.2015 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

24 вересня 2014 року ОСОБА_3, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, усвідомлюючи те, що довіреність серії НАВ 670184 від імені ОСОБА_1 на користь нього щодо керування та розпорядження автомобілем марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, д.н.з. НОМЕР_1, є підробленою, з метою перереєстрації автомобіля на своє ім'я надав дану довіреність серії НАВ 670184 від 17.09.2014 року до Центру ДАІ №12 за адресою м. Київ по вул. Новокостянтинівська, 8А і в цей же день вказаний автомобіль на підставі фіктивної довіреності серії НАВ 670184 було перереєстровано на ім'я ОСОБА_3 з видачею державних номерних знаків НОМЕР_8 і свідоцтва про реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_9.

Крім того, реалізуючи свій умисел, направлений не незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 11 жовтня 2014 року приблизно о 16 годині прибув за адресою проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_2, де у дворі будинку був припаркований належний ОСОБА_1 автомобіль.

З метою заволодіння вказаним транспортним засобом ОСОБА_3 замовив невстановлений слідством автомобіль - евакуатор та, використовуючи його, мав намір перевезти належний ОСОБА_1 автомобіль, тобто вилучити його на свою користь. В цей час злочинні дії ОСОБА_3 були помічені ОСОБА_1, яка на місце події викликала працівників міліції, яким для підтвердження того, що вона є власником автомобіля, надала свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, д.н.з. НОМЕР_1, серії НОМЕР_7, а ОСОБА_3 надав свідоцтво про реєстрацію цього ж автомобіля НОМЕР_2, серією НОМЕР_9, які в подальшому було вилучено до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, тобто ОСОБА_3 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця (незаконного заволодіння автомобілем марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_10, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1) з причин, що не залежали від його волі (а.с. 101-107, т.2).

Даним вироком суду апеляційної інстанції відповідача було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді штрафу в розмірі 17000 грн., а також залишено у володінні позивача транспортний засіб марки NISSAN ALMERA, 2007 року випуску.

Оскільки при визначені вини ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаних злочинів було встановлено факт підробки оспорюваної довіреності серії НАВ 670184 від 17.09.2014 року, дана обставина з огляду на положення ст. 82 ЦПК України має преюдиційний характер, а тому доказуванню не підлягає.

Таким чином, всі докази, надані сторонами на підтвердження чи спростування вищевказаної обставини та участі відповідача у підробці довіреності, зокрема, висновки експертів №1616 від 29.11.2014 року, №17 від 16.01.2015 року, №138 від 29.01.2015 року (а.с. 23-58, 70-108, т.1), протоколи допиту свідків від 31.10.2014 року, від 20.02.2015 року (а.с. 125-128, 138-141, т.1), покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, довідка з місця роботи ОСОБА_1 (а.с. 136, т.1), копії реєстру видаткових накладних за вересень 2014 року, копії видаткових накладних, виписані ОСОБА_3 та копії доручень, згідно яких виписувались видаткові накладні, довідка про місце перебування відповідача 17.09.2014 року на робочому місці (а.с. 176-182, т.1), роздруківки дзвінків абонентського номеру НОМЕР_3 за період з 17.09.2014 року по 24.09.2014 року із зазначенням адрес базових станцій (а.с. 27-40, т.2), не оцінюються судом на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності з огляду на встановлення Апеляційним судом м. Києва факту підробки довіреності серії НАВ 670184 від 17.09.2014 року, внаслідок чого також були відхилені доводи відповідача про необхідність огляду оригіналів вищенаведених документів.

Частиною 1 ст. 202, ч.ч 1,3 ст. 237, ч.ч. 1,3 ст. 244, ч. 1 ст. 245 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Відповідно до ст. ст. 203-204 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так ч. 3 ст. 203 ЦК України визначає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оскільки позивач не підписувала довіреність серії НАВ №607184 від 17.09.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М. та зареєстровану в реєстрі за №1094, даний правочин здійснено поза волею ОСОБА_1, а відтак є недійсним через недодержання вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Окрім того, відповідно до п. 12 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери» від 11.11.2009 року № 1200 (в редакції, чинній на час видачі довідки-рахунку від 24.09.2014 року) суб'єкт господарювання для продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, повинен мати довідки-рахунки.

Згідно п. 8 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07.09.1998 року № 1388 (в редакції, чинній на час видачі довідки-рахунку від 24.09.2014 року) документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Отже, довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу автомобіля.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, перереєстрація спірного автомобіля здійснювалась ОСОБА_3 на підставі договору комісії від 24.09.2014 року, який не був підписаний Комітентом ОСОБА_1 та Покупцем ОСОБА_3, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, отриманого відповідачем як дублікат взамін втраченого свідоцтва НОМЕР_7 на підставі недійсної нотаріально посвідченої довіреності, а також довідки-рахунку серії ВІА №756904 від 24.09.2014 року, виданої ТОВ «БРОК-АУДИТ СИСТЕМС», яка являється формою укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Таким чином, враховуючи ненадання повноважень позивачем ОСОБА_3 на відчуження спірного автомобіля та необізнаність ОСОБА_1 про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу від її імені, суд дійшов висновку, що даний правочин, оформлений шляхом видачі довідки-рахунку серії ВІА №756904 від 24.09.2014 року, укладений поза волею позивача та особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, внаслідок чого є недійсним в силу положень ст. 215 ЦК України.

Пунктом 2 частини 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1-2 ст. 321 ЦК України).

Згідно зі ч. 1-2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки ОСОБА_3 на сьогоднішній день вважає, що спірний автомобіль є його приватною власністю формально та внаслідок придбання за особисті кошти, беручи до уваги висновки суду про недійсність довіреності серії НАВ 607184 від 17.09.2014 року та договору купівлі-продажу транспортного засобу, оформленого шляхом видачі довідки-рахунку серії ВІА №756904 від 24.09.2014 року, суд вважає, що речове право позивача на спірний автомобіль слід захистити шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб марки NISSAN, моделі ALMERA, 2007 року випуску, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_10, внаслідок чого дана позовна вимога підлягає задоволенню.

Частиною першою ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені судом в повному обсязі, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1126,64 грн. судового збору.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 17-19, 76-82, 89, 141, 212, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на автомобіль задовольнити.

Визнати недійсною довіреність серії НАВ №607184 від 17.09.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М. та зареєстровану в реєстрі за №1094.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу, оформленого у вигляді довідки-рахунка серії ВІА №756904 від 24.09.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Брок-Аудит Системс», на продаж транспортного засобу NISSAN ALMERA, номер кузову НОМЕР_10.

Визнати право власності ОСОБА_1 на транспортний засіб марки NISSAN, моделі ALMERA, 2007 року випуску, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_10.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_4, паспорт серії НОМЕР_13, виданий Сокирянським РС УДМС України в Чернівецькій області 25.02.1997 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер - НОМЕР_5, паспорт серії НОМЕР_14, виданий Макарівським РВГУ МСВ України в Київській області 17.07.2003 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4, та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_5, судовий збір в розмірі 1126 (одна тисяча сто двадцять шість) гривень 64 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ