Справа № 381/967/18 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2611/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 17.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_1,

суддів: Березовенко Р.В., Мережко М.В.,

при секретарі Немудрій Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року у справі за заявою Державної іпотечної установи, боржник: ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: Національний банк України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Новація», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання, -

в с т а н о в и л а :

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Державна іпотечна установа звернулася до суду із заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2010 року у справі за позовом АКБ «Трансбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставне майно за кредитним договором було задоволено позовні вимоги і стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АКБ «Трансбанк» заборгованість за Кредитними договорами №23850709 та №39150809 на суму 844 379 грн. 19 коп., судові витрати на ІТЗ - 500 грн. та державне мито в сумі 3 400 грн., а також звернуто стягнення на нерухоме майно - садовий будинок №151 зі всіма обєктами, функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 101,10 кв.м., житловою площею 58,50 кв.м., що знаходиться по вулиці №6 в садовому товаристві «Світанок» у селі ОСОБА_4» Фастівського району Київської області, та земельну ділянку, на якій знаходиться зазначений будинок площею 0,0602 га. Згідно з Договором відступлення права вимоги №1 від 04 лютого 2011 року, укладеного між Державною іпотечною установою та АКБ «Трансбанк» право грошової вимоги за кредитними договорами перейшло до Державної іпотечної установи.

09 грудня 2010 року ВДВС Фастівського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №23163865 згідно виконавчого листа №2-98, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області від 18.10.2010 року.

18 липня 2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто АКБ «Трансбанк». У звязку з ліквідацією АКБ «Трансбанк» Державна іпотечна установа звернулася до Голови НБУ ОСОБА_5 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно виконавчого листа №2-98/10. НБУ та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомили, що зазначеного виконавчого листа в них немає і рекомендовано було звернутися до ТОВ «Юридична фірма «НОВАЦІЯ», оскільки їм передано в управління непродані активи АКБ «Трансбанк».

При зверненні Державної іпотечної установи 10 травня 2017 року до ТОВ «Юридичної фірми «НОВАЦІЯ» з питанням направити виконавчий лист №2-98/10 відповіді не отримано.

Заявник також зазначав, що відповідно до відповіді Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 25.01.2018 року постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена 18.07.2012 року, але у ДВС немає доказів направлення виконавчого листа, а згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та НБУ виявляється, що в них немає зазначеного виконавчого документа, а тому вважав, що виконавчий лист втрачений при пересилці або взагалі по факту не направлявся ВДВС.

Заявник вважав, що строк на предявлення виконавчого листа до виконання пропущено не з вини заявника, а тому просив суд його поновити.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали, поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого документа до виконання, звернення стягнення на нерухоме майно.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що належних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку предявлення виконавчого документу до виконання, заявником не надано.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п.п.17.2 Перехідних положень ЦПК України: оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Судом встановлено, що Фастівським міськрайонним судом Київської області від 15 лютого 2010 року ухвалено рішення по справі № 2-98/10, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АКБ «Трансбанк» заборгованість за Кредитними договорами №23850709 та №39150809 на суму 844379 грн. 19 коп., судові витрати на ІТЗ - 500 грн. та державне мито в сумі 3400 грн., а також звернуто стягнення на нерухоме майно6 садовий будинок №151 зі всіма обєктами, функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 101,10 кв.м., житловою площею 58,50 кв.м., що знаходиться по вулиці №6 в садовому товаристві «Світанок» у селі Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, та земельну ділянку, на якій знаходиться зазначений будинок площею 0,0602 га.

04 лютого 2011 року між Державною іпотечною установою та АКБ «Трансбанк» було укладений Договір відступлення права вимоги за №1.

Відповідно до п п.1.1 Договору відступлення права вимоги за №1 сторони домовилися що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає всі права вимоги за договорами, вказаними у додатку №1 до цього Договору, який є його невідємною частиною, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №5/300 від 16 грудня 2008 року.

Постановою державного виконавця ВДВС Фастівського МРУЮ від 09.12.2010 року №23163865 відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа №2-98, виданого 18.10.2010 року Фастівським міськрайонним судом Київської області.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Фастівського МРУЮ від 18.07.2012 року за №23163865 даний виконавчий лист повернуто стягувачу АБ «Трансбанк» на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на той час, а саме з підстав того, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій.

Відповідно до листа Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 25.01.2018 року за №1817.11 згідно інформації спецрозділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження було завершене та знищено у звязку із закінченням терміну його зберігання. Повторно на виконання виконавчий лист №2-98/10 від 18.10.2010 року не надходив і станом на 22 січня 2018 року на виконанні у відділі не перебуває (а.с.26).

Заявник звернувся до Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з листами від 20.03.2017 року за №51/5 та від 31.07.2017 року за №160/27/27-1 з проханням направити на поштову адресу заявника виконавчий лист №2-98/10, але була отримана відповідь про те, що виконавчий лист відсутній і запропоновано звернутися до ТОВ «Юридична фірма «НОВАЦІЯ», якому передано в управління непродані активи АКБ «Трансбанк».

При зверненні до ТОВ «Юридична фірма «НОВАЦІЯ» з листом від 03.05.2017 року за №2603/27 з проханням надати виконавчий лист №2-98/10 відповіді станом на 02.02.2018 року не було отримано.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської від 11 вересня 2017 року по справі №2/381/87/17 задоволено заяву Державної іпотечної установи та замінено сторону виконавчого провадження стягувача АКБ «Трансбанк» на Державну іпотечну установу (а.с.9).

Як встановлено судом першої інстанції, представник заявника в ході розгляду поданої заяви зазначав, що причиною пропуску предявлення виконавчого документу до виконання стала постійна зміна штату юристів ДІУ, що призвела до відсутності послідовних дій по отриманню дубліката виконавчого листа в даному виконавчому провадженні.

Проте, суд вірно не погодився з такою позицією заявника, так як з часу отримання Державною Іпотечною Установою права вимоги, а саме, від 04.02.2011 року (а.с.13-14) до моменту звернення до суду із заявою про зміну сторони у виконавчому провадженні та отримання ухвали Фастівського міськрайонного суду від 11.09.2017 року пройшло шість з половиною років.

А тому посилання заявника на поважність причин пропуску строків предявлення виконавчого документу до виконання у звязку із постійною зміною штату юристів суд вірно вважав такою, що не заслуговувала на увагу.

Крім цього, суд вірно звернув увагу на те, що протягом досить тривалого часу ДІУ не здійснювала жодних процесуальних дій, спрямованих на реалізацію прав стягувача, тобто фактично було допущено бездіяльність, що і стало причиною пропуску строку предявлення документу до виконання.

З урахуванням вимог ст.433 ЦПК України підставою для поновлення строку предявлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому відповідно до ст.ст.80, 83 ЦПК України суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в даному випадку належних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку предявлення виконавчого документу до виконання заявником не надано.

Також суд вірно вважав, що можливість поновлення цього строку не є необмеженою, оскільки заявник ДІУ в розумні інтервали часу повинен був вживати заходів з метою отримання інформації про стан виконавчого провадження, де ДІУ безпосередньо є зацікавленою стороною.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, враховуючи фактичні обставини справи та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд дійшов правильного висновку, що причини, які зумовили пропущення ДІУ строку предявлення виконавчого документу до виконання не є поважними, а тому були відсутні підстави для його поновлення.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволені заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в судовому рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: