Справа № 588/791/18
№ провадження 2/588/407/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом,

У С Т А Н О В И В:

Позивач у травні 2018 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його син, ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою:АДРЕСА_1. ОСОБА_4 за життя, 13 вересня 2001 року, було складено заповіт за N98, згідно якого після його смерті позивач є спадкоємцем всього його майна, де б воно не було і з чого б воно не складалось.

На звернення ОСОБА_2.26.04.2018 року до державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай Валерія Вікторовича із заявою про прийняття спадщини на зазначене нерухоме майно, нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок значиться за ОСОБА_6, тобто фактично за іншою особою. Крім того, згідно архівного запису про народження померлого ОСОБА_4 його прізвище значиться як «ОСОБА_4».

Згідно з архівним витягом від 25.01.2018 № Цм-1, виданим Державним архівом Сумської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Станова, про що зроблено було запис про народження № 1. При цьому його прізвище значиться як «ОСОБА_4». У відомостях про батьків батьком ОСОБА_7 зазначений «ОСОБА_3», матір - «ОСОБА_5» .Той факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 71 року, є сином ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, підтверджується вищезазначеним архівним витягом та відповідним записом про народження.

Підтвердити той факт, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 03.01.1992 належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, можна свідоцтвом про смерть в якому прізвище, ім'я та по-батькові українською мовою значиться як «ОСОБА_4», місце смерті - с.Станова Тростянецького району Сумської області. Разом з тим, на підтвердження того, що зазначене свідоцтво належить ОСОБА_4 наявний договір дарування від 03 травня 1972 року, згідно якого ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_4 прийняв в дар житловий будинок, який знаходиться за адресою в с. Станова Тростянецького району. Даний договір посвідчений головою Станівської сільської ради та зареєстрований в книзі Станівської сільської ради під №19 .

Відповідно до довідки №39, виданої виконавчим комітетом Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області 29.01.2018 згідно з записом в погосподарській книзі сільради за особовим рахунком НОМЕР_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 значиться за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9.

Встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 має для позивача значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, впливає на оформлення за мною спадкових прав на все належне спадкодавцю майно на день його смерті.

Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд: 1) встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3, визнавши, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4; 2) встановити факт належності ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3, свідоцтва про право особистої власності від 03.01.1993 виданого виконавчим комітетом Тростянецької районної ради народних депутатів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; 3) визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач у судовому засіданні, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Позивач пояснила, що ОСОБА_4 був її свекром, був глухонімим, перед смертю залишився сам, потребував догляду і позивач, ураховуючи, що її чоловік ОСОБА_10 є інвалідом, вона доглядала свекра до його смерті. Спірний будинок по АДРЕСА_1 побудував ОСОБА_3 для свого сина ОСОБА_4, якому і був подарований цей будинок. З яких причин у свідоцтві про право особистої власності записано власником ОСОБА_6 позивачу невідомо. За даними погосподарського обліку Станівської сільської ради будинок належить ОСОБА_4. Позивач зазначила, що похованням ОСОБА_4 займалась вона і після його смерті у 2001 року вона з родиною перейшла жити у будинок по АДРЕСА_1, оскільки він кращий, ніж той в якому вони жили до цього. Позивач вказала, що вона є єдиним спадкоємцем, її чоловік ОСОБА_10 відмовився від обов'язкової долі, і не заперечив, щоб спадщину після смерті батька оформила позивач.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Представник Станівськоїсільської ради Дудник Ю.О. подав заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову відповідач не заперечує (а.с. 31, 43).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено що відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Станівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі № 34 ОСОБА_4 13.09.2001 року заповів все своє майно ОСОБА_2 (а.с.13).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 71 роки у с.Станова Тростянецького району Сумської області (а.с.12).

На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з ним фактично проживала ОСОБА_2 (а.с.19).

Постановою державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори від 26.04.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Сумської області, оскільки нотаріус вважав, що житловий будинок померлому не належить (а.с.14).

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 позивач обґрунтовано звернулася до суду.

Часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є ІНФОРМАЦІЯ_3 року, місцем відкриття - с.Станова Тростянецького району Сумської області.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 Тарасовичаспірні правовідносини щодо спадкування спадщини після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР.

За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 52388187 від 22.06.2018 року, наданою Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадкова справа не заведена (а.с.41-42).

ОСОБА_10 подав заяву про те, що після смерті його батька йому відомопро обов'язкову долю у спадковому майні, але він на неї не претендує і не заперечує, щоб спадкові права оформлювала ОСОБА_2 (а.с.25).

Судом установлено, що за договором від 03 травня 1979 року ОСОБА_8 подарував ОСОБА_4 житловий будинок у с.Станова Тростянецького району Сумської області, що належав дарувальнику на підставі записів у погосподарському обліку Станівської сільської ради за № 92. Указаний договір посвічено та зареєстровано посадовими особами Станівської сільської ради (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 03 січня 1992 року, виконавчим комітетом Тростянецької районної ради народних депутатів житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6. Указане домоволодіння зареєстроване в Охтирським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим номером 252 від 24.02.1994 року(а.с.16).

Згідно з технічним паспортом та довідкою-характеристикою, виготовленими 29.01.2018 року Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт», житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами побудований 1979 року і право власності на указані об'єкти зареєстровано на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.01.1992 року, яке є втраченим і дублікат не видавався (а.с.17, 20-24).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Чинне на час побудови будівель спірного домоволодіння законодавство не обмежувало строки видачі правовстановлюючих документів і реєстрації закінченого будівництвом житла. Відповідно до пункту 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року не підлягали реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі тощо.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Як установлено, судом у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого 03 січня 1992 року, виконавчим комітетом Тростянецької районної ради народних депутатів житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6.

Натомість відповідно до довідки Станівської сільської ради №39 від 29.01.2018 року згідно з записом в погосподарській книзі Станівської сільської ради Тростянецького району за особовим рахунком НОМЕР_2 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, який на день смерті проживав та був зареєстрований в цьому будинку (а.с.19).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про установлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Позивач просила установити факт, того, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та факт належності померлому ОСОБА_4 свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 03 січня 1992 року, виконавчим комітетом Тростянецької районної ради народних депутатів, на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з архівним витягом від 25.01.2018 № Цм-1, виданим Державним архівом Сумської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Станова, про що зроблено було запис про народження № 1. При цьому його прізвище значиться як «ОСОБА_4». У відомостях про батьків батьком ОСОБА_7 зазначений «ОСОБА_3», матір - «ОСОБА_5» (а.с.15).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 91 рік у м.Суми (а.с.11).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 суду показала, що є сусідкою заявника, проживає у с.Станова з 1969 року. Поряд з нею на вул.Центральна жив ОСОБА_13 з дружиною та сином ОСОБА_14. ОСОБА_3 з іншої частини своєї присадибної ділянки, що виходить на іншу вул.Щорса побудував будинок для свого сина. У ОСОБА_4 була дружина, народився син ОСОБА_15, вони проживали по АДРЕСА_1. Коли батьки ОСОБА_4 та дружина померли він залишився сам, був глухонімий, за ним стала доглядати невістка - ОСОБА_2, яка дуже добре дбала про нього, за його життя позивач з родиною перейшли жити у будинок по АДРЕСА_1, де жив ОСОБА_4. Після його смерті позивач його поховала і зараз проживає в цьому ж будинку.

Допитана як свідок в судовому засіданні ОСОБА_16 суду показала, що з 1973 року проживає у с.Станова, була директором школи. ОСОБА_3 знала дуже добре, він жив поряд із школою і вона його запрошувала часто як учасника громадянської війни. У ОСОБА_3 був син ОСОБА_14, що був глухонімий і жив з дружиною ОСОБА_17 та сином ОСОБА_15 у будинку, що був побудований в кінці городу ОСОБА_3 Коли ОСОБА_4 залишився сам, за ним стала доглядати позивач, що є дружиною його сина. Ще за життя позивач з родиною перейшла жити в будинок ОСОБА_4 по АДРЕСА_1.

Ураховуючи, що від факту, який просить установити заявник залежить виникнення у останньої права на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 і законом не визначено іншого порядку його установлення, внести виправлення у первинні документи померлого неможливо, заявник обґрунтовано звернулася до суду із вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України.

Досліджені під час судового розгляду докази у сукупності не дають підстав для розумного сумніву в тому, ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_4 і що саме ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у с.Станова, належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 на підставі даних погосподарського обліку та свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 03 січня 1992 року, виконавчим комітетом Тростянецької районної ради народних депутатів.

Судом установлено, що помилка в імені власника спірного житлового будинку у свідоцтві про право особистої на житловий будинок, виданого 03 січня 1992 року, виконавчим комітетом Тростянецької районної ради народних депутатів, перешкоджає позивачу в оформленні права на спадщину після смерті ОСОБА_4

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 згідно з положеннями пункту 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, а позивач як єдиний спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після його смерті відповідно до статей 527, 548, 549 ЦК УРСР шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, і таким чином, набула у порядку спадкування за заповітом право власності на набуте ОСОБА_4 у передбаченому чинним на той час законодавством порядку нерухоме майно, а тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за заповітом слід визнати за нею рішенням суду.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Установити факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Станова Тростянецького району Сумської області.

Установити факт, що свідоцтво про право особистої власності від 03.01.1993 року,видане виконавчим комітетом Тростянецької районної ради народних депутатів на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, право власності на житловий будинок загальною площею 69,1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 23 .07.2018 року.

Суддя М.В. Щербаченко