АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/698/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю представника позивача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/23861/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2018 року (суддя Салоїд Н.М.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного 24 липня 2008 року договору ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 21600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Взяті на себе за договором зобовязання ОСОБА_5 належним чином не виконувала і станом на 17 жовтня 2017 року виникла заборгованість у сумі 15491 грн 92 коп, у тому числі: тіло кредиту - 1529 грн 06 коп, відсотки за користування кредитом - 3541 грн 69 коп, пеня - 9445 грн 36 коп, штраф 250 грн (фіксована частина) і 725 грн 81 коп (процентна складова), яку позивач просив стягнути.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2018 року з урахуванням ухвали про виправлення арифметичної помилки від 28 лютого 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 5574 грн 28 коп, з них: 1529,06 грн заборгованість за кредитом, 3541,69 грн заборгованість за відсотками, штраф - 250 грн (фіксована частина) і 253 грн 53 коп (процентна складова). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_5, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що вона ніколи не отримувала кредит у сумі 21600 грн. На час написання заяви був встановлений кредитний ліміт 500 грн, відсоткова ставка 1,9% (22,8% на рік). Картка діяла до червня 2010 року. Не була ознайомлена і не давала свого погодження на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів банку, збільшення відсоткової ставки, строку позовної давності. Суд не врахував, що обставини видачі нової картки у 2015 році не підтверджені доказами. Умова договору щодо права Банку змінювати відсоткову ставку в односторонньому порядку є нікчемною. Безпідставно не застосована позовна давність. Надані позивачем докази на підтвердження розміру заборгованості, не є достовірними.

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідач фактично оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позову. В решті судове рішення не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду представник позивача визнала апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі. ОСОБА_5 не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлена.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 24 липня 2008 року ОСОБА_5 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» (тепер АТ КБ «ПриватБанк») із заявою про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 21600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взяті на себе за договором зобовязання щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування ним відповідач належним чином не виконувала і станом на 17 жовтня 2017 року виникла заборгованість у сумі 15491 грн 92 коп, у тому числі: тіло кредиту - 1529 грн 06 коп, відсотки за користування кредитом - 3541 грн 69 коп, пеня - 9445 грн 36 коп, штраф 250 грн (фіксована частина) і 725 грн 81 коп (процентна складова).

Наведене підтверджується матеріалами справи копіями заяви від 24 липня 2008 року, довідки про умови кредитування, розрахунком заборгованості, випискою по рахунку.

При задоволенні позову про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами і штрафу суд виходив з того, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається ст. 525 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» від 24 липня 2008 року погашення кредиту відбувається щомісячними платежами до 25 числа наступного місяця.

Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови та правила) позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У разі невиконання зобовязань за договором, Клієнт на вимогу Банку зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку (п. 2.1.1.5.6. Умов та правил).

Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та правил передбачено, що Банк вправі вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або у встановленій Банком частці у разі невиконання власником картки та/або довіреною особою власника своїх боргових зобовязань та інших зобовязань за договором.

При порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлюється тарифами договору (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил).

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги заперечення ОСОБА_5, що вона не була ознайомлена і не давала свого погодження на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів банку, зміну відсоткової ставки.

Не заслуговує на увагу й посилання відповідача на це в апеляційній скарзі.

Із змісту підписаної ОСОБА_5 заяви від 24 липня 2008 року вбачається, що вона ознайомлена і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

29 травня 2015 року відповідач підписала заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якої висловила свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.pb.ua), Тарифами банку.

Відповідно до довідки Банку ОСОБА_5 видавалися кредитні картки №218879 у липні 2008 року, №383379 у серпні 2012 року, №803202 у червні 2015 року (термін дії до травня 2018 року).

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Тарифами банку передбачена базова відсоткова ставка 1,9% на місяць (22,8% на рік).

Пунктом 2.1.1.12.6. Умов та правил визначено, що на боргові зобовязання за кредитом і овердрафтом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Застосування за згодою сторін відсоткової ставки, передбаченої Тарифами банку, не може бути визнано зміною відсоткової ставки позивачем в односторонньому порядку.

Безпідставним є також твердження відповідача, що вона ніколи не отримувала кредит у сумі 21600 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. і п. 2.1.1.2.4. Умов та правил Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (пункт 2.1.1.2.4. Умов та правил).

Як вбачається з матеріалів справи (розрахунок заборгованості, виписка по рахунку), ОСОБА_5 користувалася кредитними коштами, повертала кредит і сплачувала відсотки за користування ним протягом 2009-2017 років. Останній платіж у сумі 300 грн здійснено 10 березня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги про пропущення позовної давності не ґрунтуються на законі.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно із ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 1 і ч. 3 ст. 264 ЦК України).

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, процентів та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16.

Періодична сплата відповідачем боргу протягом 2009-20017 років свідчить про визнання нею цього боргу і перериває перебіг позовної давності. Підстав для відмови в позові у звязку із спливом позовної давності немає.

Посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на строк дії, виданої їй кредитної картки, до червня 2010 року не підтверджено доказами і спростовується наданою позивачем довідкою про видачу кредитних карт.

Не можуть бути прийняті до уваги й доводи апеляційної скарги про недостовірність доказів позивача на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки будь-яких доказів на спростування розрахунку Банку ОСОБА_5 не надала.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай