Постанова

Іменем України

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа №750/5671/13-ц

провадження № 61-4505св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В.І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк Анжела Вікторівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2014 року в складі колегії суддів Висоцької Н. В., Бобрової І. О., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) та приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А. В. про припинення іпотеки та скасування запису про обтяження.

В обґрунтування позовних вимог указувала, що в листопаді 2006 року та у лютому 2007 року уклала з ПАТ «УкрСиббанк» кредитні договори на суму 438 000 та 395 800 швейцарських франків відповідно. В забезпечення виконання умов кредитних договорів передала в іпотеку банку приміщення лазні площею 1006,4 м2. Рішенням суду з неї стягнуто заборгованість за кредитними договорами в сумі 3 542 285,16 грн та 2 739 170,88 грн. Під час примусового виконання рішення суду звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів. У зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулись через відсутність купівельного попиту, а іпотекодержатель не скористався своїм правом залишити за собою предмет іпотеки, що відповідно до статті 49 Закону України «Про іпотеку» є підставою для припинення іпотеки, просила про задоволення позову.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2013 року позов задоволено. Припинено іпотеку приміщення лазні № 1 (Літ. А-2) площею 1006,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після проведення повторних прилюдних торгів, які не відбулися, банк не скористався своїм правом придбати предмет іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна, що відповідно до статті 49 Закону України «Про іпотеку» є підставою для припинення іпотеки за рішенням суду.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі нового кредитора за кредитними договорами та договором іпотеки.

У квітні 2016 року ОСОБА_6 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий апеляційний розгляд. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не з'ясував усіх обставин справи, не залучив до участі у справі ОСОБА_6 як власника предмета іпотеки та вирішив питання про права і обов'язки особи, яка не брала участь у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 липня 2016 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

19 липня 2016 року від товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26 січня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд встановив, що 30 листопада 2006 року та 23 лютого 2007 року ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» уклали договори кредиту на суму 438 000 та 395 800 швейцарських франків відповідно.

У забезпечення виконання умов кредитних договорів ОСОБА_4 передала в іпотеку банку належне їй нежиле приміщення лазні площею 1006,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2010 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитними договорами в сумі 3 542 285,16 грн та 2 739 170,88 грн.

12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» уклали договір про відступлення права вимоги за спірним договором іпотеки.

Під час примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів. Призначені прилюдні торги на 12 вересня, 08 жовтня та 12 листопада 2012 року не відбулись у зв'язку з відсутністю купівельного попиту. На письмову пропозицію державного виконавця залишити об'єкт іпотеки за іпотекодежателем за початковою вартістю ПАТ «УкрСиббанк» відповіді не надав.

13 червня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про припинення іпотеки та скасування запису про обтяження, посилаючись на те, що прилюдні торги не відбулись через відсутність купівельного попиту, а іпотекодержатель не скористався своїм правом залишити за собою предмет іпотеки, що відповідно до статті 49 Закону України «Про іпотеку» є підставою для припинення іпотеки.

06 серпня 2013 року Деснянський районний суд м. Чернігова ухвалив рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та припинив іпотеку на приміщення лазні, що належить ОСОБА_4

27 вересня 2013 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_6 договір дарування зазначеного приміщення лазні.

15 вересня 2014 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2013 року з тих підстав, що товариство не було залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсиббанк» як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 про припинення іпотеки та зобов'язання вчинити дії, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі ТОВ «Кей-Колект» як належного відповідача - правонаступника банку на час проведення прилюдних торгів.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не з'ясував фактичні обставини справи та не залучив до участі у справі як власника предмета іпотеки ОСОБА_6, не заслуговують на увагу, оскільки виходячи з предмету та підстав позову, питання про права, інтереси та обов'язки ОСОБА_6, апеляційний суд не вирішував.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На інші доводи, які б стали підставою для скасування рішення суду апеляційної інстанції, ОСОБА_6 не посилається.

Рішення апеляційного суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до частини першої статті 410 ЦПК Українивоно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило