ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2350/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарях Заболотній Л.Г.,

Семенченко Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-ті особи: ОСОБА_5, служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення в квартиру,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення до житлового приміщення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що з 2002 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 6.10.2011 року сторони уклали між собою шлюб. В шлюбі у них народилась донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З кінця 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно проживали в АДРЕСА_3 Рішенням Дарницького районного суду м. Києва зареєстрований шлюб між сторонами по справі було розірвано. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 8.07.2015 року було затверджено мирову угоду, за якою було визнано право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 Після розірвання шлюбу позивач залишився проживати в спірній квартирі, доглядати та виховувати свою доньку ОСОБА_7 В січні 2016 року до квартири заселився співмешканець ОСОБА_4 ОСОБА_8, який постійно створював передумови для сварок та конфліктів. 16.01.2016 року, перебуваючи на роботі, до ОСОБА_3 зателефонувала його донька та повідомила, що до квартири прийшов ОСОБА_8 і вона його боїться, тому попросила його забрати з квартири. Приїхавши до квартири, позивач ОСОБА_3 виявив заміну замків вхідних дверей. На його вимогу впустити його до квартири, відповідач ОСОБА_4 в присутності викликаних працівників поліції відповіла відмовою. Вважають такі дії відповідача по створенню перешкод позивачу у користуванні спірної квартирою є незаконними

і просять зобов'язати ОСОБА_4 усунути їх та вселити ОСОБА_3 до спірного житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши, що спірна однокімнатна квартира належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 Зареєстрованими в ній є три особи: відповідач та двоє її дітей: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач в спірній квартирі не проживає, речі свої забрав добровільно, його вселення порушить житлові права інших проживаючих осіб в даній квартирі. Крім того, він не може бути вселений до вказаного жилого приміщення, оскільки він не є членом сім'ї відповідача, спільне господарство він не з ким не веде і будь-який судовий орган не приймав рішення щодо визнання ОСОБА_3 членом родини ОСОБА_4

3-я особа ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, повністю підтримавши пояснення відповідача та її представника.

3-тя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, а у направленому листі до суду просила розглянути справу у відсутність свого представника і винести рішення відповідно до діючого законодавства з максимальним врахуванням інтересів дитини (а.с.98).

Заслухавши сторони, їх представників, 3-тю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.4, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленийцього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

У відповідності до ст.47 Конституції України Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як встановлено у судовому засіданні, з 2002 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 6.10.2011 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1721 (а.с.8). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

З кінця 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно проживали в АДРЕСА_3 Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2015 року зареєстрований шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с.10). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 8.07.2015 року було затверджено мирову угоду, за якою було визнано право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (а.с.11).

Спірна квартира є ізольованою, однокімнатною кімнатною, жилою площею 18,10 м2, розташованою на 1 поверсі 9-ти поверхового будинку. Згідно довідки форми №3 від 10.03.2017 року вбачається, що в квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_4 (власник квартири), ОСОБА_7 (донька сторін), ОСОБА_5 (син відповідачки від попереднього шлюбу) (а.с.58).

За правилами ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

На день розгляду справи позивач ОСОБА_3 не веде спільного господарства, немає спільного бюджету разом з колишніми членами сім'ї, зареєстрованими в спірній квартирі. Однак він спілкується з донькою, займається її вихованням, але з початку 2016 року між ОСОБА_4 за ОСОБА_3 загострилися відносини, відповідач змінила замки вхідних дверей спірної квартири та всіляко чинить перешкоди позивачу у праві користування вказаним житлом, впускати до квартири категорично відмовляється.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач після чергового конфлікту з відповідачем звертався до працівників до поліції. Згідно відповіді Дарницького управління поліції ОСОБА_3 повідомлено, що за результатами звернення щодо вчинення насильства в сім'ї ОСОБА_4, яка обмежила доступ до квартири, змінивши замки, зареєстроване до ЄО №3117 від 16.01.2016 року, під час розгляду звернення проведено усну профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї (а.с.19).

За правилами ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 було відмовлено (а.с.100-103). Постановою Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2018 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 року було залишено без змін (а.с.104-107). Описані вище обставини та докази були предметом розгляду, дослідження та оцінки судами першої та апеляційної інстанцій. За таких обставин, вони не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення було відмовлено (а.с.47-49).

У відповідності до ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивач має рівні права та обов'язки разом із власником квартири у її користуванні, а обґрунтування позову вже було предметом розгляду судових інстанцій, тому він підлягає вселенню до спірної квартири в судовому порядку, а відповідача необхідно зобов'язати не чинити позивачу перешкоди у її користуванні.

Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 102 грн. 42 коп. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду.

Керуючись ст.2; 4-5; 10; 12-13; 76-80; 81-82; 223; 259; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", ч.4, ст.41; 47 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.156 ЖК України, ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81; ч.4, ст.82 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Степашки, Гайсинського району, Вінницької області в квартиру АДРЕСА_2.

Зобов'язати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку м. Києва не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_5

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 102 грн. 42 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :