Справа № 438/1099/17
Номер провадження 2/438/132/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Слиша А.Т.,

при секретарі Гадубяк О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про захист прав споживача, -

в с т а н о в и в :

30 листопада 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ПАТ «Львівгаз», ТОВ «Львівгаз збут», в якій просить визнати дії ТзОВ «Львівгвз збут» незаконним і такими, які порушують права споживача, зобовязати ТзОВ «Львівгвз збут» зробити перерахунок з вересня 2016 року по жовтень 2017 року відповідно до норм споживання та стягнути майнову шкоду.

Позивач неодноразово збільшував позовні вимоги.

14 червня 2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог , згідно якої він просить визнати дії ТзОВ «Львівгаз збут» про переведення позивача на граничні норми споживання газу, як такого, що відмовився від встановлення газового лічильника, незаконними та зробити перерахунок з вересня 2016 по жовтень 2017 відповідно до норм споживання; збільшити розмір виплати компенсації за втрачені субсидії з вини несправедливо нарахованого боргу за газопостачання до 9000 гривень.

Позовну заяву мотивує тим, що він зареєстрований і постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Постачання природного газу на території м.Борислав здійснює субєкт господарювання ПАТ «Львівгаз».

Позивач отримав лист від ПАТ «Львівгаз» від 16.06.2017, з якого дізнався, що 14 вересня 2016 року працівниками ПАТ «Львівгаз» зафіксовано факт недопуску представників газорозподільного Товариства до встановлення будинкового приладу обліку газу. Відповідно комісією з розгляду актів про порушення споживачами природнього газу Кодексу ГРС ПАТ «Львівгаз» прийнято рішення з 1 вересня 2016 року фактичний обєм спожитого газу побутових споживачів по вул.Коваліва,27 у м.Бориславі визначається за граничними нормами споживання, визначеними у додатку №10 Кодексу ГРС, який відповідно і підтверджує правомірність застосування даних норм з боку ПАТ «Львівгаз».

Вказує, що під час вищевказаної події він не був присутнім, не був він запрошеним на засідання комісії ПАТ «Львівгаз» з розгляду акту про порушення від 14 вересня 2016 року.

З 01 вересня 2016 року нарахування йому обєму спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу за календарний місяць проводиться за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 Кодексу ГРС та в розрахунку на одну особу замість 7,1 м.куб становить 18,3 куб.метрів. Вважає дії ТзОВ «Львівгаз збут» неправомірними, оскільки відповідачем не зафіксовано факту його відмови від встановлення лічильника. Просить позов задовольнити.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, зазначені у заяві про збільшення позовних вимог підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Львівгаз» ОСОБА_2 у судове засідання не повторно зявився, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд даної справи просив відкласти у звязку із можливістю укладення мирової угоди.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, позивач проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно листа ПАТ «Львівгаз» від 16.06.2017, встановлено, що 14 вересня 2016 року працівниками ПАТ «Львівгаз» зафіксовано факт недопуску представників газорозподільного Товариства до встановлення будинкового приладу обліку газу. Відповідно комісією з розгляду актів про порушення споживачами природнього газу Кодексу ГРС ПАТ «Львівгаз» прийнято рішення з 1 вересня 2016 року фактичний обєм спожитого газу побутових споживачів по вул.Коваліва,27 у м.Бориславі визначається за граничними нормами споживання, визначеними у додатку №10 Кодексу ГРС, в розрахунку на одну особу замість 7,1 м.куб становить 18,3 куб.метрів.

За захистом порушених прав ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до ТзОВ «Львівгаз збут» про визнання протиправними дій.

Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульовано Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 (далі ОСОБА_8), Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (далі Тимчасове положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.

У пункті 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Постанова № 2494 від 30 вересня 2015 року) вказано, що якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу.

Аналізуючи зміст вказаної правої норми, суд доходить висновку, що ця норма передбачає можливість встановлення побутовому споживачу граничного обєму споживання природного газу, визначеного додатком 15 до Кодексу газорозподільних систем, виключно у разі, коли цей побутовий споживач відмовився від встановлення індивідуального газового лічильника, а не загальнобудинкового, і відповідний акт з даного приводу має бути складено відносно конкретного споживача, а не групи споживачів чи мешканців багатоквартирного будинку, що має місце по даній справі.

Рішенням комісії ПАТ «Львівгаз» з 1 вересня 2016 року застосована відповідальність не відносно конкретних споживачів, а відносно усіх мешканців будинку №27 по вул. Коваліва у м.Бориславі, у яких не встановлені індивідуальні газові лічильники та за відповідний календарний місяць, в якому виявлено порушення, а саме вересень 2016 року, та на не визначений строк.

Будь-які дані, які б свідчили про те, що позивач ОСОБА_1 відмовився від встановлення газового лічильника у своїй квартирі, в матеріалах справи відсутні.

Пункт 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем дійсно передбачає, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

У вказаній правовій нормі мова йде лише про те, що лише Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ і взагалі не згадується про споживачів природного газу, які проживають в окремих помешканнях і з якими укладено окремі договори, а тому, на думку суду, складений 14 вересня 2016 року представниками ПАТ «Львівгаз» Акт, яким зафіксовано факт недопуску представників газорозподільчого товариства до встановлення будинкового приладу обліку газу не може породжувати для споживача ОСОБА_1 будь-яких правових наслідків, оскільки в цих документах конкретно його прізвище не зазначено.

Як встановлено у п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 46, від 27 січня 2016 року, можливість об'єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання.

Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи.

Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи.

Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Тобто, вищевказане Тимчасове положення не передбачає можливості встановлення для споживача граничного об'єму споживання, який зазначений у додатку 15 до Кодексу газорозподільних систем, в розмірі 18,3 кубометрів газу на одну зареєстровану особу, у випадку якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ, а лише передбачає припинення газопостачання у такому випадку взагалі.

Згідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

Обравши для позивача варіант обліку спожитого газу за загальнобудинковим лічильником, який на думку суду, для відповідача в даній ситуації є найбільш вигідним, оскільки останній вже не буде зобовязаний до 01 січня 2018 року встановити газові лічильники кожному із споживачів, які використовують природний газ для приготування їжі, як це вимагає ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», внаслідок чого їм не буде необхідності нести додаткові витрати. Споживач опиняються у більш невигідному положенні у порівнянні з іншими споживачами, які використовують природний газ не тільки для приготування їжі, а і для інших потреб, яким, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», вже встановлено індивідуальні газові лічильники за рахунок суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зокрема: а) споживачі без квартирних лічильників поставлені в умови колективної відповідальності за спожитий газ, у той час коли інші споживачі відповідають за споживання індивідуально; б) споживачі без квартирних лічильників, на відміну від іншої категорії, внаслідок перебування засобу обліку поза їх зоною контролю, внаслідок відсутності доступу до такого засобу обліку, позбавлені можливості контролювати і перевіряти споживання газу, достовірність виставлених рахунків за спожитий газ; в) на споживачів, які не мають квартирного лічильника, фактично перекладаються всі ризики по втратам газу (внаслідок витоку, поломки, несанкціонованого під'єднання до системи і т.п.) і, відповідно перекладається плата за такі втрати. При цьому, інша категорія споживачів таких ризиків не має; г) споживачі без квартирних лічильників, при покладанні на них постачальником газу вищевказаних ризиків по втратам газу, не володіють ні правами, ні можливостями щодо виявлення та усунення таких втрат, у той час як постачальник газу має передбачені законодавством повноваження для здійснення контролю за втратами газу та має технічні можливості для їх виявлення і усунення.

Стаття 24 Конституції України гарантує, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Приймаючи до уваги, що Кодекс газорозподільних систем, затверджений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Тимчасове положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку є підзаконним відносно Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», тому, при вирішенні даної цивільної справи по суті в першу чергу необхідно керуватись саме цим Законом, а Кодекс та Тимчасовим положенням лише в тих частинах, які не суперечить положенням цього Закону, Закону України «Про захист прав споживачів» та Конституції України.

В статтях 5 і 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу» відсутні будь-які положення, які б передбачали встановлення для однієї категорії споживачів виключно індивідуальних газових лічильників, а для іншої категорії споживачів загальнобудинкових приладів обліку газу, а тому слід прийти до висновку, що відповідно до цього Закону Оператор ГРМ не вправі одноособово вирішувати питання, який саме газовий лічильник має бути встановлений для споживача, індивідуальний чи загальнобудинковий і споживач може нести встановлену законом відповідальність лише за відмову від встановлення газового лічильника виключно у своє помешкання.

Разом з тим позовна вимога про зобов'язання ТзОВ «Львівгаз збут» відновити права ОСОБА_1 на споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць, визначеній Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, із здійсненням відповідних перерахунків обсягів спожитого природний газ із вересня 2016 по жовтень 2017 року року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник природного газу (далі постачальник) - субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу (п. 27), а оператор газорозподільної системи - субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 17).

Отже, по відношенню до побутового споживача ТОВ «Львівгаз збут» є постачальником, а ПАТ «Львівгаз» - оператором газорозподільної мережі.

Відповідно до глави 4 розділу обєми та обсяги споживання природного газу побутовими споживачами визначаються оператором газорозподільної мережі (в даному випадку ПАТ «Львівгаз»). Зокрема, в абзаці 3 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу вказано, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про обєм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання субєктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу обєми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обовязковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

В звязку з вищевикладеним відсутні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про захист прав споживача відмовити.

Позивач: ОСОБА_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» - м.Львів, вул.Золота, 42, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст судового рішення складений 26 грудня 2018 року.

Головуючий суддя А.Т. Слиш