Провадження № 2/552/2548/18
17 липня 2018 року Приморський районний суд міста у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.
при секретарі Соболевій О.М.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Але місце проживання відповідача до теперішнього часу зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2, не зважаючи на те, що відбулася зміна власника квартири, а також те, що з 2002 року відповідач не проживає за вказаною адресою,
Позивач просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.
Направлені судом судові повістки відповідачу за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, були повернуті суду з помітками пошти про те, що за такою адресою він більше не проживає.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з довідки (виписки з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрації) № 1505 від 09.10.2017 року, виданої дільницею № 3 КП «ЖКС «Фонтанський», з 14.10.1998 року місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстроване за адресою : АДРЕСА_1, як члена сім'ї, колишнього власника цієї квартири ОСОБА_3.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, у разі відчуження власником свого майна.
Отже право власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна його колишнього власника ОСОБА_3 є таким, що припинено.
За приписами ч. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ч. 1 ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що з дати набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на вищевказану квартиру, між позивачем і відповідачем укладались будь-які договори щодо користування відповідачем цією квартирою.
Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги, що право членів сім'ї власника користуватись жилим приміщенням похідне від права власності на жиле приміщення в особи, членами сім'ї якої вони є, отже із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.
Таким чином, відповідач втратив право користування згаданою квартирою.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України зобов'язаний протягом десятим днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Однак відповідач до теперішнього часу не вчинив будь-яких дій для його зняття з реєстраційного обліку за колишнім місцем його проживання за згаданою адресою.
Відповідно до ст. 7 згаданого Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її законного представника, та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право власності позивача ОСОБА_1 підлягає судовому захисту.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, - таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя 17.07.18