АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 759/9522/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3100/18 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченка М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про відшкодування 1/2 частини витрат понесених на відновлення даху житлового будинку та завданої майнової шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про відшкодування 1/2 частини витрат понесених на відновлення даху житлового будинку та завданої майнової шкоди.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року відкрито провадження у справі за поданою заявою ОСОБА_5 (а.с. 71 том 1).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року, за результатом розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_8, скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року, а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 106-107 том 1).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про відшкодування 1/2 частини витрат понесених на відновлення даху житлового будинку та завданої майнової шкоди повернуто позивачеві для подання до належного суду (111-112 том 1).

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року, колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року (про повернення позовної заяви), питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 170-171 том 1).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про відшкодування 1/2 частини витрат понесених на відновлення даху житлового будинку та завданої майнової шкоди (а.с. 177 том 1).

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції від 23 березня 2017 року про відкриття провадження відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

У поданій скарзі відповідач просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до Бородянського районного суду Київської області за встановленою підсудністю, мотивуючи тим, що ухвала суду ухвалено з порушенням норм процесуального права в частині визначення територіальної підсудності даної цивільної справи, що призвело до неправильного вирішення питання та безпідставного відкриття провадження у даній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що предмет позову по даній справі стосується саме правових відносин, пов'язаних із нерухомими майном, а не відносин щодо стягнення коштів/відшкодування шкоди понесених на відновлення даху житлового будинку. Вважає, що даний спір виник з приводу нерухомого майна, у зв'язку з чим до нього мають бути застосовані правила виключної підсудності, встановлені ч. 1 ст. 114 ЦПК України. Також звернула увагу на ту обставину, що питання підсудності цивільної справи за пред?явленим позовом ОСОБА_5 вже було предметом розгляду Апеляційним судом міста Києва з постановленням ухвал від 14 вересня 2016 року( про скасування ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі) та від 06 березня 2017 року (про скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви до належного суду). В свою чергу, позивач не надала жодних доказів звернення із відповідним позовом до Бородянського районного суду Київської області, за місцезнаходженням майна, після скасування ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4, посилаючись на те, що за змістом позовних вимог ОСОБА_5, які виникли із приводу відшкодування частини витрат понесених на відновлення даху житлового будинку та завданої майнової шкоди, не можуть бути застосовані правила, передбачені статтею 114 ЦПК України (виключна підсудність). Вважає, що позивач, керуючись положеннями статей 109, 113 ЦПК України, правомірно звернувся із позовом до Святошинського районного суду міста Києва за місцезнаходженням одного із відповідачів, а саме ОСОБА_8, яка проживає в Святошинському районі міста Києва.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах - п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VІІІ .

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не з'явились. У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила розглядати справу без її участі. Відповідач ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відкриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про відшкодування 1/2 частини витрат понесених на відновлення даху житлового будинку та завданої майнової шкоди, суд першої інстанції, керувався тим, що справа підсудна Святошинському районному суду міста Києва.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Згідно із загальним правилом територіальної підсудності, що передбачено статтею 109 ЦПК України (в редакції закону, чинній на час пред'явлення позову), позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

З матеріалів справи вбачається, що матеріально-правова вимога позивача ОСОБА_5 до відповідачів щодо якої вона просить ухвалити рішення зводиться до відшкодування 1/2 частини витрат понесених на відновлення даху житлового будинку по АДРЕСА_1 з урахуванням 3% річних від простроченої суми.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її матері - ОСОБА_11, відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння в АДРЕСА_1, яке належало покійній на підставі свідоцтва про право на спадщину. Вона у встановленому законом порядку разом із відповідачами по справі в 2012 і 2013 роках оформили свідоцтва про право на спадщину за законом, та зареєстрували право власності на домоволодіння в таких частках: вона, ОСОБА_5, на 1/12 частку, відповідач ОСОБА_4 на 1/6 частки, а ОСОБА_6 на 1/4 частки спадкового домоволодіння. На початку лютого місяця 2013 року на спадковому будинку від сильних снігопадів завалився дах. Вона телефоном повідомила всіх співвласників будинку, відповідачів і третю особу по справі про стихійне лихо, і отримавши згоду на відновлення даху будинку, за власні кошти закупила будівельні матеріали, найняла працівників, оплатила роботу із демонтажу зруйнованого даху та будівництва нового даху житлового будинку АДРЕСА_1, витративши на все 54 512,00 гривень, що підтверджується копіями актів обстеження, виконаних будівельних робіт, копіями фінансових документів на будівельні матеріали. Відповідачі витрати понесені на відновлення даху житлового будинку їй не відшкодували та у судовому порядку порушили справу про припинення її права на частку у спільному майні. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2015 року, припинено право власності ОСОБА_5 на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в смт Бородянка Київської області по АДРЕСА_1 стягнуто на її користь компенсацію вартості 1/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в смт Бородянка Київської області по АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_6 право власності, по 1/24 частці за кожною, на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. Разом з тим, вирішуючи питання про припинення права ОСОБА_5. на 1/12 частки спадкового домоволодіння, суд не розглянув питання про відшкодування витрат понесених нею, ОСОБА_5., на відновлення даху будинку. До матеріалів позовної заяви позивачем надано копію судового рішення Бородянського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2015 року.

Відповідно вона звернулася до ОСОБА_4, ОСОБА_6 з окремим позовом про відшкодування частини витрат понесених на відновлення даху житлового будинку та завданої майнової шкоди, пред'явивши його за положеннями статей 109, 113 ЦПК України до Святошинського районного суду міста Києва за місцезнаходження одного із відповідачів, а саме ОСОБА_8, яка проживає в Святошинському районі міста Києва.

Колегією суддів встановлено, що при надходженні позовної заяви ОСОБА_5 суд першої інстанції на виконання вимог частини 3 статті 122 ЦПК ( в редакції закону, чинній на час вирішення питання) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Із отриманої відповіді з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в м. Києві вбачається, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_4 значиться у Святошинському районі міста Києва, ОСОБА_6 - у Дніпровському районі міста Києва (а.с. 69, 70 том 1).

У відповідності до частина перша статті 113 ЦПК ( в редакції закону, чинній на час подання позову) позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції правильно виходив із того, що за пред'явленими вимогами ОСОБА_5 поширюються правила загальної територіальної підсудності. За вибором позивача позов поданий в суд за місцезнаходженням одного з відповідачів, а саме ОСОБА_4, місце проживання якої у встановленому законом порядку зареєстровано у Святошинському районі міста Києва.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що справа підсудна Святошинському районному суду міста Києва та правомірно відкрив провадження по справі.

Твердження відповідача ОСОБА_4 у доводах апеляційної скарги про те, що вимоги ОСОБА_5 стосуються нерухомого майна, у зв'язку з чим до пред'явленого позову мають бути застосовані правила виключної підсудності є помилковим. Так, за правилами частити 1 статті 114 ЦПК України ( в редакції закону, чинній до 15 грудня 2017 року) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Отже, виключну підсудність встановлено для позовів, якщо спір виник з приводу нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачами у справі, що спір з приводу нерухомого майна житлового будинку по АДРЕСА_1 вирішено у 2015 році за поданим ними - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 позовом до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2015 року, позов ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 компенсацію вартості 1/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в смт Бородянка Київської області по АДРЕСА_1 у розмірі 23894 (двадцять гри тисячі вісімсот дев'яносто чотири) гривні (по 11947 (одинадцять тисяч дев'ятсот сорок сім) гривень з кожної), які розміщені на депозитному рахунку Бородянського районного суду Київської області. Визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_6 право власності, по 1/24 частці за кожною, на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 14-15, 16-17 том 1).

Звертаючись у 2016 році з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_6, позивач обґрунтовувала свої вимоги понесеними витратами на відновлення даху житлового будинку по АДРЕСА_1. Ні предмет, ні підстави заявленого ОСОБА_5 позову не вказують на існування спору між сторонами про право на це нерухоме майно. Таким чином, на поданий позивачем ОСОБА_5 позов поширюються правила загальної територіальної підсудності.

До того ж, питання до підсудності якого віднесена дана справа згідно процесуальним законом було предметом перевірки судами апеляційної інстанції, а саме: Апеляційним судом Київської області, з постановленням ухвали від 16 лютого 2016 року, та Апеляційним судом міста Києва, з постановленням ухвали від 06 березня 2017 року, в яких міститься висновок про те, що за пред'явленим позовом ОСОБА_5 не можуть бути застосовані правила, передбачені статтею 114 ЦПК України, оскільки предметом позову ОСОБА_5 є стягнення грошових коштів (а.с. 19, 169-171 том 1).

Інші доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК Українияк підстави для скасування судового рішень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: