Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2006/18
Провадження № 2/376/923/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р. Сквирський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Клочко В.М.

при секретарі Щур Л.А.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач звернувся до з вказаною позовною заявою, в якій просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.03.2007 року ОСОБА_3 склав заповітне розпорядження на його користь та на корить ОСОБА_2 в рівних частках, а саме на земельну ділянку, площею 2,7767 га., посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, від 22.02.2006 року.

Про існування вказаного заповіту позивач дізнався лише у березні 2017 року, оскільки знаходився на навчанні за межами України, та не міг у встановлений строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому вважає причину пропуску поважною.

У підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені.

Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи провести без його участі та участі позивача, позовні вимоги просив задоволити.

Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов визнає.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

20.03.2007 року ОСОБА_3 посвідчив у Селезенівській сільській раді Сквирського району Київської області заповіт, яким заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках земельну ділянку, площею 2,7767 га., посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, від 22.02.2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку, площею 2,7767 га., посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, від 22.02.2006 року.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини після померлого, проте завідуючою Сквирської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 27.06.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку із пропуском встановленого строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Згідно роз'яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним у встановленому законом порядку заяви про прийняття спадщини, оскільки він був пропущений з поважної причини, а саме навчання позивача на межами України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81,200,206, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого АДРЕСА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

Суддя: В. М. Клочко