Справа № 242/6381/18
Провадження № 2/242/1806/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що 22.11.2018 р. під час укладання договору купівлі-продажу належної їй квартири № 66, розташованої у будинку № 4 по кВ-лу Ювілейному у м.Авдіївка їй стало відомо, що на зазначену квартиру було накладено арешт майна та оголошено заборону на її відчуження.

Вважає дії державного виконавця, яким 23.11.2007 р. було накладено арешт на належну їй квартиру незаконними та такими, що порушують її права та інтереси як власника майна, оскільки на момент накладення арешту власником квартири була вона, а не колишній власник ОСОБА_2 Тобто, державний виконавець наклав арешт на майно, яке вже останньому не належало.

Просила зняти арешт з квартири № 66 в будинку № 4 по кВ-лу Ювілейному у м.Авдіївка Донецької області, накладений згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 042651 від 22.11.2007 р. Відділу державної виконавчої служби Авдіївського міського управління юстиції Донецької області.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчого провадження було встановлено, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 5408248, відкрите на підставі ухвали за № 2-898, виданої 15.11.2007 р. про накладення арешту на квартиру № 66 за адресою: м.авдіївка, кВ-л Ювілейний, будинок 4. Зазначена ухвала надійшла до відділу 21.11.2007 р. Державним виконавцем 22.11.2007 р. було відкрито виконавче провадження та завершено 23.11.2007 р. у звязку з повним та фактичним виконанням. Станом на 18.12.2018 р. у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_2

Суд, відповідно до ч.5, 8 ст.279 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволеню виходячи з наступного.

Позивачем в обґрунтування позову надані наступні докази.

Так, згідно договору купівлі-продажу від 14.11.2007 р., ОСОБА_3 купила у ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: Донецька область. М.Авдіївка, кВ-л Ювілейний, 4/66. Що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів, Витягом КП БТІ Ясинуватської міської ради (а.с.5-8).

ОСОБА_3 09.06.2012 р. уклала шлюб з ОСОБА_4 та взяла прізвище чоловіка (а.с.13).

Згідно Відомостей з єдиного Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 23.11.2007 р. було зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна квартири за адресою: Донецька область, м.Авдіївка, кВ-л Ювілейний, 4/66, власник ОСОБА_2 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 042651 від 22.11.2007 р., виданої Відділом ДВС Авдіївського МУЮ Донецької області (а.с.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Згідно Постанови №5 від 03.06.2016 року Пленуму ВССУ, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки арешт було накладено на майно особи, яка на час його накладення вже не була його власником.

Керуючись 264, 265, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: Донецька область, м.Авдіївка, кВ-л Ювілейний, 4/66, до Відділу державної виконавчої служби Авдіївського управління юстиції у м.Авдіївка, , юридична адреса: Донецька область, м.Авдіївка, вул.Комунальна, 4,про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт з квартири № 66 в будинку № 4 по кВ-лу Ювілейному у м.Авдіївка Донецької області, накладений згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 042651 від 22.11.2007 р. Відділу державної виконавчої служби Авдіївського міського управління юстиції Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя