Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Кострицький В.В.
Справа № 428/3627/18
Провадження № 22-ц/810/178/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Стахової Н.В., Яреська А.В.,

за участю секретаря Єгорова О.П.

участники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач Луганське обласне бюро судово-медичної експертизи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи про поновлення на роботі та допуск до роботи, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи про поновлення на роботі та допуск до роботи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 жовтня 2001 року він був призначений на посаду завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи. Без звільнення з зазначеної посади його 20 листопада 2015 року було призначено на посаду начальника ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи, яку він обіймав по 18 серпня 2017 року. Оскільки він не був звільнений з посади завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи, він мав намір продовжити працювати на цій посаді, проте відповідач не допустив його до роботи, чим порушив його права. Просив суд поновити його на роботі та допустити на роботу з 02.01.2018 року в якості завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи за основним місцем роботи.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи про поновлення на роботі та допуск до роботи відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим внаслідок неповного, неналежного зясування та правової оцінки доказів, пояснень та недоведених обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням вимог процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, визнати неправомірними дії керівництва бюро щодо не допуску та звільнення з посади завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні не зазначив, що згідно з розпорядженням від 20.10.2015 року №787-к він був призначений на посаду начальника ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи уклавши строковий трудовий договір та в цьому розпорядчому документі не зазначено про звільнення або переведення з одночасним звільненням з посади завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи. Скаржник посилається на те, що його роботодавцем на час дії контракту був голова ОСОБА_3 обласної державної адміністрації керівник ОСОБА_3 обласної військово-цивільної адміністрації, тобто на час дії контракту в трудових відносинах він перебував з головою ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, а не з ОСОБА_3 обласним бюро судово-медичної експертизи, а тому після дострокового звільнення з посади начальника Бюро, його трудові відносини з ОСОБА_3 обласним бюро судово-медичної експертизи не припинені. Також скаржник вважає, що приписи до ст. 36 КЗпП України не є законодавчим актом на підставі якого необхідно приймати рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 15 серпня 2018 року було відкрито апеляційне провадження. Учасникам запропоновано у строк до 03 вересня 2018 року надати суду відзив на подану апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_4 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач перебуваючи на посаді начальника Бюро грубо порушив порядок ведення трудових книжок та умисно не здійснив запис, щодо звільнення з посади завідувача Старобільським міжрайонним відділенням. Представник відповідача зазначив, що постановою Сєвєродонецького міського суду від 18.04.2018 року по справі №428/1437/18, провадження №3/428/478/2018 позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, складено протокол №50 від 08.02.2018 року про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією. Після проведення ревізії Управлінням північно-східного офісу держаудитслужби в Луганській області відкриті кримінальні провадження та внесені до ЄРДР.

31 серпня 2018 року ухвалою Апеляційного суду Луганської області справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

Скаржник ОСОБА_2 надав відповідь на відзив відповідача в якому просить суд не приймати до розгляду справи відзив відповідача на апеляційну скаргу.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 № 452/2017 ліквідовано Апеляційний суд Луганської області та утворено Луганський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Луганську область, з місцезнаходженням у містах Луганську та Сєвєродонецьку.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови новоутвореного Луганського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного Луганського апеляційного суду з 03 жовтня 2018 року.

Указом Президента України №297/2018 від 28 вересня 2018 року «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Луганської області переведені на роботу на посаду суддів Луганського апеляційного суду.

В порядку, передбаченому статтею 33, частиною 1 статті 357 ЦПК України згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2018 року дану справу розподілено судді-доповідачу ОСОБА_5, судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_6, ОСОБА_7

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року справу призначено до апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, що 12.10.2001 року ОСОБА_2 згідно з наказом від 12.10.2001 року був призначений на посаду завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи, що підтверджується копією трудової книжки БТ-II №0053592 (а.с. 13-15).

20.11.2015 року ОСОБА_2 згідно з розпорядженням від 20.11.2015 року №787-к був призначений на посаду начальника ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи, що підтверджується копією трудової книжки БТ-II №0053592, копією розпорядження від 20.11.2015 року №787 та копією контракту від 20.11.2015 року (а.с.6, 9-15).

Запис про звільнення ОСОБА_2 з роботи з посади завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи в трудовій книжці позивача відсутній.

18.08.2017 року ОСОБА_2 згідно з розпорядженням від 18.08.2017 року №359-к звільнено з посади начальника ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи відповідно до ст. 45 КЗпП України, достроково розірвано укладений з ним контракт, що підтверджується копією трудової книжки БТ-II №0053592, копією розпорядження від 18.08.2017 року №359-к (а.с. 7, 15)

Таким чином, трудові відносини ОСОБА_2 з ОСОБА_3 обласним бюро судово-медичної експертизи припинились 18.08.2017 року. При цьому відсутність запису в трудовій книжці позивача про звільнення його з посади завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи не спростовує зазначеного висновку суду, хоча свідчить про порушення встановленого порядку ведення трудових книжок працівників.

Судом встановлено, що починаючи з 20.11.2015 року і до дня звільнення, позивач ОСОБА_2 працював начальником ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи і виконував трудові обов'язки, покладені на нього контрактом.

Колегія суддів Луганського апеляційного суду згодна з висновком суду першої інстанції. що позивач об'єктивно не міг в період свого перебування на посаді начальника ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи працювати за сумісництвом чи у будь-який інший спосіб на посаді завідувача Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи, оскільки з 01.12.2015 року на цю посаду був призначений ОСОБА_8, що підтверджується копією наказу від 01.12.2015 року №101/1-ос, який був виданий позивачем (а.с.66).

Також судом обґрунтовано були застосовані приписи ст. 36 КЗпП України.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2О

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні не зазначив, що згідно з розпорядженням від 20.10.2015 року №787-к він був призначений на посаду начальника ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи уклавши строковий трудовий договір та в цьому розпорядчому документі не зазначено про звільнення або переведення з одночасним звільненням з посади завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ОСОБА_3 обласного бюро судово-медичної експертизи. Свідчить тільки про те, що з позивачем було укладено окремий трудовий договір який і не повинен містити рішень про звільнення або переведення, тобто зазначені доводи не відповідають вимозі належності ст.77 ЦПК України так як предметом судового розгляду є поновлення на роботі.

Скаржник посилається на те, що його роботодавцем на час дії контракту був голова ОСОБА_3 обласної державної адміністрації керівник ОСОБА_3 обласної військово-цивільної адміністрації, тобто на час дії контракту в трудових відносинах він перебував з головою ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, а не з ОСОБА_3 обласним бюро судово-медичної експертизи, а тому після дострокового звільнення з посади начальника Бюро, його трудові відносини з ОСОБА_3 обласним бюро судово-медичної експертизи не припинені. Зазначені доводи не відповідають вимозі належності так як предметом судового розгляду є поновлення позивача на роботі в якості завідуючого Старобільським міжрайонним відділенням ЛОБСМЄ.

Також скаржник вважає, що приписи до ст. 36 КЗпП України не є законодавчим актом на підставі якого необхідно приймати рішення. Є судженням апелянта стосовно розуміння поняття "приписи" в нормативному контенті або ні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи апеляційним судом відхиляються, оскільки судом першої інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми права та не порушено норми процесуального права.

При цьому колегія суддів зауважує, що, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного тексту постанови 29 грудня 2018 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді: Н.В. Стахова

ОСОБА_7