АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ск/774/2/18 Справа № 774/62/18 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05 листопада 2012 року, зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2018 ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просила скасувати рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05 листопада 2012 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 13 липня 2017 року Самарським відділом державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 208/4062/14, виданого 27 червня 2017 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 30 735,50 грн., на підставі рішення рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05 листопада 2012 року, про яке заявник дізналась випадково під час направлення державним виконавцем до пенсійного фонду постанови про звернення стягнення.

В обґрунтування підстав скасування вказаного рішення заявник зокрема зазначає, що третейський суд дійшов до необґрунтованого висновку про те, що дана справа підвідомча третейському суду, оскільки вищевказана справа є категорією справ про захист прав споживачів, яка виключена з компетенції третейського суду.

Водночас, ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні було надано відзив на заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», в якому банк просив залишити без задоволення заяву ОСОБА_1, а оскаржуване рішення без змін.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів третейської справи 596/2012, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 18 вересня 2008 року було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого остання отримала в користування кредитну карту.

Станом на 11 квітня 2012 року в ОСОБА_1 за вказаним договором утворилась заборгованість в розмірі 30 735,50 грн., з яких:

- 1 232 грн. - заборгованість за кредитом;

- 7,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 29 495,78 - пеня.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05 листопада 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 30 735,50 грн. та витрати по оплаті третейського збору в сумі 250 грн.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» в своєму відзиві на пропуск ОСОБА_1 строку оскарження рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05 листопада 2012 року, оскільки відповідно до ст. 454 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається протягом 90 днів з моменту прийняття такого рішення або з моменту, коли особа могла довідатись про його існування, проте ПАТ КБ ПриватБанк не було надано жодних доказів в підтвердження своєчасного отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення чи доказів щодо обізнаності заявника про його існування.

Щодо посилань ПАТ КБ «ПриватБанк», що даний спір не відноситься до категорії спорів про захист прав споживача, то слід зазначити наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 16, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими субєктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

Незалежно від предмета й підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-2712цс15.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», про скасування якого просить ОСОБА_1, ухвалено 11 листопада 2012 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 458 ЦПК України визначено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 в частині скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05 листопада 2012 року підлягає задоволенню, а відтак вказане рішення третейського суду підлягає - скасуванню.

В іншій частині заяви слід відмовити з підстав визначених у пункті 4 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV, за змістом яких скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі.

З огляду на викладене, вважаю, що клопотання про зупинення виконавчого провадження у розумінні положень ч.7 ст.457 ЦПК України, є необґрунтованим.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись положеннями ст. ст. 268, 259, 458, 459, 460 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05 листопада 2012 року, зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Скасувати рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05 листопада 2012 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: М.Ю. Петешенкова