Провадження № 2/638/1390/18
11.07.2018 р. Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Подус Г.С.,
при секретарі - Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського району міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії,-
15 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, у якому з урахуванням позовних вимог просить зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1: детальний звіт про виконання доручення та виправдні документи за весь час дії ( з 03. 09. 2013 р. до 03.09.2016 р.) довіреності ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського округу Олійник Л.М. 03.09.2013 р., зареєстровану у реєстрі за № 1299; оригінали документів (у т.ч, але не виключно, правочинів, актів, декларацій, листів, повідомлень), що були оформлені, прийняті, видані, підписані, відправлені, отримані ОСОБА_2 від імені ОСОБА_4 в ході виконання доручення за довіреністю ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. 03.09.2013 р., зареєстровану у реєстрі за № 1299; оригінал Договору доручення на обслуговування об'єкта, який нібито укладений 12.09.2013 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в особі довіреної особи ОСОБА_2, а також оригіналів усіх додатків до цього договору; оригінали документів (у т.ч, але не виключно, правочинів, актів, декларацій , листів, повідомлень), що були оформлені, прийняті, видані, підписані, відправлені, отримані ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 в рамках укладення та виконання Договору доручення та обслуговування об'єкта, який нібито укладений 12. 09. 2013 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в особі довіреної особи ОСОБА_2; оригінал довіреності ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. 03. 09. 2013 р., зареєстровану у реєстрі за № 1299.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ОСОБА_2, будучи представником за довіреністю №1299, посвідченою нотаріально від 03. 09. 2013 р. строком до 03.09.2016 р., якою довіритель (ОСОБА_4) уповноважив його на представництво його інтересів з питань одержання необхідних документів для оформлення та реєстрації права власності у зв'язку з реконструкцією та переплануванням належної йому на праві приватної власності нежитлової будівлі літ. «Б-3», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, неодноразово порушував його право на отримання відомостей про хід виконання доручення, звіту про виконання доручення, всього одержаного ОСОБА_2 (у т.ч і документів) у зв'язку з виконанням доручення. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 систематично ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків та, ймовірно, вчиняє дії за відсутності на те повноважень за довіреністю. Зокрема, ОСОБА_6 передбачає, що укладений від 12.09.2013 року договір доручення на обслуговування об'єкта з додатками, зі змісту якого вбачається що ОСОБА_2 діяв від імені позивача на підставі вищезазначеної довіреності від 03. 09. 2013 р, може викликати негативні для нього наслідки та зумовити порушення його прав.
15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03.10.2017 року., відповідно до п. 11 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалою від 18.01.2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання виконати певні дії та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 05.03.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_7 не з'явився, просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд, з метою запобігання порушенню вимоги розумного строку, розглядає справу за відсутності сторін відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 03. 09. 2013 року між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2 було усно укладено договір доручення на представництво інтересів позивача з питань одержання необхідних документів для оформлення та реєстрації права власності у зв'язку з реконструкцією та переплануванням належної позивачу на праві приватної власності нежитлової будівлі літ. «Б-3» за адресою: АДРЕСА_1, на підставі якого було видано нотаріально посвідчену довіреність №1299, строком дії до 03.09.2016 року (а. с 6). 12.09.2013 року між ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено Договір доручення та обслуговування об'єкта з додатками, про факт укладення якого та його зміст позивачеві стало відомо після закінчення строку довіреності. Згідно із вимогою від 31.10.2017 року (а.с 15) ОСОБА_1 вимагав передання повної та вичерпної письмової інформації про всі вчинювані ОСОБА_2 юридично значущі дії в ході виконання доручення за довіреністю № 1299, однак ця вимога була проігнорована ОСОБА_2
05. 12. 2017 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист без будь-яких ідентифікуючих ознак, який згідно з відповіддю на адвокатський запит 08. 12. 2017 р., одержаною від Харківської дирекції ПАТ Укрпошта № 21-66 від 26.12.2017 року, є простим листом, що не підлягає огляду при його отриманні та, відповідно, не вміщав зазначених у заяві представника відповідача від 13.04.2018 р. документів. З матеріалів справи вбачається, що вимоги ОСОБА_1 про надання письмової інформації про хід виконання доручення та вчинювані юридично значущі дії ОСОБА_2 не виконувались.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» 11 від 17.04. 2014 р., розумним, зокрема вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправдних зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).
Оцінюючи правову та фактичну складність справи, слід враховувати, зокрема, наявність обставин, що утруднюють розгляд справи; кількість співпозивачів, співвідповідачів та інших учасників процесу; необхідність проведення експертиз та їх складність; необхідність допиту значної кількості свідків; участь у справі іноземного елемента та необхідність з'ясування і застосування норм іноземного права. Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що не можна покладати відповідальність за тривалий розгляд справи використання ними процесуальних засобів, передбачених законодавством, для здійснення свого захисту, зокрема, у зв'язку зі зміною позовних вимог, вивченням матеріалів справи, заявленням клопотань, оскарженням ухвалених судових рішень. Разом із тим слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов'язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.
У судове засідання 25. 01. 2018 р. відповідач не з'явився без повідомлення причин; 05.03.2018 повторно не з'явивсяу судове засідання та подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку необхідністю вибору представника для представництва його інтересів у суді, хоча згідно з довіреністю від 21.02.2018 року представник відповідача ОСОБА_8 володіла повноваженнями представництва станом на 05.03.2018р; не надав відповіді на запитання, поставлені представником позивача у клопотанні про здійсненні письмового опитування, не виконавши ухвалу від 05.03.2018 р.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини щодо критеріїв розумності строків оцінюючи правову та фактичну складність справи і, зокрема, поведінку відповідача ОСОБА_2, суд вбачає допущення останнім зловживання процесуальними правами, як передбачено статтею 44 ЦПК України. З метою недопущення порушення засади розумності строків розгляду справи судом, суд ухвалює заочне рішення на підставі поданих та досліджених у встановленому порядку доказів по справі.
Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 1000 Цивільного Кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.
Згідно із частиною 1 статті 1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.Згідно із статтею 1006 повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. ОСОБА_1, після закінчення терміну дії довіреності №1299, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Олійник Л.М., якою ОСОБА_2 було уповноважено на представництво інтересів позивача з питань одержання необхідних документів для оформлення та реєстрації права власності, було направлено письмову вимогу від 13.10.2017 року про надання повної та вичерпної письмової інформації про всі без виключення юридично значущі дії, вчинені ОСОБА_2 в ході виконання доручення у період дії довіреності, та після закінчення її строку. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було виконано обов'язок за договором доручення про інформування довірителя (позивача) про хід виконання доручення та надання відповідної письмової інформації, у тому числі за вимогою від 13.07.2010 року, чим зумовлено порушення вимог цивільного законодавства та прав позивача.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
У відповідності з ст. 133 ЦПК України, Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Позивачем 05.03.2018 року подано попередній розрахунок витрат, який склав 50 000 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача.
Керуючись ст. ст. 44, 83, 124, 223, 263, 264,165 280, 281, 282, 283 ЦПК України, ст. ст. 509,1000 1004, 1006 Цивільного кодексу України , суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1: детальний звіт про виконання доручення та виправдні документи за весь час дії ( з 03. 09. 2013 р. до 03.09.2016 р.) довіреності ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського округу Олійник Л.М. 03.09.2013 р., зареєстровану у реєстрі за № 1299; оригінали документів (у т.ч, але не виключно, правочинів, актів, декларацій, листів, повідомлень), що були оформлені, прийняті, видані, підписані, відправлені, отримані ОСОБА_2 від імені ОСОБА_4 в ході виконання доручення за довіреністю ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. 03.09.2013 р., зареєстровану у реєстрі за № 1299; оригінал Договору доручення на обслуговування об'єкта, який нібито укладений 12. 09. 2013 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в особі довіреної особи ОСОБА_2, а також оригіналів усіх додатків до цього договору; оригінали документів (у т.ч, але не виключно, правочинів, актів, декларацій , листів, повідомлень), що були оформлені, прийняті, видані, підписані, відправлені, отримані ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 в рамках укладення та виконання Договору доручення та обслуговування об'єкта, який нібито укладений 12. 09. 2013 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в особі довіреної особи ОСОБА_2; оригінал довіреності ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. 03. 09. 2013 р., зареєстровану у реєстрі за № 1299.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи Апеляційному суду Харківської області до або через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановленихст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2018 року.

Суддя: