провадження № 2/243/3568/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю

Секретаря судового засідання Плаксіної Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Словянська, цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2 селищної ради

вимоги позивача: про визнання права власності на будинок в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 25.11.1991 року помер її чоловік ОСОБА_4, після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Словянський район, смт. Райгородок, вул. Торецька, 35, побудований до 05.08.1992 року. Позивач фактично вступила у володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою. Вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_4 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Другою Словянською державною нотаріальною конторою 27.03.1978 року за реєстровим номером №699; виписки з рішення 187/2 виконкому Словянської районної ради народних депутатів від 18.05.1977 року на виділення земельної ділянки площею - 0,900 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, проте за життя не зареєстрований ним у компетентних органах. Єдиною спадкоємицею за законом першої черги є позивач по справі, його дружина, яка відповідно до ст.549 ЦК ( у редакції 1963 року) прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном. 12.10.2018 року позивач звернулась до Другої Словянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок та перед видачею свідоцтва про право на спадщину внести відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. З огляду на зазначене, просить суд визнати за собою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок загальною площею 126,6 кв.м, житловою площею 59,5 кв.м - А-1, з господарськими будівлями та спорудами: сарай Б; гараж В; сарай Г; погріб Д; вбиральня Е; ворота - №1; огорожа - №2; колодязь - №3, що розташований за адресою : Словянський район, смт. Райгородок, вул. Торецька, 35, побудований до 05.08.1992 року, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 25.11.1991 року.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

2. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, справу просила розглянути у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

3. Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради в судове засідання не зявився, надав заяву від 18.12.2018 року (а.с.46) про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову (а.с.46).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

4. 30.11.2018 року по справі проведено підготовче засідання, встановлено порядок зясування обставин по справі, призначено до судового розгляду та витребувано від Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області, довідку про рух спадкової справи, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлого 25.11.1991 року, а також відомості про те чи звертався хто-небудь до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини чи з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті вищезазначеної особи, а також запросити інформацію про те чи є заборона на відчуження спадкового майна, що залишилось після померлого, та чи було розпорядження спадкодавця ОСОБА_4 на дане майно на момент смерті. (а.с.39). Відповідь на ухвалу отримано.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

5. 25.11.1991 року у смт. Райгородок Словянського району Донецької області помер чоловік позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії VI-НО № 270663 ( а.с.7).

6. Факт шлюбних відносин підтверджується копією свідоцтва про шлюб І-НО № 283781, виданим Райгородоцькою селищною радою Словянського району Донецької області 18 квітня 1971 року (а.с.8).

7. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Словянський район, смт. Райгородок, вул. Торецька, 35, побудований до 05.08.1992 року, що вбачається з копії технічного паспорту (а.с.15-19).

8. Вищезазначений будинок належав померлому ОСОБА_4 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Другою Словянською державною нотаріальною конторою 27.03.1978 року за реєстровим номером №699 (а.с.10), виписки з рішення 187/2 виконкому Словянської районної ради народних депутатів від 18.05.1977 року на виділення земельної ділянки площею - 0,900 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с11).

9. Як вбачається з довідки №023/1483 від 10.09.2018 року, виданою виконавчим комітетом Райгородоцької селищної ради на підставі акту депутата селищної ради від 06.09.2018 року (а.с.9), ОСОБА_1 фактично вступила у володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою.

10. 12.10.2018 року позивач звернулась до Другої Словянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок (а.с.23).

11. Постановою державного нотаріусу Другої Словянської нотаріальної контори від 12.10.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 25.11.1991 року на житловий будинок, розташований у смт. Райгородок Словянського району, по вул. Торецькій, 35, у звязку з відсутністю документу, який посвідчує право власності на вищезазначений житловий будинок на імя спадкодавця (а.с.25).

V. Оцінка Суду.

12.Так, згідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

13. Спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 що подала заяву про прийняття спадщини після смерті останнього є його дружина ОСОБА_1

Позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку та є спадкоємцем на все майно, але у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на померлого ОСОБА_4, не може оформити свої спадкові права та отримати Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в загальному порядку.

14. Вирішуючи питання стосовно визнання права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майна, а саме на житловий будинок розташований у смт. Райгородок Словянського району, по вул. Торецькій, 35, суд виходить з наступного.

15. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

16. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

17. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об'єкти. (ОСОБА_5 Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992»).

18. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (ОСОБА_5 Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

19. Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1692/5), листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. З цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

20. У відповідність до п.3.1 ОСОБА_5 спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

21. Згідно до ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»

п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину».

22. Як вбачається з постанови нотаріуса від 12.10.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 25.11.1991 року на житловий будинок, розташований у смт. Райгородок Словянського району, по вул. Торецькій, 35 у звязку з відсутністю документу, який посвідчує право власності на вищезазначений житловий будинок на імя спадкодавця ( а.с.25).

23. Крім того, відповідно до довідки наданої державним нотаріусом Другої Словянської нотаріальної контори від 14.12.2018 року №1246/02-17 (а.с.47), вбачається, що всі документи по 1999 рік включно передано до Донецького обласного державного нотаріального архіву, тому перевірити наявність спадкової справи 1991 року та надати її копію немає можливості у звязку з відсутністю доступу до обласного нотаріального архіву м. Донецьк.

24. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

25. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщину, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Викладене також підтверджено і розясненням, наданим у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

26. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

На час виникнення у первісного власника, спадкодавця ОСОБА_4 обовязкова реєстрація права власності законодавством УРСР та України передбачена була.

Враховуючи викладене, у склад спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 входить право на житловий будинок. Позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, має право на отримання цього нерухомого майна у власність.

27. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

28. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як особа, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 є його правонаступником.

Однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» її вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

29. Як вбачається зі статті 392 ЦК України, власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

30. Крім того, згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_6 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

31. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

32. Верховний Суд України, зазначив у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

33. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України, є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

34. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, та того, що в даний час позивач виконав всі можливі дії для державної реєстрації права власності на житловий будинок, але нотаріусом було відмовлено з причин, відсутності документу який посвідчує право власності на вищезазначений будинок на імя спадкодавця. Таким чином, звернення позивача до суду є єдиним видом захисту порушеного права.

У звязку з чим, суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачем ОСОБА_1 тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

35. Позивач, відповідно до заяви не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392,1216-1218,1228,1269 ЦК України, ст.ст.10-13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок загальною площею 126,6 кв.м, житловою площею 59,5 кв.м - А-1, з господарськими будівлями та спорудами: сарай Б; гараж В; сарай Г; погріб Д; вбиральня Е; ворота - №1; огорожа - №2; колодязь - №3, що розташований за адресою: Словянський район, смт. Райгородок, вул. Торецька, 35, побудований до 05.08.1992 року, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 25.11.1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Словянський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_7