242/359/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27 червня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: - головуючого - судді Черкова В.Г.,

- при секретарі Кідрон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидово у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Гарант правосуддя» в особі ОСОБА_2, до Державного підприємства «Донецька залізниця», Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.01.2018 р. звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. У період виконання трудових обовязків роботодавець належним чином не виплачував нараховану заробітну плату, у результаті чого виникла заборгованість за період з лютого по серпень 2016 р., а також з вересня 2016 р. по липень 2017 р. Крім того, розрахунок у день звільнення проведено не було. Тому просила стягнути з відповідача ПАТ «Українська залізниця» з урахуванням уточнених позовних вимог з відповідача ДП «Донецька залізниця» заборгованість по заробітній платі, яка утворилась за період з лютого по серпень 2016 р. у розмірі 17213,07 грн. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів); з відповідача ПАТ «Українська залізниця» заборгованість по заробітній платі, яка утворилась за період з березня по липень 2017 р. у розмірі 11677,17 грн. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів; з відповідача ПАТ «Українська залізниця» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.07.2017 р. і по день ухвалення рішення судом у розмірі 33542,88 грн. (з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та зборів).

Ухвалою судді Селидівського міського суду Донецької області Переясловської Ю.А. від 29.01.2018 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 14.06.2018 р. справу було прийнято до провадження судді Черкова В.Г. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Представником відповідача ПАТ «Українська залізниця» було надано відзив, в якому зазначено, що практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, що ускладнило сполучення у межах регіональної філії. Фактичне місце роботи позивача м.Донецьк, вул.Артема, 68. Саме ця обставина ускладнила остаточний розрахунок. Філією забезпечено процедуру розрахунку зі звільненими працівниками на підконтрольній Україні території, але ОСОБА_1 своїм правом не скористалась. Просив відмовити у задоволені позову.

Жодних заперечень стосовно розрахунку сум, наданих позивачем, не надходило.

Представником позивача ОСОБА_2 надано пояснення, в якому зазначає, що регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» була створена у червні 2016 р. із місцем розташування м.Лиман Донецької області. Таким чином, всі фінансові, бухгалтерські, розрахункові та інші операції проходили за межами зони проведення АТО. Обчислювальна техніка та програмне забезпечення по заробітній платі також знаходилась у м.Лиман, адже там знаходилась бухгалтерія філії. Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» щомісячно (з липня 2016 р. по липень 2017 р.) надавала робітникам розрахунки заробітної плати, які створені за допомогою спеціалізованої програми, що вказує на наявність у відповідача необхідних даних для обрахування наявної суми заборгованості. Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» вказує на створення робочої комісії та на відсутність у цій комісії поданих від позивача документів. Чинним КЗпП України не передбачено обовязків для позивача, як працівника, надавати будь-які документи, що стосуються обліку робочого часу, нарахувань, відпусток та інше. Всі наведені документи готує та зберігає саме роботодавець. Також, Регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» було зроблено запис у трудовій книжці про прийом та звільнення, було ознайомлено позивача із наказом про скорочення, передавались розрахунки заробітної плати, тощо. Регіональною філією подавались звіти до підрозділів ДФС за період з липня 2016 р. по липень 2017 р. Крім того, відповідач прийняв на роботу ОСОБА_1 у липні 2016 р., тобто більш ніж через 2 роки тривання АТО, а звільнив у липні 2017 р. Таким чином, для прийняття на роботу та виконання своїх посадових обовязків ОСОБА_1 не було перешкод через проведення АТО, а для виплати заробітної плати перешкодою є проведення АТО. ПАТ «Українська залізниця» не змогло підтвердити заборгованість по заробітній платі, проте змогло підтвердити заборгованість свого попередника ДП «Донецька залізниця» за період з 01.02.2016 р., тобто, період роботи ОСОБА_1 у зоні АТО та за місцем знаходження первинних документів для нарахування заробітної плати. Також, надано довідку про відсутність даних про звільнення позивача, проте наявна трудова книжка з відмітками, зробленими «Відділом кадрів» Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» про звільнення та наказ про звільнення. Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ Укрзалізниця» не надала документів щодо ОСОБА_1 та не допустила посадових осіб ГУ Держпраці до перевірки, у звязку з чим було складено відповідний акт та протокол про адміністративне правопорушення.

Суд, відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Основним Законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

14.01.2005 р. ОСОБА_1 працевлаштувалась до «Іловайського будівельно-монтажного експлуатаційного управління» ДП «Донецька залізниця» 25.06.2014 р. прийнято постанову КМУ № 200, якою утворено ПАТ «Українська залізниця» шляхом приєднання до її складу ДП «Донецька залізниця». 01.09.2016 р. «Іловайське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у ВП «Іловайське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»(а.с.5-6).

Позивача було звільнено 17.07.2017 р., як вбачається з копії наказу за підписом в.о.начальника дирекції залізничних перевезень ОСОБА_3, який було отримано ОСОБА_1 17.07.2017 р. (а.с.7).

Як вбачається з листа служби організації праці, заробітної плати і структур управління Філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», по ОСОБА_1 будь-яка інформація відсутня (а.с.47). Проте, згідно повідомлення начальника служби кадрової та соціальної політики Філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», ОСОБА_1 продовжила трудові відносини з 01.09.2016 р., інформація щодо звільнення відсутня (а.с.43).

Згідно повідомлення в.о. начальника фінансово-економічної служби регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», за період з 01 по 15 березня 2017 р. ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата у сумі 1398,96 грн., яку вона отримала 07.08.2017 р. у касі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» м.Лиман (а.с.44).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. ст. 115, 116 Кодексу Законів про працю України заробітна плата повинна сплачуватись двічі на місяць. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Відповідно до розяснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

При визначені розміру заборгованості по заробітній платі, суд бере до уваги розрахунки заробітної плати згідно табелів обліку використання робочого часу, особовий рахунок та розрахунки заробітної плати, надані позивачем.

Так, заборгованість відповідача ДП «Донецька залізниця», що підтверджена у відзиві Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» складає 17213,07 грн.(а.с.8,44-46).

Заборогованість із виплати заробітної плати з вересня 2016 р. по липень 2017 р. ПАТ «Українська залізниця» складає загалом 11677,17 грн.(а.с.9-14).

Як вбачається з листа Головного управління держпраці у Донецькій області, на керівника Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» складено протокол про адміністративне правопорушення по ст..188-6 КУпАП за створення перешкод для діяльності органів Держпраці та накладено штраф (а.с.77).

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі несплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівнику сум у встановлені строки, зазначені в 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку або на момент розгляду справи в суді.

Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме по день винесення судового рішення по справі, слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи те, що відповідачами не надано будь-яких доказів на підтвердження або спростування викладених у позовній заяві відомостей, суд вважає за можливе прийняти наданий позивачем розрахунок та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 33542,88 грн.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд повно і всебічно зясувавши обставини по справі, надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в доход держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, мешкає за адресою: Донецька область, м.Іловайськ, вул.Пролетарська, 132, в інтересах якої діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Гарант правосуддя» в особі ОСОБА_2, , юридична адреса: м.Маріуполь, вул.60 років СРСР, 1/129, до Державного підприємства «Донецька залізниця», , юридична адреса: м.Донецьк, вул.Артема, 68, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», , юридична адреса: м.Київ, вул.Тверська, 5, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, яка утворилась за період з лютого по серпень 2016 р. у розмірі 17213 (сімнадцять тисяч двісті тринадцять) грн.. 07 коп. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, яка утворилась за період з березня по липень 2017 р. у розмірі 11677 (одинадцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 17 коп. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.07.2017 р. і по день ухвалення рішення судом у розмірі 33542 (тридцять три тисячі пятсот сорок дві) грн.. 88 коп. (з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та зборів).

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» судовий збір в доход держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір в доход держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 05.07.2018 р.

Суддя