Справа №463/2453/18
Провадження №2/463/1347/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 8 серпня 2012 року в розмірі 41194,4 гривень, з яких 3990,71 гривень заборгованість за кредитом, 31965,86 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина), 892,08 гривень штраф (процентна складова).

Позов мотивує тим, що 8 серпня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 2700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 22,7% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, таким чином відсотки за користування можуть змінюватись Банком за умови інформування позичальника. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України.

Ухвалою суду від 21 травня 2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від 31 серпня 2017 року (а.с. 33), в судове засідання не зявилася, подала клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно постановлення заочного рішення не заперечувала (а.с. 42).

Відповідач в судові засідання 14 червня 2018 року та 19 липня 2018 року не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 8 серпня 2012 року між сторонами був укладений договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,7 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно з п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановлені банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобовязань за цим договором.

Відповідно до Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову

Взятих на себе зобовязань відповідач не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 41194,4 гривень, з яких 3990,71 гривень заборгованість за кредитом, 31965,86 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина), 892,08 гривень штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості станом на 11 лютого 2018 року (а.с. 4, 5). Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № б/н від 8 серпня 2012 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань.

У звязку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 41194,4 гривень.

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1762 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 41194 (сорок одну тисячу сто девяносто чотири) гривні 40 (сорок) копійок, а також судові витрати в розмірі 1762 (однієї тисячі сімсот шістдесяти двох) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: публічне акціонерне товариства комерційний банк «Приватбанк»: місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_2: місце проживання : 79017, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Рішення складено та підписано 19 липня 2018 року.

Суддя: Стрепко Н.Л.