Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 428/1771/18
Провадження № 22-ц/810/229/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів Коротенка Є.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного Товариства «Ощадбанк»

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 липня 2018 року, ухваленого у складі суду судді Ж.І. Кордюкової, в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк (далі ПАТ «Державний ощадний банк») звернулося до суду з зазначеними вимогами в обґрунтування яких зазначило, що між ПАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № 281_199 від 08.10.2013 року. Відповідно до п.2.2. 2.5.1. кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику на умовах договору кредит у розмірі 200000,00 грн. на 180 місяців з терміном повернення кредиту не пізніше 06.10.2028 року, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 16 % річних на умовах та в строки, визначених договором.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, в якості забезпечення виконання позичальником обовязків за кредитним договором було укладено договір поруки між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 За договором поруки поручитель поручився перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У звязку з невиконанням боржником зобовязань станом на 05.02.2018 року виникла заборгованість за даним договором, яка складає 355647,33 грн. Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором про іпотечний кредит № 281_199 від 08.10.2013 року станом на 05.02.2018 року у сумі 355647,33 грн., яка складається: з боргу за кредитом в розмірі 190447,24 грн.; відсотків за кредитом з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року у сумі 110614,82 грн., інфляційних втрат банку з листопада 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати Кредиту у сумі 14037,49 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати відсотків за Кредитом у сумі 32521,06 грн., три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 03.11.2014 року по 04.02. 2018 року в сумі 2422,64 грн., три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.08.2014 року по 04.02.2018 року в сумі 5604,08 грн. та просив суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 5334,71 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 липня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до відповідачів задоволено. Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року у розмірі 355647,33 грн. з яких: борг за кредитом в розмірі 190447,24 грн.; відсотки за користування кредитом з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року в розмірі 110614,82 грн.; інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 14037,49 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 32521,06 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року в розмірі 2422,64 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року в розмірі 5604,08 грн. Суд стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати по 1778, 24 грн. з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 липня 2018 року та постановити нове, яким у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи вимоги позивача, суд послався на копію договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року за відсутності оригіналу кредитного договору. Суд першої інстанції відмовив ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про витребування доказів, оригіналу іпотечного кредиту. Обовязок надання оригіналів документів лежить на позивачеві, суд не врахував, що позивачем не було надано оригіналів документів та постановив судове рішення на підставі неналежних доказів.Копія договору про іпотечний кредит № 281_199 від 08.10.2013 року з відміткою «згідно з оригіналом 05.02.2018», яка не підтверджена оригіналом, яка надана позивачем є недопустимим і недостовірним доказом, а тому не повинна братись до уваги при прийняті рішення. Відповідач не має можливості надати вказані документи. Рішенням комісії МВС України від 13.10.2015 за № 19/1/Х111/147 ОСОБА_2 надано статус учасника бойових дій. Враховуючи вищезазначене та беручи де уваги факт безпосередньої участі майора поліції ОСОБА_5 у проведенні на території Луганської та Донецької області антитерористичної - операції, здійснити виїзд на територію, яка не підконтрольна українській владі, останній немає можливості, у звязку з тим, що такі дії створять реальну загрозу його життю па здоровю. Суд першої інстанції не вірно вказав у рішенні суду про те, що відповідач ОСОБА_2 не оспорював розрахунок кредитної заборгованості. Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні пояснювали суду свою незгоду з умовами наданого копії договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк» апеляційну скаргу не визнав, вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_4А, ОСОБА_4 не зявилися, про місце та час судового засідання повідомлені у визначеному законом порядку, а саме відповідно до ст.1-1 закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції».

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися до судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарг, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Задовольняючи заявлені вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованості по договору про іпотечний кредит №281_199 на користь позивача у розмірі 355647, 33 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази на підтвердження вказаної заборгованості.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено договірпро іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року, згідно якого, позивач надає позичальнику кредит у розмірі 200000,00 грн. із процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 16 % річних на строк 180 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту - не пізніше 06.10.2028 року для придбання майнових прав на об'єкт нерухомості за договором купівлі-продажу майнових прав.

Згідно п.2.1. вказаного договору банк здійснює надання кредиту одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування кредиту на рахунок продавця «1067 в ПАТ «КБ «Хрещатик», м. Луганськ, МФО 300670, код 19070492.

Згідно з платіжного доручення №281_199 від 08.10.2013 року ОСОБА_2 08.10.2013 року перерахував ТОВ «Нові технології» на рахунок № 1067 в ПАТ «КБ «Хрещатик», м. Луганськ, МФО 300670, код 19070492 кошти в сумі 2000000, 00 грн. за майнові права на квартиру відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 08.10.2013 року та договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року (т.с.1 а.с.40).

Згідно із п. 2.5.1. - 2.5.3. договорупро іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 16 процентів річних.

Сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником самостійно з урахуванням вимог п.3.3. договору - з розрахунку сплати позичальником 3% річних шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок та іншої частини нарахованих процентів з розрахунку 13% річних, які сплачуються позичальником самостійно, в тому числі за рахунок коштів, які будуть перераховані одержувачем на поточний рахунок, згідно з договором про надання часткової компенсації процентів.

Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором.

Відповідно до п. 3.3.3. вищевказаного договору, позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 1111,11 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк надалі в договореному порядку списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та сплати процентів позичальник зобов'язується здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором.

Згідно із п. 4.2.2. вищевказаного договору, банк має право при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, чи комісійними винагородами більше ніж на три місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Згідно із п. 4.3.3. вищевказаного договору, позичальник зобов'язаний у випадку порушення умов цього договору та/або документів забезпечення достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції) як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки.

З метою забезпечення належного виконання за вказаним договором між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 08.10.2013 року було укладено іпотечний договір , згідно якого предметом іпотеки є майнові права на обєкт нерухомості, будівництво якого на момент підписання цього договору не завершено.

З метою виконання зобовязання за договоромпро іпотечний кредит № 281_199 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4було укладено 08.10.2013 року договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання у тому ж обсязі, що і боржник.

19.06.2017 року відповідач ОСОБА_2 від ПАТ «Державний ощадний банк України» отримав вимогу про дострокове повернення кредиту за договором про іпотечний кредите №281_199 від 08.10.2013 року.

ПАТ «Державний ощадний банк України» на адресу поручителів направив вимогу про усунення порушень.

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У справі судом встановлено, що ОСОБА_2 належним чином не виконує зобов'язань за кредитним іпотечним договором, який був укладений між ним та ПАТ «Державний ощадний банк України», внаслідок чого утворилась заборгованість.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за іпотечним кредитом №281_199 від 08.10.2013 року станом на 05.02.2018 року існує заборгованість перед позивачем у загальній сумі 355647 грн. 33 коп., яка складається з: 143333, 39 грн. - борг по кредиту строковий, 47113, 85 грн. - борг по кредиту прострочений, 110614, 82 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 04.02.2018 року, 14037, 49 грн. - інфляційні втрати по простроченому основному боргу за період з 03.11.2014 року по 31.12.2017 року, 32521, 06 грн. - інфляційні втрати по прострочених відсотках за період з 01.08.2014 року по 31.12.2017 року, 2422, 64 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року, 5604, 08 грн. - три проценти річних по прострочених відсотках з 01.08.2014 року по 04.02.2018 року.

Колегія суддів судової палати зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено іпотечний кредитний договір, та на виконання вказаного договору було укладено між позивачем та відповідачами договір поруки. Та дійшов вірного висновку, що надані копії договору про іпотечний кредит, договору поруки у сукупності з іншими письмовими докази є належними та допустимими доказами.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, а саме оригіналів договорів, а тому не має підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач в позовній заяві зазначив, що оригінал договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року та оригінал договору поруки від 08.10.2013 року було передано на збереження до сховища будівлі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» у м. Луганську, будівля якого була захоплена незаконними збройними формуваннями.

Згідно розпорядження КМУ від 02.12.2015 року №1275-р м. Луганськ включено до переліку населених пунктів на території яких провадиться антитерористична операція.

З приводу захоплення майна позивач звертався до правоохоронних органів, та було порушено кримінальну справу, що підтверджується письмовими доказами ( т.с. 1 а.с.38, 39).

Позивачем на обґрунтування заявлених вимог до суду надано копії договору про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року, договору поруки від 08.10.2013 року, іпотечного договору. Надано розрахунок заборгованості (т.с.1 а.с.5-8), платіжне доручення № 281 від 08.10.2013 року, виписки по рахунку (т.с. 1 а.с. 40-66).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечує того, що між ним та позивачем було укладено договір про іпотечний кредит, не заперечує того, що ним виконувалися умови договору, він сплачував частково грошові кошти в рахунок погашення кредиту.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази на обґрунтування заявлених вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідач ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.

Згідно довідки від 23.05.2016 року №А-3546, яка досліджувалась судом першої інстанції, ОСОБА_2 в період з 10.07.2014 року по 07.11.2015 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілосності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Відповідно до довідки від 10.12.2018 року №А-14478 ОСОБА_2 в період з 10.07.2014 року по 07.11.2015 року, з 07.11.2015 року по 30.04.2018 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що сфера дії цього закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронні органи), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 такого змісту: «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває на час розгляду справи.

Встановивши, що ОСОБА_2 у період з 10 липня 2014 року по 30 квітня 2018 року приймав безпосередню участь в антитерористичної операції на території Луганської області, з метою виконання службових завдань, та враховуючи висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справ №306/1157/15-ц, колегія суддів вважає, що на ОСОБА_2 поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому заявлені вимоги банку щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами за вказаний період є такими, що не відповідають вимогам Закону.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Згідно розрахунку заборгованості за іпотечним кредитом №281_199 від 08.10.2013 року станом на 05.02.2018 року існує заборгованість перед позивачем у загальній сумі 355647 грн. 33 коп., яка складається з: 143333, 39 грн. - борг по кредиту строковий, 47113, 85 грн. - борг по кредиту прострочений, 110614, 82 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 04.02.2018 року, 14037, 49 грн. - інфляційні втрати по простроченому основному боргу за період з 03.11.2014 року по 31.12.2017 року, 32521, 06 грн. - інфляційні втрати по прострочених відсотках за період з 01.08.2014 року по 31.12.2017 року, 2422, 64 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року, 5604, 08 грн. - три проценти річних по прострочених відсотках з 01.08.2014 року по 04.02.2018 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом складає -190447, 24.грн.

Сума заборгованості за процентами нарахована з 08.10.2013 року по 03.02.2018 року. Оскільки вимоги позивача про стягнення відсотків за період з 10 липня 2014 року по 30 квітня 2018 року не підлягають задоволенню, то на користь позивача підлягають стягненню відсотки у сумі 5856, 53 грн. з 08.10.2013 року по.09.07.2014 року.

Оскільки за період 10 липня 2014 року по 30 квітня 2018 року не підлягають стягненню відсотки, то і підстав для стягнення сум інфляції по прострочених відсотках та 3% по прострочених відсотках не має.

На користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 14037,49 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року в розмірі 2422,64 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.06.2014 року по 04.02.2018 року - 452, 10 грн., інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати відсотків в розмірі 1053, 71 грн.

На підставі викладеного, рішення суду відповідно до вимог ч.2 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заявлених вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року у розмірі -214269, 71 грн. з яких: борг за кредитом в розмірі 190447, 24 грн.; відсотки за користування кредитом з 08.10.2013 року по 10.07.2014 року в розмірі 5856, 53 грн.; інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 14037,49 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року в розмірі 2422,64 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.06.2014 року по 04.02.2018 року - 452, 10 грн., інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати відсотків в розмірі 1053, 71 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подання позову до суду, за подання позовної заяви майнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п. п. 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

ПАТ «Державний ощадний банк України» сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 5334, 71 грн.

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до п.13 ст.5 закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Оскільки, позовні вимоги банку задоволено частково, то з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь банку підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1607, 03 з кожного.

Враховуючи, що апелянт ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а його апеляційна скарга задоволена частково, то з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 181, 58 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374,376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 липня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення яким заявлені вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстровані: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», , заборгованість за договором про іпотечний кредит №281_199 від 08.10.2013 року у розмірі -214269 ( двісті чотирнадцять тисяч двісті шістдесят девять ) грн. 71 коп. з яких: борг за кредитом в розмірі 190447, 24 грн.; відсотки за користування кредитом з 08.10.2013 року по 10.07.2014 року в розмірі 5856, 53 грн.; інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 14037,49 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 04.02.2018 року в розмірі 2422,64 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.06.2014 року по 04.02.2018 року - 452, 10 грн., інфляційні втрати банку з листопада 2014 року по грудень 2017 року за прострочення сплати відсотків в розмірі 1053, 71 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 607, 03 грн. з кожного.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 3 181, 58 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді : Є.В. Коротенко

ОСОБА_6