Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 428/1720/18
Провадження № 22-ц/810/283/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Назарової М.В., Яреська А.В.

за участю секретаря судового

засідання: ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

учасники справи:

позивач: ОСОБА_5

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 червня 2018 року (постановленого у складі судді Юзефовича І.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_5 (далі позивач) звернулася до суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі відповідач ТОВ «Порше Мобіліті»), третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі № 872 .

Позов мотивовано тим, що 26 грудня 2011 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та позивачем укладено кредитний договір № 50002873, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 134033 грн.84 коп., що за курсом Національного банку України еквівалентно 16681,25 доларів США строком на 60 місяців.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 12 січня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та позивачем укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстр № 45, за умовами якого нею в заставу ТОВ «Порше Мобіліті» передано транспортний засіб марки "VOLKSWAGEN", модель POLO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно позивача з метою задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу), штрафних санкцій.

Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог статей 87,88 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріус не надав належну оцінку правомірності вимог ТОВ «Порше Мобіліті», відповідачем неправомірно нараховані суми штрафних санкцій за період з 26 грудня 2011 року по 27 квітня 2015 року. При цьому, позивач зауважив, що не отримував вимоги від ТОВ «Порше Мобіліті» про дострокове погашення усієї суми заборгованості за кредитним договором, зазначеної у спірному виконавчому написі.

За наведених обставин позивач вважає, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 червня 2018 року позов ОСОБА_5 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за № 872, яким підлягає стягненню з ОСОБА_5 належний їй предмет застави автомобіль марки "VOLKSWAGEN", модель POLO, номер шасі (кузова, рами) - VIN-WVWZZZ6RZCY536949 WVWZZZ6RZCY536949, обєм двигуна 1390 куб.см., рік випуску 2011, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржником здійснено всі дії передбачені статтями 87,88,89 Закону України "Про нотаріат", подано усі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а нотаріусом в свою чергу дотримано вимоги Закону України "Про нотаріат". Також апелянт зазначає, що боржником було отримано вимогу про дострокове погашення боргу, про що свідчить повідомлення ТОВ "Експрес Мото Україна". Крім того, вважає, що судом першої інстанції невірно визначений порядок розрахунку сплати платежів.

Відзив позивача на апеляційну скаргу мотивований тим, що рішення ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, із урахуванням всіх фактичних обставин справи в межах наданих судом повноважень, вірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного по суті рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник ТОВ «Порше Мобіліті» ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з"явилася, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи і в установленому законом порядку.

Представник позивача у судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, просив рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 червня 2018 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на заставне майно позивача з метою задоволення вимог відповідача у розмірі заборгованості за кредитним договором, нотаріус належним чином не переконалась у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, зокрема нотаріусом не враховано положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», що є порушенням норм чинного законодавства та підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд погоджується з правильністю такого висновку, виходячи з наступного.

Встановлено, що 26 грудня 2011 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 50002873, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 134033 грн.84 коп., що за курсом Національного банку України еквівалентно 16681,25 доларів США зі сплатою 9,90 % річних за користування кредитом строком на 60 місяців на придбання автомобіля.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором, сторонами 12 січня 2012 року укладено договір застави транспортного засобу посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстр № 45.

У звязку з порушенням позивачем умов кредитного договору та існування простроченої заборгованості, ТОВ «Порше Мобіліті» зазначило, що направило боржнику повідомлення від 05 жовтня 2015 року про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості, у якому заборгованість позивача становить 264 880,28 грн., у тому числі: дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 4969,65 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді ОСОБА_9» складає 105 028,58 грн., несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 133564,00 грн., штрафні санкції відповідно до п.8.3 Договору 25199,96 грн., витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості позичальника у відповідності до Договору 1087,74 грн., штраф за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15% від суми кредиту -0,00 грн., компенсація страхових платежів відповідно до ст.5.6 Договору - 0,00 грн.

Згідно повідомлення ТОВ «Експрес Мото Україна» від 14 березня 2016 року №104 (75) відправлення від відправника ТОВ «Порше Мобіліті» було доставлено 01 березня 2016 року.

28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис № 872 про звернення стягнення на заставлене майно позивача з метою задоволення вимог ТОВ "Порше Мобіліті" у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та сума основного боргу) у розмірі 133564,00 грн., штрафних санкцій за вимогами щодо сплати - 25199,95 грн., суми кредиту до повернення - 125 911,05 грн., штраф у розмірі 20% від суми кредиту - 26806,77 грн.

09 серпня 2017 року Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відкрив виконавче провадження за спірним виконавчим написом від 28 квітня 2016 року.

За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

У частині першій статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон № 1255-IV) передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Статтею 26 Закону № 1255-IV визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним - Законом № 1255-IV.

При цьому частинами першою, третьою статті 24 Закону № 1255-IV установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

Ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Процедуру вчинення виконавчого напису врегулювано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі- Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Відсутність у Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону № 1255-IV щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденyого строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки в разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його не скасовано виданим пізніше загальним актом.

Тобто, в цьому випадку необхідно дотримуватися вимог Закону № 1255-IV. Встановлення нотаріусом на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача не містить такої інформації або стягувач не надав необхідних документів, що підтверджують зазначені обставини, перешкоджає вчиненню нотаріусом виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).

Як убачається із позовної заяви, позивач оспорює суму нарахувань штрафних санкцій за період з 26 грудня 2011 року по 27 квітня 2015 року, посилаючись на те, що нотаріусом не враховано положення ч.1 ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якого на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінету Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінету Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та /або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно копії паспорту позивача, місце реєстрації останньої є місто Луганськ, вул. Планова, 93. Відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р місто Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, сума штрафу, яка нарахована позивачем відповідачу за період з 26 грудня 2011 року по 27 квітня 2015 року, з урахуванням положень ч.1 ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не є безспірною.

Крім того, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

При цьому, згідно графіку погашення кредиту, наявного в матеріалах справи (а.с.63-65), датою сплати щомісячного платежу у сумі 2481,26 грн. є 15 число кожного місяця, починаючи з 15 січня 2012 року, тобто днем, коли ТОВ «Порше Мобіліті» довідалося або повинно було довідатися про порушення свого права є наступний після настання сплати чергового платежу. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено 28 квітня 2016 року, а ТОВ «Порше Мобіліті» нарахована заборгованість за період з 26 грудня 2011 року по 27 квітня 2015 року, тобто більш ніж три роки з дня виникнення права вимоги стосовно сплати окремих платежів, що також вказує на те, що сума боргу не є безспірною.

Також позивачем оспорюється обставини отримання повідомлення про дострокове повернення кредиту.

Так, згідно повідомлення ТОВ «Експрес Мото Україна» від 14 березня 2016 року №104 (75) відправлення від відправника ТОВ «Порше Мобіліті» було доставлено 01 березня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржником було отримано вимогу про дострокове погашення боргу за кредитним договором, оскільки повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, до уваги не приймаються, бо повідомлення ТОВ «Експрес Мото Україна» від 14 березня 2016 року всупереч пункту 106 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, є неналежним доказом, оскільки в ньому немає підпису отримувача ОСОБА_5

Крім того, згідно відповіді ТОВ «Експрес Мото Україна» від 21 березня 2018 року № 29/1 інформація щодо будь- якої співпраці ТОВ «Експрес Мото Україна» з ОСОБА_5 відсутня, тому надати інформацію, повязану із доставкою відправлення станом на 01 березня 2016 року ТОВ "Експрес Мото Україна" не має можливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно визначений порядок розрахунку сплати платежів, до уваги не приймаються, оскільки згідно з графіком погашення кредиту, датою платежу є 15 число кожного місяця, починаючи з 2012 року. (а.с.63-65).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки відсутня безспірність заборгованості боржника, останній не отримував повідомлення про дострокове погашення боргу, та стягувачем не зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що є порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів судової палати вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений 17 грудня 2018 року.

Головуючий Н. В. Стахова

Судді: М. В. Назарова

ОСОБА_10