Справа № 428/3894/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (місце проживання: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 16-А, будинок 52) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4 (місце проживання: Україна, АДРЕСА_1), ОСОБА_5 міської ради (місцезнаходження: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32-А) про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 27 січня 1998 року, право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_2, посилаючись на наступне.

27 січня 1998 року померла баба позивача - ОСОБА_6, якій на праві приватної власності належала 1/2 частка квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_2, та яку вона заповіла своєму онуку (відповідачу по справі) ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_6, батько позивача ОСОБА_7, який помер 29 березня 2017 року, отримав 1/6 частку квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_2, за рішенням суду. Позивач має 2/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_2, а відповідач не прийняв спадщину на іншу 1/3 частку цієї квартири. ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно після смерті її батька, але їй було відмовлено у здійсненні відповідної нотаріальної дії, оскільки у спадкодавця законом ОСОБА_7, на момент звернення позивача до приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, відсутній правовстановлюючий документ на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, які викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 05 липня 2018 року заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що можливо його батько в його інтересах в місті Луганську займався питанням прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6. Додатково пояснив, що жодних доказів вказаної версії у нього немає і не було, на момент смерті ОСОБА_6 він з нею за однією адресою не проживав та зареєстрований не був, особисто він до нотаріуса не звертався, доказів уповноваження батька на звернення від його імені до нотаріуса у нього немає. Більш того, він навіть не впевнений в чиїх саме інтересах його батько звертався до нотаріуса та чи звертався його батько до нотаріуса взагалі.

В судовому засіданні 17 липня 2018 року відповідач ОСОБА_4 присутній не був, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_5 міської ради не зявився, проте надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_3 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» від 09 листопада 1993 року згідно з розпорядженням (наказом) № 38 від 28 жовтня 1993 року.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії ВА № 844368, виданого Дебальцівським МВ УМВС України в Донецькій області від 23.08.1997 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 12.09.2003 року за адресою: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 16-А, будинок 52.

Згідно із копією заповіту, посвідченого 11 липня 1995 року державним нотаріусом ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_9 № 1/4316 ОСОБА_6, заповіла своєму онуку ОСОБА_4, квартиру, яка розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 129444, виданого 28 січня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_5 міськвиконкому, ОСОБА_6 померла 27 січня 1998 року у місті Сєвєродонецьку Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 113.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого завідуючою ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_9 № 1-2687 від 13 липня 2002 року вбачається, що ОСОБА_7 отримав у спадок після смерті ОСОБА_6, померлої 27 січня 1998 року, 1/6 частку квартири, яка розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_2. У вищевказаному свідоцтві про право на спадщину також вказано, що 1/3 частка квартири залишається відкритою на користь іншого спадкоємця.

Згідно із копією заповіту, посвідченого 10 лютого 2017 року державним нотаріусом Першої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 № 2-147, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, усе своє майно, де б воно не було із чого воно б не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 498540, виданого 30 березня 2017 року ОСОБА_5 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_7 помер 29 березня 2017 року у місті Сєвєродонецьку Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 532.

Відповідно до копії спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_8 під № 97/2017 щодо майна померлого 29 березня 2017 року ОСОБА_7, 14 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого 29 березня 2017 року ОСОБА_7.

07 жовтня 2017 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 на 2/3 частки спірної квартири.

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_8 № 2735 від 07 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала у спадок після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого 29 березня 2017 року, 2/3 частки квартири, яка розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

22 березня 2018 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 на 1/3 частку спірної квартири.

Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 22 березня 2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на майно після смерті її батька - ОСОБА_7, померлого 29 березня 2017 року, на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_2. Вказану постанову приватний нотаріус обґрунтовує тим, що відсутнє підтвердження факту належності спадкодавцю ОСОБА_7 вищевказаного нерухомого майна, що суперечить статті 46 Закону України «Про нотаріат» та главі 7 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій.

З копії листа приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_8 на імя Першої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори № 18/02-14 від 09 січня 2018 року вбачається, що Першою ОСОБА_5 державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 211/1998 після матері ОСОБА_7 ОСОБА_6, померлої 27 січня 1998 року. Спадщину ОСОБА_7 після померлої ОСОБА_6 фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Згідно із копією листа в.о. завідувача Першої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_11 «Щодо надання інформації» № 14/01-16 від 16 січня 2018 року, відповідь щодо спадкової справи за № 211/1998 після смерті ОСОБА_6, померлої 27 січня 1998 року, не має можливості надати, так як вищезазначена спадкова справа знаходиться у Луганському обласному нотаріальному архіві за адресою: Україна, Луганська область, місто Старобільськ, вулиця Миру, будинок 3.

Відповідно до копії листа Луганського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Луганській області «Відповідь на запит щодо надання інформації» № 199/01-20 від 20 лютого 2018 року, сам архівний фонд, всі справи в тому числі і спадкова справа після померлої 27 січня 1998 року ОСОБА_6, яка була заведена Першою ОСОБА_5 ДНК Луганської області за № 211/1998, знаходиться в місті Луганську, на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, тому на сьогоднішній день надати інформацію неможливо.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із абзацом 2 пункту 12 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Із змісту домової книги для прописки громадян в квартирі АДРЕСА_4 вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були зареєстровані станом на 27 січня 1998 року (день смерті ОСОБА_7М.) за вказаною адресою. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 також визнав, що станом на день смерті ОСОБА_6, ОСОБА_7 проживав та був зареєстрований разом з нею.

Отже, ОСОБА_7 як син ОСОБА_6 прийняв спадщину після її смерті в порядку ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у звязку із чим станом на день його смерті йому належала вся спірна квартира. Доказів того, що будь-які інші особи прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 до суду надано не було. Версія відповідача ОСОБА_4 про те, що його батько можливо займався прийняттям спадщини від його імені не підтверджена жодними доказами. При цьому, сам відповідач ОСОБА_4 не впевнений в тому, чи займався його батько оформленням прав на спадщину взагалі, а якщо і займався то в чиїх інтересах та від якого імені.

Суд також враховує, що станом на день смерті ОСОБА_6 27 січня 1998 року відповідач ОСОБА_12 був повнолітнім та не міг прийняти спадщину в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позові в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені в судовому засіданні письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим позовна заява ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що цей спір виник не з вини відповідачів, а отже стягнення судових витрат з ОСОБА_5 міської ради або ОСОБА_4 буде несправедливим.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії ВА № 844368, місце проживання: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 16-А, будинок 52, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлого 29 березня 2017 року, право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 17 липня 2018 року.

Суддя Д.Б. Баронін