Справа№ 505/2369/18
Провадження № 2-з/505/16/2018
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

03.10.2018 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Івінського О.О.

розглянувши в м. Подільську Одеської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Подільської міської ради Одеської області в особі реєстраційного відділу управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та міської ради про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, та просить поновити строк для звернення до суду з вказаним позовом, визнати недійсним та скасувати договір дарування квартири №31 по вул. Мельниченка (до перейменування вул. Калініна), 122 в м. Подільську (до перейменування м. Котовськ) Одеської області, який укладений 11.05.2006 року, за яким позивач подарував відповідачці вищезазначену квартиру. Крім того, просить скасувати право власності ОСОБА_2 та реєстрацію права власності на зазначену квартиру та поновити право власності за позивачем.

Також позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №31, по вул. Мельниченка (до перейменування вул. Калініна), 122 в м. Подільську (до перейменування м. Котовськ) Одеської області, яка належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, на підставі договору дарування від 11.05.2006 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Подана заява відповідає вимогам щодо забезпечення доказів, які містяться у Главі 10 ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо визнання недійсним та скасування договору дарування квартири від 11.05.2006 року, загальною площею 31,3 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Подільськ (до перейменування м. Котовськ), вул. Мельниченка (до перейменування вул. Калініна) 122, кв.31.

У заяві ОСОБА_1 посилається на те, що до нього звертались особи ромської відповідальності з вимогою за незначне матеріальне відшкодування відмовитись від позовних вимог. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачка має намір відчужити квартиру.

Оскільки нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Подільськ (до перейменування м. Котовськ), вул. Мельниченка (до перейменування вул. Калініна) 122, обєкт нерухомого майна квартира №31, є предметом спору між сторонами, вказане свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст.2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було

порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі щодо визнання недійсним та скасування договору дарування квартири та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно, є взаємопов'язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідачка зможе здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачки на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача, оскільки позивач посилається саме на порушення його права власності на спірне приміщення.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв'язку між заходом забезпечення позову (накладення арешту на спірне нерухоме майно) та предметом позовних вимог про скасування права власності та реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе накласти арешт на квартиру №31, загальною площею 31,3 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Подільськ (до перейменування м. Котовськ), вул. Мельниченка (до перейменування вул. Калініна), будинок №122.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-154, 259, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на обєкт нерухомого майна: квартира №31 загальною площею 31,3 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, м. Подільськ (до перейменування м. Котовськ), вул. Мельниченка (до перейменування вул. Калініна), будинок №122, яка на підставі договору дарування від 11.05.2006 року, належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Копію цієї ухвали направити для виконання Подільському міжрайонному відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, про хід виконання якої інформувати суд та сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в порядку передбаченому ст.ст.354-356 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

С у д д я ОСОБА_3