22-ц/775/451/2018(м)
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року Єдиний унікальний номер 263/7159/17

Апеляційний суд Донецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Гаврилової Г.Л., Попової С.А.,

секретар - Сидельнікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Металпромресурс» в особі представника ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 квітня 2018 року, у складі судді Папаценка П.І., повний текст складено 24 квітня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Металпромресурс»,

треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

про зняття арешту з майна та зобов'язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_2, в особі свого представника ОСОБА_8 звернулась до суду із даним позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Металпромресурс» (далі - ТОВ «ФПГ Металпромресурс»), в якому просила зняти арешт з нерухомого майна, яке складається з ? частини нежитлового приміщення, загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, літ. А-2, реєстраційний номер № 20403827, накладений головним державним виконавцем Балдинюком М.Ю. в рамках виконавчого провадження ВП № 53243894 та зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області здійснити дії по видаленню з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження № 19365963 від 09 березня 2017 року, відносно нерухомого майна, а саме, ? частини нежитлового приміщення загальною площею 3905,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, А-2, реєстраційний номер нерухомого майна № 20403827.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить нерухоме майно: ? частина нежитлового приміщення, загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, літ. А-2 на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 16 грудня 2014 року у справі № 263/11247/14-ц та витягу № 32456546 від 20 січня 2015 року. При зверненні до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно нею було виявлено наявність обтяження на вказане належне їй майно, накладене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Балдинюком М.Ю. на підставі постанови про арешт майна боржника серії ВП № 53243894 від 16 січня 2017 року, яким також був внесений відповідний запис про обтяження до реєстру 9 березня 2017 року за № 19365963. При цьому державним виконавцем зазначено, що особою, майно якої обтяжується - є ОСОБА_3 Отже, державний виконавець не пересвідчився щодо належності майна, наклав арешт на нерухоме майно власник якого не є боржником чи стороною виконавчого провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 квітня 2018 року, з урахуванням виправлення описки на підставі ухвали цього ж суду від 23 квітня 2018 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Знято арешт з нерухомого майна, а саме ? частини нежитлового приміщення, загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 літ А-2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 23, номер об'єкта в РПВН:20403827, власником якої є ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, накладеного Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдинюк М.Ю. на підставі постанови про арешт майна боржника серії ВП № 53243894 від 16.01.2017 року, номер запису про обтяження № 19365963 від 9.03.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду не погодився відповідач ТОВ «ФПГ«ФПГ Металпромресурс», в особі представника ОСОБА_1, посилаючись в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Зокрема зазначає, що судом не було належним чином досліджено і проаналізовано того факту, хто є власником спірної ? частки нежитлової будівлі, що призвело до необґрунтованого та незаконного рішення, безпідставного захисту прав власника ОСОБА_2, враховуючи той факт, що відповідно до дублікату договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 05.10.2007 року, розташованого за адресою АДРЕСА_1, літ «А-2», ОСОБА_3 здійснив відчуження користь ОСОБА_10, державну реєстрацію права власності якого хоча й не було проведено, проте цей факт не позбавляє вказану особу цього права.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржник має певні майнові права щодо спірного майна, а відтак, державний виконавець діяв у повній відповідності із вимогами закону та з метою забезпечення реального виконання рішення.

Позивач дійшла помилкового висновку щодо порушення державним виконавцем її права власності посилаючись на те, що останнім обрано заходи по винесенню постанови про опис та арешт майна позивача з порушенням вимог законності та права позивача на «мирне володіння майном», ототожнив постанови про арешт майна від 16.01.2017 року, що була винесена з метою забезпечення реального виконання рішення суду під час відкриття виконавчого провадження та постанову про опис та арешт майна, що є окремим документом та виноситься на етапі здійснення процедури звернення стягнення на майно боржника.

Обґрунтовуючи позов, позивач безпідставно послалась на положення ст. 393 ЦК України, оскільки постанова державного виконавця не є нормативним актом у розумінні вказаної статті , а обраний нею спосіб захисту не відповідає процесуальним нормам права.

При розгляді справи судом не враховано роз'яснень наведених в п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», не навів у рішенні мотивів з яких ним не прийнято до уваги доводи відповідача - ТОВ «ФПГ Металпромресурс»; в резолютивній частині рішення не зазначена вартість майна з якого знімається арешт та на чию користь.

На виконання положень ст. 360 ЦПК України представником відповідача до апеляційного суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги жодним чином не впливають на законність рішення суду першої інстанції. Правовідносини, які виникли між ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» та ОСОБА_3 жодним чином не стосується ОСОБА_2

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності позивача, відповідача ОСОБА_3 та третіх осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи. Позивач та відповідач ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» повідомлені відповідно до положень ч.5 ст.130 ЦПК України через своїх представників (т.2 а.с. 237), відповідач ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7 - шляхом направлення повістки про виклик до суду, треті особи- Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_11 - телефонограмою, про що свідчать записи в книзі телефонограм апеляційного суду за №№ 1369, 1370 (т. 2 а.с. 249,250).

Від ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (т.3 а.с.1-3).

В апеляційному суді представник відповідача ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» - ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 здійснив відчуження позивачу ? частку нежитлового приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_1, літ «А-2», на підставі рішення суду, яке не скасовано на час розгляду справи, але його законність оскаржується в судовому порядку. Крім того в матеріалах справи мається копія дублікату договору купівлі-продажу від 5 жовтня 2007 року, на підставі якого ОСОБА_10 придбав у ОСОБА_3 вказане нежитлове приміщення, і суд не дав оцінку цим обставинам. Позивач не є боржником за виконавчим листом, за яким відкрито виконавче провадження та накладено обтяження на ? частину вказаного нежитлового приміщення.

Представник позивача - ОСОБА_8 в апеляційному суді пояснив, що накладаючи обтяження на ? частку нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1, літ «А-2», державний виконавець не пересвідчився, що майно належить боржнику ОСОБА_3, керувався не тим розділом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внаслідок чого наклав арешт на майно, яке належить позивачу, чим було обмежено її права, як власника цього майна. Майнові права ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» не порушені, оскільки борг забезпечений іпотекою нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1, літ «А-3», загальною площею 909 кв.м. Обставини щодо відчуження ОСОБА_3 в 2007 році спірного нежитлового приміщення особі ОСОБА_10, на що посилався в суді представник відповідача ТОВ «ФПГ «Металпромресурс», надав копію дублікату договору купівлі-продажу, перевірялися судом, та цей факт не знайшов свого підтвердження.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача ТОВ «ФПГ «Металпромресурс» - ОСОБА_1, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалили нове про відмову у задоволенні позову, заперечення представника позивача - ОСОБА_8, який просив апеляційну скаргу відхилити, перевіривши матеріали справи, дослідивши правову справу на АДРЕСА_1 Р № 20403827, реєстраційну справу № 23, матеріали інвентарної справи № 44047 по АДРЕСА_1, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що при примусовому виконанні судового рішення про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_3 головний державний реєстратор Балдинюк М.Ю., як державний реєстратор безпідставно наклав арешт та ним внесені до реєстру відомості про обтяження майна, яке не належить боржнику у виконавчому провадженні, а належить іншій особі, яка його набула та зареєструвала у визначеному законом порядку. При цьому він використав розділ з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, який містить неактуальну інформацію про власника майна, а саме інформацію про попередніх власників.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині зняття арешту з ? частки нежитлового приміщення, загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна : 23, номер об'єкта в РПВН: 20403827, суд виходив з того, що власником вказаної частки є ОСОБА_2, і саме на це майно головний державний виконавець Балдинюк М.Ю., як державний реєстратор, на підставі постанови про арешт майна боржника серії ВП № 53243894 від 16.01.2017 року здійснив запис про обтяження у вигляді арешту вказаного майна за № 19365963 від 9.03.2017 року. Позивач ОСОБА_2 не є боржником у виконавчому провадженні та є власником майна, на яке накладений арешт. Її право власності документально підтверджене та підстав вважати, що воно не визнається чи оспорюється співвласниками, має. А тому право ОСОБА_2 щодо мирного володіння своєю власністю підлягає судовому захисту, оскільки вона вправі вимагати зняття арешту з належного їй майна в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області запису про обтяження, суд виходив з того, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», саме до повноважень виконавця відноситься дії щодо зняття арешту з майна у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника.

З висновком суду щодо безпідставного накладення державним виконавцем арешту та внесення до реєстру відомості про обтяження майна, яке не належить боржнику ОСОБА_3 у виконавчому провадженні, а належить позивачу ОСОБА_2 та необхідності зняття арешту з належного їй на праві власності майна, не можна не погодитися враховуючи наступне.

В статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 7 вересня 2007 року у цивільній справі № 2-4012/2007 року, яке набрало чинності 17 вересня 2007 року, за ОСОБА_3 визнане право власності на двоповерхове нежитлове приміщення (магазин), літ.«А-2», загальною площею 3905,7 кв.м., що розташовано в АДРЕСА_1 (т.2 а.с.58).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16050153 від 25 вересня 2007 року, Маріупольським бюро технічної інвентаризації на підставі наведеного рішення суду, за ОСОБА_3, як єдиним власником, зареєстровано право власності на вказане нежиле приміщення, з реєстраційним номером майна 20403827 (т.2 а.с. 59).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2007 року у цивільній справі № 2-4538, що набрало законної сили 16 жовтня 2007 року, визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 8 жовтня 2007 року, та визнано право власності на двоповерхове нежитлове приміщення (магазин) , літ.«А-2», загальною площею 3905,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, за: ОСОБА_7 на ? частку; за ОСОБА_6 на ? частку; за ОСОБА_5 на 1/8 частку; за ОСОБА_4 на 1/8 частку; та за ОСОБА_3 на ? частку (т.2 а.с. 60-61).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16359144 від 22 жовтня 2007 року, Маріупольським бюро технічної інвентаризації на підставі ухвали суду від 10 жовтня 2007 року у цивільній справі № 2-4538 зареєстровано 22 жовтня 2007 року право власності на вказане нежиле приміщення, з реєстраційним номером майна: 20403827, за: ОСОБА_7 на ? частку; за ОСОБА_6 на ? частку; за ОСОБА_5 на 1/8 частку; за ОСОБА_4 на 1/8 частку; за ОСОБА_3 на ? частку (т. 2 а.с. 62).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 16 грудня 2014 року у цивільній справі № 263/11247/14-ц визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якою припинено право власності ОСОБА_3 на ? частку двоповерхового нежитлового приміщення (магазин), літ. «А-2», загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнано право власності на цю частку за ОСОБА_2 (т.1 а.с.7,8).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером витягу 32456546 від 20 січня 2015 року, Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області на підставі ухвали суду від 16 грудня 2014 року у цивільній справі № 263/11247/14-ц зареєстроване 20 січня 2015 року право власності ОСОБА_2 на ? частку нежитлового приміщення, літ. «А-2», загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 23 (т.1 а.с.9,10).

Відомості про право власності ОСОБА_2 містяться в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за місцезнаходженням: АДРЕСА_1, будівля А-2, за номером інформаційної довідки: 115386020, з датою формування 26 лютого 2018 року, згідно якої, за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 23 значиться нежитлове приміщення, загальною площею 3905,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, номер об'єкта в РПВН: 20403827, в розділі «Актуальна інформація про право власності» власником ? частки зазначена ОСОБА_2, з датою державної реєстрації 20 січня 2015 року (т.2 а.с.4-6).

Відомості щодо права власності на ? частку нежитлового приміщення, літ. «А-2», загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 перевірялись і апеляційним судом.

Відповідно до інформаційних довідок щодо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 23, за номером інформаційної довідки 129922046, з датою формування 6 липня 2018 року ( т.2 а.с.168 -171), та щодо об'єкта нерухомого майна за місцезнаходженням: АДРЕСА_1, будівля А-2, за номером інформаційної довідки: 129927356, з датою формування 6 липня 2018 року (т.2 а.с. 172 -181), за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 23 значиться нежитлове приміщення, загальною площею 3905,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, номер об'єкта в РПВН: 20403827, в розділі «Актуальна інформація про право власності» власником ? частки зазначена ОСОБА_2, з датою державної реєстрації 20 січня 2015 року .

Разом з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за номером інформаційної довідки: 129935458, з датою формування 6 липня 2018 року (т.2 а.с. 182 -184) щодо суб'єкта - ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1 (пошук проведено за повним спів падінням) відносно майна, розташованого Донецька обл., АДРЕСА_1, відомостей щодо права власності останнього на об'єкта нерухомого майна: 23, загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, номер об'єкта в РПВН: 20403827, не міститься

Отже, доводи апеляційної скарги відносно того, що судом належним чином не було досліджено та проаналізовано того факту, хто є власником спірної ? частки вказаної нежитлової будівлі і відносно того, що у ОСОБА_3, який є боржником у виконавчому провадженні ВП № 53243894, відкритого 16 січня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдинюком М.Ю. (т.1 а.с.128), є певні майнові права щодо спірного майна, є безпідставними.

Судом першої інстанції перевірялась інформація, яка міститься в наданих до матеріалів справи представником відповідача ТОВ «ФПГ Металпромресурс» копії дублікату договору купівлі продажу нежитлового приміщення літ. А-2, загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 5 жовтня 2007 року, виданого приватним нотаріусом Ніколаєнко Т.І. 9 грудня 2009 року (дублікат зроблено на спеціальному бланку нотаріальних документів ВМЕ № 997188), відповідно до якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_10 вказане нежитлове приміщення, та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого за ОСОБА_10 на підставі вказаного дублікату договору купівлі - продажу нежитлового приміщення 15 грудня 2009 року було зареєстровано право власності на вказане нежитлове приміщення ( т. 1 а.с.244, 245).

Оригінали вказаного дублікату договору купівлі-продажу та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно суду першої інстанції та апеляційному суду надані не були.

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Ніколаєнко Т.І. від 2 квітня 2018 року № 47/01-16 (т.2 а.с.40), договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від 5 жовтня 2007 року за реєстром № 1571 між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_10 нею не посвідчувався, дублікат цього договору від 9 грудня 2009 року не видався, спеціальний бланк нотаріальних документів ВМЕ 997188 не отримувався.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів 129073219 сформованої 30 березня 2018 року, бланк за серією та номером ВМЕ 997188 був отриманий приватним нотаріусом ОСОБА_14 29 травня 2009 року та використаний 9 грудня 2009 року (т.2 а.с.41).

З дослідженої судом першої інстанції та апеляційним судом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, щодо нежитлового приміщення, літ. «А-2», загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка міститься в інформаційних довідках ( т.1 а.с.11 - 14, 83 -92, 108 - 119, 137 -140, 157 -164, т.2 а.с.4-6, 168 235), не вбачається відомостей про реєстрацію права власності за ОСОБА_10 на спірне нежитлове приміщення як на підставі договору купівлі продажу від 5 жовтня 2007 року, номер за реєстром 1571, так і на підставі дублікату цього договору від 9 грудня 2009 року , номер за реєстром 2861.

Досліджені судом першої інстанції та апеляційним судом матеріали правової справи на будинок « АДРЕСА_1 р № 20403827, також не містить відомостей про реєстрацію права власності за ОСОБА_10 на спірне нежитлове приміщення на підставі вказаних договору купівлі- продажу та дублікату цього договору.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо безпідставного захисту прав власника ОСОБА_2, з посиланням на те, що ОСОБА_3 здійснив відчуження спірного нерухомого майна ОСОБА_10

Згідно заяви представника ПАТ «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2016 року, останній звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 22.06.2016 року № 263/10469/15-ц, виданого Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 39 від 4 серпня 2006 року в сумі 604839,35 доларів США (т.1 а.с. 125-127).

На виконання вказаної заяви та виконавчого листа, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдинюк М.Ю. постановою від 16 січня 2017 року відкрив виконавче провадження серії ВП № 53243894 та того ж дня постановою наклав арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 18408984,33 грн.(т.1 а.с.128, 131).

Згідно ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10.02.2017 року у справі № 263/10469/15-ц (провадження № 263/31/2017) замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа по справі № 263/10469/15-ц з ПАТ «ПУМБ» на ТОВ «ФПГ Металпромресурс» (т.1 а.с. 153).

За заявою представника ТОВ «ФПГ Металпромресурс» про заміну сторони у виконавчому провадженні ВП № 53243894 від 23 лютого 2017 року, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдинюк М.Ю. постановою від 6 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 53243894 замінив стягувача з ПАТ «ПУМБ» на ТОВ «ФПГ Металпромресурс» (т.1 а.с.151,152,155).

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, за номером 82107098, з датою формування 10 березня 2017 року, яка була надана суду головним державним виконавцем Балдинюк М.Ю., за параметрами запиту: «Права власності, інші речові права, іпотека, обтяження; фізична особа ОСОБА_3.» містить актуальну інформацію про об'єкт нерухомого майна: відносно ? частки нежитлового приміщення, загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з реєстраційним номером майна 20403827, відповідно до якої головний державний виконавець Балдинюк М.Ю., як державний реєстратор, на підставі постанови про арешт майна боржника серії ВП № 53243894 від 16 січня 2017 року здійснив 9 березня 2017 року запис про обтяження у вигляді арешту вказаного майна за № 19367665 (спеціальний розділ), при цьому ОСОБА_3 є особою, майно якого обтяжується (т.1 а.с.83 -92, 160-161).

Разом з тим , зазначена інформаційна довідка, яка була сформована державним виконавцем та накладено обтяження на ? частку нежитлового приміщення, загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з реєстраційним номером майна 20403827, не містить актуальної інформації про право власності на вказану частку нежитлового приміщення.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що державний виконавець Балдинюк М.Ю., як державний реєстратор, 9 березня 2017 року здійснив запис про обтяження у вигляді арешту спірного майна, як таке, що належить ОСОБА_3, в той час, коли з 20 січня 2015 року зареєстроване право власності ОСОБА_2 на ? частку нежитлового приміщення, літера «А-2», загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 23, номер об'єкта в РПВН: 20403827, яка не є боржником у виконавчому провадженні серії ВП № 53243894.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права..

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності ОСОБА_2 зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Судові рішення, на підставі яких набули право власності на спірне нежитлове приміщення ОСОБА_3, а в подальшому позивач ОСОБА_2, не скасовані на час розгляду справи як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, є чинними. Підстав вважати, що воно не визнається чи оспорюється співвласниками, немає.

Обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права узгоджується з положеннями ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та роз'ясненнями, наведеними в п. 2, п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова № 5), відповідно до яких, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про знаття з нього арешту; позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлено власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту.

Обтяження, на належну позивачу спірну часту нерухомого майна, було накладено державним виконавцем на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: ВП № 53243894 від 16 січня 2017 року

Саме з вимогами про зняття арешту ОСОБА_2, як власник майна, на яке накладено зазначене обтяження, остання звернулася до суду.

Оскільки остання набула право власності на вказану вище спірну частку нерухомого майна, її право власності зареєстровано у встановленому законом порядку, та у даному випадку не вимагається визнання за нею права власності, не зазначення у рішенні вартість майна, з якого знімається арешт та на чию користь, про що роз ясно в п.19 постанови № 5, не свідчить про незаконність або неправильність рішення суду.

Задовольняючи позов про зняття арешту з майна, суд дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку і з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Судом враховано, що позивач набула право власності на спірний об'єкт нерухомого майна на підставі судового рішення та зроблено правильний висновок, що її право власності не може бути обмежено шляхом накладення арешту за боргами іншої особи.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на поданих сторонами доказах та відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування позивачкою до спірних правовідносин норм ЦК України є безпідставними.

Разом з тим, задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині зняття арешту з ? частки нежитлового приміщення, загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 23, номер об'єкта в РПВН: 20403827, суд помилково зазначив, що головний державний виконавець Балдинюк М.Ю., як державний реєстратор, на підставі постанови про арешт майна боржника серії ВП № 53243894 від 16.01.2017 року здійснив запис про обтяження у вигляді арешту вказаного майна за № 19367048 та № 19365963 від 9.03.2017 року, та дійшов помилкового висновку про зняття арешту з майна за номером запису про обтяження № 19365963 від 9.03.2017 року.

Як вбачається з наведеної вище інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, щодо нежитлового приміщення, літ. «А-2», загальною площею 3905,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 23, номер об'єкта в РПВН 20403827, яка міститься в інформаційних довідках ( т.1 а.с.11 - 14, 83 -92, 108 - 119, 137 -140, 157 -164, т.2 а.с.4-6, 168 - 235), арешт на спірну частку вказаного нерухомого майна було накладено державним виконавець Балдинюком М.Ю., як державним реєстратором 9 березня 2017 року, який здійснив запис про обтяження за номером 19367665 (спеціальний розділ), а за номером запису про обтяження: 19365963 (спеціальний розділ) накладено арешт нежитлове приміщення, загальною площею 909,0 кв.м., розташованого за адресою: Донецька область АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 14630138.

Оскільки судом неправильно зазначено номер запису про обтяження при накладенні арешту на майно, яке належить на права власності ОСОБА_2, рішення суду підлягає зміні в частині номеру запису про обтяження, та заміни номеру запису «19365963» на номер запису про обтяження «19367665 (спеціальний розділ)».

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в незмінній частині рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем ТОВ «ФПГ Металпромресурс» та його представником не надано.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Металпромресурс» в особі представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 квітня 2018 року змінити в частині номеру запису про обтяження, замінивши номер запису «19365963» на номер запису про обтяження «19367665 (спеціальний розділ)».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Г.Л.Гаврилова

С.А.Попова

Повний текс постанови виготовлено 20 липня 2018 року.

Суддя Т.Б.Ткаченко