Справа № 347/1218/18
Провадження № 2/347/649/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1,

секретаря: Терлюжак Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Косівської РДА про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Косівської РДА про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, мотивуючи свої вимоги тим, що за час проживання ОСОБА_4 з відповідачем у незареєстрованому шлюбі у них 06.02.2006р. народилася дитина ОСОБА_5. На даний час вони проживають окремо, відповідач не допомагає дитині, а тому ОСОБА_4 змушена піклуватися про неї одна. Мати дитини ОСОБА_4 має можливість повезти дитину за кордон для відпочинку та оздоровлення, проте відповідач такої згоди їй не надає. А тому, просить позов задоволити та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 18.07.2018 року про заочний розгляд справи.

Представник органу опіки та піклування Косівської РДА ОСОБА_6 подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Згідно до ч.2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Як встановлено в судовому засіданні батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5Г, 06.02.2006р.н. являється ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-НМ №031458.

Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично дочкою не цікавиться, не займається її вихованням, не спілкується з нею та не надає матеріальну допомогу, а мати дитини ОСОБА_4 має можливість оздоровлювати дитину за межами України, проте батько дитини не дає згоду на виїзд дитини за межі України.

Згідно із ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Аналогічне положення міститься у п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27.01.1995 року, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМ України №231 від 31.03.1995 року, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Долучена до матеріалів справи довіреність Італійської Республіки, м.Неаполь свідчить про те, що ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником та представником її доньки ОСОБА_5

Крім цього, враховуючи те, що наведені вище норми права не містять такого положення, що на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України дитині, яка не досягла 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, дозволяється разовий виїзд дитини, і для кожної наступної короткострокової поїздки необхідно отримання нового рішення, у разі, якщо батько (мати) відмовиться від надання дозволу на виїзд своєї дитини за межі України, що сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язків відносно своїх дітей, зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, що законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони на даний час не спілкуються та відповідач безпідставно не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що стверджується відсутністю будь-яких документів які б свідчили про причини ненадання такої згоди, а також у судовому засіданні не надано жодного доказу, що виїзд за кордон дитини пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або довгострокове перебування за межами України з інших причин, а тому суд вважає, що внаслідок ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини жодним чином не порушується і не обмежується.

Згідно вимог ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вимоги ОСОБА_2 являються доведеними в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

На підставі наведеного ст.33 Конституції України , ч.2 ст. 313 ЦК України, ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України", п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27.01.1995 року та керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Надати ОСОБА_2 тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до країн ОСОБА_7, Іспанії, Італії, Кіпру, Греції, Єгипту, Туреччини неповнолітньої ОСОБА_5, 06.02.2006р.н. в період з 01 серпня 2018р. по 01 серпня 2019року у супроводі ОСОБА_2, 01.06.1990р.н. без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, 07.02.1983р.н.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк