Справа № 161/8618/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т.М.
Провадження № 22-ц/802/301/18 Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року місто ОСОБА_1

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Здрилюк О.І., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря судового засідання Лимаря Р.С.,

приватного виконавця ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2014 року у справі № 161/8618/14-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення задоволено повністю та ухвалено в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 070/22.2-154К від 29 вересня 2008 року в сумі 2 378 696,79 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 1 902 766,70 грн; строкової заборгованості за відсотками в сумі 40 854,20 грн; пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 14 травня 2014 року по 13 травня 2014 року в сумі 29 810,74 грн; пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 14 травня 2014 року по 13 травня 2014 року в сумі 37 570,15 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрованим за № 2410 - житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 267,9 кв. м, житловою площею 114,3 кв. м та майнові права на земельну ділянку площею 0,0793 га, які знаходяться в м. Луцьку по вул. Добролюбова, 24а, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, шляхом застосування процедури продажу, встановленої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною реалізації предмета іпотеки в розмірі не менше ринкової вартості на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 3 654 грн судового збору.

Заявник вказував, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2 перебуває виконавчий лист № 161/8618/14-ц, виданий 23 липня 2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, на виконання зазначеного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2014 року.

Зазначав, що 27 вересня 2018 року ОСОБА_4 уклав з ним договір про переведення боргу згідно кредитного договору № 070/22.2-154К від 29 вересня 2008 року у звязку з чим вважає, що набув права та обовязки боржника як його правонаступник.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_3 просив суд замінити боржника ОСОБА_4, який є стороною у виконавчому провадженні № 56819766, на нього як правонаступника боржника.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_3 просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким його заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити повністю з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що внаслідок укладення між ним та ОСОБА_4 договору про переведення боргу згідно кредитного договору № 070/22.2-154К від 29 вересня 2008 року він набув статус нового боржника зі всіма процесуальними правами та обовязками. Оскільки внаслідок укладення даного правочину попередня сторона (боржник) як сторона виконавчого провадження вибула, тому є всі підстави для заміни сторони її правонаступником.

У поданому на адресу апеляційного суду клопотанні від 19 грудня 2018 року (згідно відтиску штампа на поштовому конверті) Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі АТ «Укрсоцбанк»), назва змінена з ПАТ «Укрсоцбанк» з 09 серпня 2018 року, просило проводити розгляд справи за відсутності його представника та відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у звязку з її безпідставністю.

Заявник ОСОБА_3 21 грудня 2018 року подав до апеляційного суду заяву в якій просив розгляд справи відкласти у звязку з перебуванням у службовому відрядженні у м. Києві з 21 грудня 2018 року по 07 січня 2019 року.

У відповідності до частин першої та другої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки заявник належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, а його неявка не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає можливим проводити апеляційний розгляд даної справи за відсутності заявника ОСОБА_3 відповідно до положень статті 372 ЦПК України.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, місцевий суд виходив із того, що заміна боржника у зобовязанні можлива відповідно до статті 520 ЦК України лише за згодою кредитора, а оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» як кредитор свою згоду на заміну боржника ОСОБА_4 не надав, тому прийшов до висновку, що підстави для задоволення заяви про заміну боржника як сторони виконавчого провадження його правонаступником відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони узгоджуються з нормами матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2014 року у справі № 161/8618/14-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення задоволено повністю та ухвалено в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 070/22.2-154К від 29 вересня 2008 року в сумі 2 378 696,79 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 1 902 766,70 грн; строкової заборгованості за відсотками в сумі 40 854,20 грн; пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 14 травня 2014 року по 13 травня 2014 року в сумі 29 810,74 грн; пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 14 травня 2014 року по 13 травня 2014 року в сумі 37 570,15 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрованим за № 2410 - житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 267,9 кв. м, житловою площею 114,3 кв. м та майнові права на земельну ділянку площею 0,0793 га, які знаходяться в м. Луцьку по вул. Добролюбова, 24а, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, шляхом застосування процедури продажу, встановленої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною реалізації предмета іпотеки в розмірі не менше ринкової вартості на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 3 654 грн судового збору (а.с.61-64). Дане рішення суду набрало законної сили і на його виконання Луцьким міськрайонним судом Волинської області 23 липня 2015 року видано виконавчий лист № 161/8618/14-ц, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_2

Судом також встановлено, що 27 вересня 2018 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_3 договір про переведення боргу згідно кредитного договору № 070/22.2-154К від 29 вересня 2008 року (а.с.70).

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник ОСОБА_3 свої вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок укладення між ним та ОСОБА_4 27 вересня 2018 року договору про переведення боргу згідно кредитного договору № 070/22.2-154К від 29 вересня 2008 року відбулося правонаступництво, у звязку з чим підлягає заміні сторона виконавчого провадження, а саме боржник ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_3

Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією.

Частиною пятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобовязання є правовідношенням між конкретно визначеними особами сторонами зобовязання.

Згідно з частиною першою статті 510 ЦК України сторонами в зобовязанні є боржник і кредитор.

У відповідності до статті 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Отже, вказаною статтею ЦК України встановлено обмеження на заміну боржника у зобовязанні поза волею кредитора, що має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобовязання внаслідок заміни особи боржника.

Як встановлено місцевим судом, кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» своєї згоди на заміну боржника у зобовязанні не надавав та взагалі заперечував щодо проведення такої заміни боржника у зобовязанні. З огляду на цю обставину, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду правильним, оскільки стаття 520 ЦК України визначає обовязкову згоду кредитора на заміну боржника у зобов'язанні іншою особою (переведення боргу), за відсутності якої (що мало місце в розглядуваному випадку) заміна боржника його правонаступником у виконавчому провадженні є неможливою.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що постановлена місцевим судом ухвала про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_3 про те, що внаслідок укладення 27 вересня 2018 року між ним та ОСОБА_4 договору про переведення боргу згідно кредитного договору № 070/22.2-154К від 29 вересня 2008 року виникли підстави для заміни сторони виконавчого провадження спростовуються наведеними вище нормами права і висновками суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді