Справа №752/453/18
Провадження № 2/752/3135/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.08.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Чехоєвої Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» про визнання права догляду та закріплення місця поховання,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» про визнання та закріплення за ним права догляду за місцем поховання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_4, яка є бабусею позивача, та яку було поховано на території колумбарію, що знаходиться на Байковому кладовищі Після її смерті догляд за місцем поховання здійснював її чоловік - ОСОБА_6 з дочкою ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2., та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3., догляд за їх місцем поховання здійснювали працівники Ритульної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій».

Позивач відвідував місце поховання в щорічно в поминальні дні.

З огляду на викладене, позивач просить визнати та закріпити за ним право догляду за місцем поховання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, зазначаючи про те, що позивач є громадянином Російської Федерації. Його рідні позовні на території колумбарію Байкового кладовища і він щороку відвідує його, однак, догляд за місцем поховання здійснювали працівники Ритуальної служби КП «Київський крематорій». Позивач має намір, встановити там пам»ятник, однак працівниками Комунального підприємства йому відмовлено, оскільки він не є користувачем місця поховання.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не є користувачем місця поховання, не обґрунтував при зверненні до суду в чому полягає порушення його права в частині здійснення догляду за місцем поховання і звернувся до суду у спосіб, не передбачений Законом.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. померла її донька - ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_3. помер її чоловік - ОСОБА_6.

Всі вони поховані на території колумбарію, що знаходиться на Байковому кладовищі.

Після смерті ОСОБА_6 догляд за місцем його поховання та поховання ОСОБА_4, ОСОБА_5 здійснювали працівники Ритуальної служби КП «Київський крематорій».

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання і закріплення за ним права догляду за місцем поховання.

Правовідносини у сфері поховання та догляду за місцем поховання регулюються Законом України «Про поховання та похоронну справу».

Відповідно до ст.11 Закону поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом,

дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка

зобов'язалася поховати померлого.

Згідно з ст.12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» особа, яка зобов'язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб'єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг.

Відповідно до ст. 25 Закону після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов'язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого

затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування державної політики у сфері житлово-комунального

господарства.

Це свідоцтво дає право його пред'явнику на встановлення

намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов'язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить

законодавству.

На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Забороняється здійснювати поховання інших померлих

(підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди

користувача місця поховання (користувача місця родинного

поховання).

В ході судового розгляду представник позивача зазначив, що позивач має намір встановити на місці поховання на території колумбарію надмогильну споруду.

З огляду на вимоги чинного законодавства для здійснення зазначених дій він повинен бути користувачем місця поховання, або здійснити ці дії за згодою користувача.

Звертаючись до суду позивач не обґрунтовує в чому полягає порушення його права з боку відповідача.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Прохання позивача визнати та закріпити за ним місце поховання не відповідає способу захисту, встановленому Законом України «Про поховання та похоронну справу».

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позивач звернувся до суду у спосіб, не передбачений чинним законодавством, а крім того, не довів наявність порушення його права з боку відповідача.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 284, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» про визнання права догляду та закріплення місця поховання відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя