Справа № 317/1285/18
Провадження № 2/317/827/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Яркіної С.В.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,
У травні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням.
У позові зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2010, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, позивачка є власником житлового будинку № 4 по вул. Степова в с. Біленьке-Перше, Запорізького району Запорізької області.
У зазначеному житловому будинку наразі зареєстрований відповідач по справі (син позивачки), який з 18.11.2015 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає. У звязку з реєстрацією відповідача в належному позивачці житловому будинку, остання позбавлена можливості оформити державну субсидію.
З огляду на вищевикладене позивачка, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, зазначає, що реєстрація відповідача у належному позивачу будинку, порушує право власності останньої, заважає вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, у звязку з чим просила суд позбавити ОСОБА_2 права користування житловим будинком № 4 по вул. Степова в с. Біленьке-Перше, Запорізького району Запорізької області.
У судове засідання позивачка не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не зявився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту суду з викликом до суду, яка міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив.Відзив, у передбачений ухвалою суду від 30.05.2018 строк, суду не надав.
На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22.06.2010, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26514445 від 24.06.2010 (а.с. 6).
Відповідно до довідки № 00-182/15-14 від 18.04.2018, виданої виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з нею, згідно даних по господарської книги, зареєстровані: чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 7).
Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Беручи до уваги те, що позивачка є власником житлового будинку № 4 по вул. Степова в с. Біленьке-Перше, Запорізького району Запорізької області, а відповідач, який є її сином, та не проживає у зазначеному будинку більше одного року, у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації з належного позивачці будинку, тим самим порушуючи конституційне право останньої, як власника даного будинку, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про відшкодування судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача 704,80 грн. на користь позивачки в рахунок відшкодування суми сплаченого судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України; ст. 72 ЖК УРСР, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Яркіна