Справа № 755/4973/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 755/4973/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом в якому, з урахування змінених позовних вимог, просять усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні їм, шляхом вселення та зобов'язання відповідача видати ключі і не чинити перешкод у користуванні належної їм на праві приватної спільної часткової власності по 1/6 частини кожному квартири № 125, загальною площею 68,1 кв.м., в будинку АДРЕСА_1 та стягнути сплачений судовий збір (а.с. 1, 2, 102, 103).

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі 25.01.2018 року на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом набули право приватної спільної часткової власності по 1/6 частини квартири АДРЕСА_1.

Власником 4/6 частини спірної квартири є ОСОБА_3, яка в даний час зареєстрована та проживає в цій квартирі.

У зв'язку з тим, що відповідач, шляхом не допуску, перешкоджає позивачам у доступі до належного їм нерухомого майна, позивачі позбавлені права повноцінного користування, розпорядження та володіння своїм майном.

Неодноразові спроби позивачів вирішити це питання в позасудовому порядку виявились безрезультатними.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2018 року було відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 33, 34).

ОСОБА_4 14.05.2018 року було подано відзив на позов та 20.06.2018 року відзив на заяву про зміну предмету позову, в яких проти позовних вимог заперечувала та просила залишити їх без задоволення. Зазначила, що належна кожному із позивачів 1/6 частина вказаної квартири, що відповідає площі по 11,35 кв.м., не виділена їм в натурі, що унеможливлює їх фактичне вселення в дану квартиру, також зазначена площа є менша, ніж існуюча норма житлової площі в Україні, яка складає 13,65 кв.м. на одну особу, тож фактичне користування позивачами цією площею без завдання шкоди її правам та інтересам не можливе, оскільки площа щонайменшої кімнати становить 14 кв.м. Вільних ключів в неї від даної квартири не має, крім того в квартирі відсутні будь які речі позивачів. Користування квартирою позивачі не мають можливості без виділення їх частки в натурі. Водночас позивачами не вчинялось жодних дій спрямованих на розпорядження їх часткою спільної квартири у розумінні цивільного законодавства, а тому позовні вимоги є надуманими та безпідставними (а.с. 43-44, 105-107).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов зі зміненими вимогами та викладені у ньому обставини, додатково пояснив, що він неодноразово намагався з відповідачем у позасудовому порядку вирішити питання щодо спірної квартири, однак позитивних результатів це не дало, ОСОБА_3 у квартиру їх не впускає, тому він 27.01.2018 року, попередньо зв'язавшись із відповідачем та її представником по телефону і повідомивши про свій намір зайти в квартиру, прочекавши ОСОБА_3 годину, викликав поліцію і працівників служби по відкриванню замків. Тоді зайшли в квартиру, замінили замки, після чого, дочекавшись відповідача, віддав їй нові ключі. Через три дні відповідач замок змінила, доступу до житла він знову не має. 17.02.2018 року він приїздив із сестрою ОСОБА_2, вже тоді замки були змінені і на загальному коридорі, через двері відповідач сказала, що їм не відкриє, тому він знову викликав поліцію, яка порадила звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила задовольнити позов та підтримала пояснення позивача ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзивах, пояснила, що коли ОСОБА_1 самовільно зламав замки та без її присутності був у квартирі, у неї пропала велика сума грошей, тому вона викликала поліцію, відкрито кримінальну справу. Вона особа похилого віку, потребує спокою, проте її позивачі тероризують, виживають з квартири, спільне проживання з позивачами неможливе. Живе вона у спірній квартирі одна, змінила замки на вхідних дверях після того, як взимку 2018 року позивач її обікрав.

Заслухавши пояснення позивачів, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2018 року, виданого державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за №3-46, ОСОБА_1 є власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2018 року, виданого державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за №3-48, ОСОБА_2 є власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 23).

З пояснень сторін по справі, ОСОБА_3 є власницею 4/6 частини квартири АДРЕСА_1 та проживає в ній.

Спірна квартира є трьохкімнатною, житловою площею 43,9 кв.м., загальна площа 67,6 кв.м. (копія технічного паспорту а.с. 108 - 110).

Допитаний судом свідок з боку позивачів ОСОБА_5 пояснив, що він є двоюрідним братом позивачів У лютому 2018 року він з ОСОБА_1 їздив до спірної квартири, яка була закрита. Позивач телефонував відповідачу, домовившись про зустріч, чекали тоді годину, після чого ОСОБА_1 викликав поліцію та службу по відкриттю замків. Перевіривши документи на квартиру, поліція надала дозвіл відкрити двері, майстер змінив замки, склали акт. В подальшому з'явилась відповідач, якій ОСОБА_1 залишив ключ від вхідних дверей.

Допитаний судом свідок з боку відповідача ОСОБА_6 засвідчив, що відповідач є його теща, позивачі являються дітьми померлого чоловіка відповідача. На даний час спірною квартирою користується ОСОБА_3 27.01.2018 року позивач ОСОБА_1 зателефонував відповідачу, яка передала йому слухавку. Тоді ОСОБА_1 сказав, що він отримав документи на квартиру і через 10 хвилин зламає замки, а відповідача впустить коли та дасть документи на квартиру, хоча позивачу вони тоді пояснили, що знаходяться за містом. Коли вони приїхали замки вже змінили, позивач їм відкрив квартиру, тоді з тумбочки пропали гроші. Вони викликали слідчу групу. Вечором відповідача забрали до себе додому, а на наступний день у квартирі все було перевернуто.

З висновку Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 02.02.2018р. вбачається, що 27.01.2018 р. до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не впускала ОСОБА_1 в квартиру за вказаною адресою (а.с. 98).

З висновку Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 23.02.2018р. вбачається, що 17.02.2018 р. до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 17.02.2018 р. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 самовільно змінила замки на вхідних дверях і перешкоджає потрапити до квартири. При відвідуванні вказаної адреси ОСОБА_3 теж звернулась із заявою до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про неправомірні дії з боку ОСОБА_1, який самовільно зламав замки до квартири і потрапив до квартири (а.с. 100).

Суд приймає до уваги покази вищевказаних свідків, а також зазначені висновки співробітників поліції на підтвердження обставин того, що позивачі при відвідуванні спірної квартири не змогли потрапити до неї та відрити двері, що свідчить про чинення перешкод відповідачем позивачам у проживанні у квартирі.

До того ж, відповідач особисто пояснила, що вона змінила замки на вхідних дверях до квартири АДРЕСА_1 та позивачі доступу до житла не мають.

До доводів ОСОБА_3 про те, що вона не чинить перешкод у користуванні позивачам квартирою суд відноситься критично, оскільки зазначене спростовується вищевказаними письмовими доказами, показами свідків та поясненнями відповідача.

За нормою ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У зв'язку з тим, що позивачі на даний час являються власниками своїх часток квартири, вони мають право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Пояснення відповідача про те, що частки власності позивачів не виділені в натурі, що унеможливлює їх вселення у спірну квартиру, суд до уваги прийняти не може, оскільки такі доводи не грунтуються на нормах чинного законодавства.

Разом з тим, у відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням.

Отже, судом безспірно встановлено, що позивачі не мають ключа від квартири АДРЕСА_1 відповідач заперечує проти користування позивачами вказаним житлом, доступу до нього не надає, чим чинить позивачам перешкоди у здійсненні ними права власності щодо користування належною їм часткою квартири.

У спростування зазначеного будь яких належних доказів з боку відповідача суду не надано.

У зв'язку з вище викладеним, позов у частині вимог про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод позивачам у користуванні їхніми частками спірної квартири шляхом надання ключів від замків на вхідних дверях квартири підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Судом також встановлено, що між співвласниками не визначено порядок користування житловим приміщенням.

Спосіб судового захисту порушеного права обраний позивачами як вселення до спірної квартири не суперечить законодавству і може бути застосований судом.

Тому позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення також підлягають задоволенню.

Решта заявлених вимог щодо усунення перешкод з боку відповідача у розпорядженні квартирою задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю у цій частині позову.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів сплачений останніми судовий збір в дохід держави, а саме в сумі по 1 409 грн. 60 коп. на кожного з позивачів.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 316 - 319, 321, 325, 328, 355, 356, 379, 382, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 155 ЖК України, ст. ст. 4, 12, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/6 часткою квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення у квартиру.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні 1/6 часткою квартири АДРЕСА_1 та надати ключі від замків на вхідних дверях квартири.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні 1/6 часткою квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення у квартиру.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні 1/6 часткою квартири АДРЕСА_1 та надати ключі від замків на вхідних дверях квартири.

В решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: 03134, АДРЕСА_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Позивач - ОСОБА_2, місце проживання: 03056, АДРЕСА_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Відповідач - ОСОБА_3, місце проживання: 02192, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя Виниченко Л.М.