Номер провадження 2/754/5091/18
Справа №754/7593/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вказуючи на те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року, який розірвано рішенням суду від 29.03.2017 року. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначає позивач, малолітня донька проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в матеріальному забезпечення дитини не приймає, добровільно сплачувати аліменти відмовляється. Вона має невелику заробітну платню, а тому їй важко самій утримувати дитину.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини, а також судові витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року (а.с.4).

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 29.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

Від шлюбу сторони по справі мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Як встановлено в судовому засіданні, і даний факт визнано сторонами, малолітня дитина сторін проживає з позивачем ОСОБА_4 та знаходиться на її утриманні. Даний факт підтверджується також актом ОСББ «Автотранспортник-10» від 30.01.2018 року (а.с.10).

Згідно довідки Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 320 з поглибленим вивченням української мови № 278 від 21.12.2017 року, донька сторін дійсно навчається у вказаному навчальному закладі у 2-А класі (а.с.11).

Відповідно довідки ПП «Центр Розвитку Європи», ОСОБА_3 дійсно вивчає англійську мову у вказаному Центрі з 06.09.2017 року, вартість навчання становить 450 грн. на місяць (а.с.13).

Як вбачається з довідки, виданої ФОП ОСОБА_518.05.2018 року, позивач дійсно працює у вказаного ФОП на посаді касира, її середньомісячна заробітна плата за січень-квітень 2018 року становить 3730 грн. (а.с.12).

Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку відмовляється утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а її заробітної плати недостатньо для повноцінного утримання та розвитку дитини.

Відповідач позовні вимоги визнав.

Суд вважає вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини.

Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, відповідачем не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів.

Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

На підставі викладеного, з урахуванням визнання відповідачем позову, з метою забезпечення повноцінного розвитку дитини та в її інтересах, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 12 червня 2018 року.

З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., а також стягує з нього на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст.4, 10, 76, 141, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП - НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2018 року

Суддя