Справа № 510/719/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі.

Позивач, його представник ОСОБА_3 у судове засідання також не зявилася, від них надійшла заява, з якої вбачається, що на задоволенні позовних вимог вони наполягали, просили розглянути справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. України на імя ОСОБА_1 та його іпн, копія паспорта гр. України на імя ОСОБА_2 та його іпн; копія договору дарування від 25.11.2005 року, реєстр 2970; копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія державного акту на право власності на земельну ділянку; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами № 21 вул. Маяковського в м. Рені Одеської області.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що з 2005 р. він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, який складається в цілому з: житлового будинку літ. А загальною площею 61,30 кв.м., житловою площею 32,10 кв.м., підсобною площею 29,20 кв.м., житлового будинку літ. Н загальною площею 86,50 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м., підсобною площею 57,00 кв.м., мансарди літ. Н загальною площею 53,30 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м., підсобною площею 15,70 кв.м., прибудови літ. А1,Н1, веранди літ. а, навісу літ. а1, тамбуру літ. а2, н, підвалу літ. н1, погребу літ. Д, сараю літ. Л, вбиральні літ. О, огорожі 2,7, спорудження 6. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0563 га., яка належить позивачу на підставі державного акту ЯЕ № 113561, кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0031.

У 2005р. батьки відповідача, ОСОБА_4, ОСОБА_5 як власники, подарували позивачу ОСОБА_1 частину вищевказаного житлового будинку, а саме: житловий будинок літ. А, сарай літ. Є, навіс літ. Ж, сарай літ. І, гараж літ. З, вбиральня літ. К, погреб літ. Д, огорожа 1,2,4, споруда 3, загальною площею 61,30 кв.м., житловою площею 32,10 кв.м., передавши у володіння та користування належну їм частину нерухомого майна. Інші обєкти житлового будинку (житловий будинок літ. Н загальною площею 86,50 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м., підсобною площею 57,00 кв.м., мансарди літ. Н загальною площею 53,30 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м., підсобною площею 15,70 кв.м., прибудови літ. А1, Н1, веранди літ. а, навісу літ. а1, тамбуру літ. а2, н, підвалу літ. н1, погребу літ. Д, сараю літ. Л, вбиральні літ. О, огорожі 2,7, спорудження 6) були передані в дар позивачу фактично, без оформлення право установчих документів. Тоді ж позивач заселився на житлоплощу вищевказаного будинку, з того часу мешкає в ньому, здійснює господарську діяльність, утримує його, робив поточний та капітальний ремонти, доглядає за земельною ділянкою тощо.

Отже, з 2005р. по теперішній час позивач, як власник фактично, відкрито володіє житловим будинком із надвірними спорудами № 21 по вул. Маяковського у м. Рені Одеської області, стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги, зробив поточний, капітальний ремонти та ін. З 2005 р. відповідач, інші правонаступники власника жодного разу не витребували у позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти проведення ремонтів у будинку тощо.

У звязку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має всі підстави для визнання за ним право власності на житловий будинок із надвірними спорудами № 21 по вул. Маяковського у м. Рені, оскільки з 2005р. він правомірно, відкрито володіє та безперервно користується житловим будинком із надвірними спорудами, слідкує за його технічним станом, провів поточний та капітальні ремонти, несе витрати у звязку із його утриманням, як власник частини нерухомості, що підтверджується договором дарування частини нерухомого майна, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, отже з підстав ст. 344 ЦК України набув право власності на вищевказаний житловий будинок із надвірними спорудами. Окрім того, позивач вважав необхідним скасувати державну реєстрацію свого права власності на частину житлового будинку із надвірними спорудами, проведену на підставі договору дарування від 25.11.2005 р., номер витягу 9507178 від 05.01.2006р., реєстраційний номер 12195092.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року).

Судом встановлено, що 25 листопада 2005р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 (Даруватель) як власники подарували, а позивач ОСОБА_1 (Обдаровуваний) прийняв частину житлового будинку з надвірними спорудами № 21 по вул. Маяковського у м. Рені Одеської області, а саме: житловий будинок літ. А, сарай літ. Є, навіс літ. Ж, сарай літ. І, гараж літ. З, вбиральня літ. К, погреб літ. Д, огорожа 1,2,4, споруда 3, загальною площею 61,30 кв.м., житловою площею 32,10 кв.м., передавши у володіння та користування належну їм частину нерухомого майна. Інші обєкти житлового будинку (житловий будинок літ. Н загальною площею 86,50 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м., підсобною площею 57,00 кв.м., мансарди літ. Н загальною площею 53,30 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м., підсобною площею 15,70 кв.м., прибудови літ. А1, Н1, веранди літ. а, навісу літ. а1, тамбуру літ. а2, н, підвалу літ. н1, погребу літ. Д, сараю літ. Л, вбиральні літ. О, огорожі 2,7, спорудження 6) були передані в дар позивачу фактично, без оформлення право установчих документів. Вказаний договір дарування від 25.11.2005р., зареєстрований в реєстрі за № 2970, державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 Тоді ж позивач заселився на житлоплощу вищевказаного будинку, з того часу мешкає в ньому, здійснює господарську діяльність, утримує його, робив поточний та капітальний ремонти, доглядає за земельною ділянкою тощо. 05.01.2006 р., на підставі договору дарування від 25.11.2005р., реєстр №2970, була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1

За весь час володіння позивачем нерухомістю, відповідач, як єдиний спадкоємець Дарувателів, як сторін за договором дарування від 25.11.2005р., які передали в дар позивачу частину нерухомого майна, у виді житлового будинку з надвірними спорудами № 21 по вул. Маяковського у м. Рені Одеської області, або інші правонаступники, не предявляли до позивача жодних вимог про витребування нерухомості, не брали участі у її утриманні та не несли витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем обєктом нерухомого майна є добросовісним (тобто позивач володіє частиною нерухомого майна з законних підстав, що підтверджується договором дарування від 25.11.2005р.), правомірним, відкритим (позивачем 05.01.2006р. проведено державну реєстрацію права власності на частину нерухомого майна у виді житлового будинку із надвірними спорудами, сплачує комунальні платежі за утримання будівлі, вільно володіє та користується житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що обєкт нерухомого майна житловий будинок із надвірними спорудами № 21 по вул. Маяковського у м. Рені Одеської області, разом з іншими обєктами житлового будинку (житловий будинок літ. Н загальною площею 86,50 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м., підсобною площею 57,00 кв.м., мансарди літ. Н загальною площею 53,30 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м., підсобною площею 15,70 кв.м., прибудови літ. А1, Н1, веранди літ. а, навісу літ. а1, тамбуру літ. а2, н, підвалу літ. н1, погребу літ. Д, сараю літ. Л, вбиральні літ. О, огорожі 2,7, спорудження 6) які були передані в дар позивачу фактично, без оформлення право установчих документів, цілком з законних підстав було передано у володіння та користування позивачу, внаслідок чого останній набув право власності на них за набувальною давністю.

Також, Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи,спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна регламентується Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.20002 року №7/5 , норми якого діють в тій частині, що не суперечить вимогам Закону.

Ст. 8 Закону зазначає, що орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 20 січня 2005 року за № 2375/IV, державна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.

П. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який введено в дію з 01.01.2013 року, врегульовано відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також встановлено спеціальний Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 N 703.

Як вбачається з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять Міністерство юстиції України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав, органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011р. затверджено «Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Внесення змін або скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який діяв до 31.12.2012 р. нормативно-правовою базою не передбачено, і відповідно, державний реєстратор не має правових підстав для внесення змін або скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно у зазначеному Реєстрі.

Процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури врегульовано Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5(далі-Порядок).

Відповідно до вказаного вище Порядку заінтересованою особою у разі внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав є особа, в інтересах якої на підставі рішення суду скасовано рішення державного реєстратора прав. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 Порядку.

Згідно пункту 1.5. цього Порядку документи, що подаються для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, повинні відповідати вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Порядком чітко визначені випадки відмови у внесенні змін (скасуванні записів) до Державного реєстру прав. Відповідно до пункту 2.14. Порядку державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав: 2.14.1 у разі внесення змін до записів Державного реєстру прав: - органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна;- відсутній запис, щодо якого подано заяву; - документи подані не в повному обсязі. 2.14.2 у разі внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав: - органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна.

Ст. 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб,визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який введено в дію з 01.01.2013 року, врегульовано відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також встановлено спеціальний Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 N 703.

Як вбачається з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно вимог ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Також в п.1 наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02.04.2013 року № 607/5, зазначено те, що державна реєстрація, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводиться у випадках подання рішення суду, що набуло законної сили.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що з 01.01.2013 року функції державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перейшли до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерства юстиції та його територіальних управлінь юстиції, від імені якого ці функції виконує Державна реєстраційна служба України та її структурні територіальні підрозділи.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок із надвірними спорудами №21 по вул. Маяковського в м. Рені Одеської області, а саме: житловий будинок літ. А, сарай літ. Є, навіс літ. Ж, сарай літ. І, гараж літ. З, вбиральня літ. К, погреб літ. Д, огорожа 1,2,4, споруда 3, загальною площею 61,30 кв.м., житловою площею 32,10 кв.м., за позивачем, проведену на підставі договору дарування від 25.11.2005р., та визнання за позивачем права власності на житловий будинок № 21 по вул. Маяковського у м. Рені одеської області, який складається з житлового будинку літ. А загальною площею 61,30 кв. м., житловою площею 32,10 кв.м., підсобною площею 29,20 кв.м.; житлового будинку літ. Н загальною площею 86,50 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м., підсобною площею 57,00 кв.м.; мансарди літ. Н загальною площею 53,30 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м., підсобною площею 15,70 кв.м.; прибудови літ. А1,Н1, веранди літ. а, навісу літ. а1, тамбуру літ. а2, н, підвалу літ. н1, погрібу літ. Д, сараю літ. Л, вбиральні літ. О, огорожі 2,7, спорудження 6.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 5, 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок № 21 по вул. Маяковського у м. Рені Одеської області, проведену на підставі договору дарування від 25.11.2005 р., номер витягу 9507178 від 05.01.2006 р., реєстраційний номер 12195092.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 21 по вул. Маяковського у м. Рені Одеської області, який складається з житлового будинку літ. А загальною площею 61,30 кв. м., житловою площею 32,10 кв.м., підсобною площею 29,20 кв.м.; житлового будинку літ. Н загальною площею 86,50 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м., підсобною площею 57,00 кв.м.; мансарди літ. Н загальною площею 53,30 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м., підсобною площею 15,70 кв.м.; прибудови літ. А1,Н1, веранди літ. а, навісу літ. а1, тамбуру літ. а2, н, підвалу літ. н1, погрібу літ. Д, сараю літ. Л, вбиральні літ. О, огорожі 2,7, спорудження 6.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков