АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року

м.Харків

справа № 645/4910/17

провадження № 22-ц/790/3642/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Пилипчук Н.П., Маміної О.В.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за прострочення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року, ухваленого суддею - Горпинич О.В. в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за прострочення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що з 06 серпня 1999 року по 14 вересня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

Від цього шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

22 липня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали договір про сплату аліментів на дитину, який було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Івановою Ю.В.

ОСОБА_2 недобросовісно виконує свої батьківські обов'язки, в зв'язку з чим на сьогоднішній день виникла заборгованість щодо сплати аліментів, яку відповідач відмовляється сплатити у добровільному порядку.

Із урахуванням індексу інфляції розмір несплачених відповідачем аліментів складає 85 335,63 грн., пеня за прострочення аліментних платежів 38 154,73 грн., а всього 123 490,36 грн.

У зв'язку з чим, позивач просила суд зобов'язати ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі, погодженому сторонами у договорі про сплату аліментів на дитину від 22 липня 2004 року із врахуванням індексу інфляції, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 несплачені аліменти на утримання доньки у розмірі 85 335,63 грн. та пеню за прострочення аліментних платежів у розмірі 38 154,73 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за прострочення аліментів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, на сьогоднішній день мінімальний розмір аліментів на одну дитину дорівнює 930 ,00 грн., що вочевидь значно перевищує суму, передбачену батьками під час укладення договору про сплату аліментів на дитину.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами досягнута згода щодо аліментних зобов'язань шляхом укладення договору про порядок сплати аліментів у добровільному порядку, який посвідчено у нотаріальному порядку.

Стягнення аліментів за укладеним між сторонами договором відбувається у позасудовому порядку, при наявності спору за виконавчим написом нотаріуса.

Оскільки при розгляді справи в суді було встановлено, що відповідач виконує умови договору, що не заперечує і позивач, то правові підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно - процесуального закону рішення суду першої інстанції у повному обсязі не відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що сторони з 06 серпня 1999 року по 14 вересня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 16).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 20), яка постійно проживає з матір'ю ОСОБА_1

22 липня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір про оплату аліментів на дитину (а.с. 12-13).

Відповідно до пунктів 2,3 зазначеного договору ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що неповнолітня ОСОБА_6 постійно проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1, зобов'язується сплачувати аліменти на її утримання в розмірі не менш як 350,00 грн., які сторони домовилися рахувати як еквівалент 50 євро щомісячно до досягнення нею повноліття. Аліменти повинні сплачуватися ОСОБА_2 щомісячно не пізніше дванадцятого числа поточного місяць шляхом сплати цієї суми матері дитини - ОСОБА_1 грошовим переказом через віддання зв'язку.

При розгляді справи позивач не спростовувала тих обставин, що відповідач сплачував аліменти у сумі по 350,00 грн. щомісячно (а.с. 4-11).

Набравшим законної сили рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 жовтня 2017 року встановлено, що волевиявлення сторін зазначеного договору було спрямоване на визначення зобов'язань відповідача щодо сплати аліментів у грошовій одиниці України - гривні у розмірі 350,00 грн. на місяць.

Зазначене зобов'язання ОСОБА_2 виконується.

У зв'язку з чим, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам, нарахованої пені та інфляційних втрат, відсутні (а.с. 77-80).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, набравшим чинності рішенням суду встановлено, що розмір аліментів домовленістю між сторонами був встановлений по 350,00 грн. щомісячно, а не еквівалент 50 євро щомісячно, як зазначає позивач.

Зазначені обставини не підлягали перегляду або оцінці при розгляді заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів по зазначеній цивільній справі.

Підставами для звернення до суду з новими позовними вимогами позивач зазначила несплату відповідачем індексації суми аліментів, визначених договором, а також пені за прострочення сплати суми індексації по аліментним зобов'язанням.

Із матеріалів справи вбачається, що зазначеним договором про сплату аліментів на дитину індексація визначеної грошової суми аліментів не передбачена (а.с. 12-13).

Відповідно до частин 1-2 статті 181 Сімейного кодексу України (далі СК України) в редакції, що діяла на час укладення зазначеного договору, передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За змістом статті 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Статтею 184 СК України було передбачено обов'язок індексації аліментів, визначеної у твердій грошовій сумі відповідно до закону.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що згідно з ч. 1 ст. 181 СК ( 2947-14 ) способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу ( 2947-14 ) батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

Отже, колегія суддів вважає, що хоча умовами договору про сплату аліментів на дитину не передбачено індексація зазначеної суми, проте, цей договір містив посилання на статті 180-182 СК України, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що сума аліментів повинна була сплачуватися відповідачем з урахуванням суми індексації.

При розгляді справи було встановлено, що відповідачем сплачувалася сума аліментів на утримання дитини, виходячи з визначеного розміру аліментів 350,00 грн. (а.с. 20-60), крім 2017 року.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис нотаріуса на підставі вищезазначеного договору не видавався, в примусовому порядку аліменти з відповідача не стягувалися.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки суми індексації аліментів, визначеної за договором про сплату аліментів на дитину.

Рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим на підставі п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню.

Колегія суддів в цій частині ухвалює нове рішення, яким частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Отже, оскільки договір про сплату аліментів на дитину примусовому порядку не виконувався, ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом лише 03 листопада 2017 року, то підлягає стягненню сума індексації в межах трьохрічного строку, а саме, з 03 листопада 2014 року.

Відповідно до даних Міністерства фінансів індекс інфляції за період з 03 листопада 2014 року до листопада 2017 року складає : листопад 2014 року - 100,2 грн., грудень 100,5 грн., січень 2015 року - 103,1 грн., лютий 2015 року 105,3 грн., березень 2015 року - 110,8 грн., квітень 114,00 грн., травень 2015 року - 102,2 грн., червень 2015 року - 100,4 грн., липень 2015 року - 99,0 грн., серпень 99,2 грн.,вересень 2015 року 102,3 грн., жовтень 2015 року - 98,7 грн., листопад 2015 року - 102,00 грн.,грудень 2015 року - 100,7 грн., січень 2016 року - 103,1 грн., лютий 2016 року - 105,3 грн., березень 2016 року - 110,8 грн., квітень 2016 року - 114,00 грн., травень 2016 року - 102,2 грн., червень 2016 року - 100,4 грн., липень 2016 року - 99 ,00 грн., серпень 2016 року -99,2 грн., вересень 2016 року - 102,3 грн., жовтень 2016 року - 98,7 грн., листопад 2016 року - 102,00 грн., грудень 2016 року - 100,7 грн., січень 2017 року - 103,1 грн., лютий 2017 року - 105,3 грн., березень 2017 року - 110,8 грн., квітень 2017 року - 114,00 грн., травень 2017 року - 102,2 грн., червень 2017 року - 100,4 грн., липень 2017 року - 99,00 грн., серпень 2017 року - 99,2 грн., вересень 2017 року - 102,3 грн., жовтень 2017 року - 98,7 грн., листопад 2017 року 102,00 грн. (а.с. 6-7).

Виходячи із вищенаведених індексів інфляції за період з листопада 2014 року по листопад 2017 року, суми несплачених позивачем інфляційних сум складають: за листопад 2014 року - 6,65 грн.; за грудень - 2014 року 10,50 грн.; за січень 2015 року - 10,85 грн.; за лютий 2015 року 18,55 грн.; березень 2015 року - 37,8 грн.; квітень 2015 року - 49,00 грн.; травень 2015 року 7,70 грн.; червень 2015 року 1,40 грн.; вересень 2015 року 8,05 грн.; листопад 2015 року - 7,00 грн.; грудень 2015 року - 2,45 грн.; січень 2016 року - 3,15 грн.; березень 2016 року 3,50 грн.; квітень 2016 року 12,25 грн.; травень 2016 року 0,35 грн.; вересень 2016 року 6,30 грн.; жовтень 2016 року 9,80 грн.; листопад 2016 року 6,30 грн.; грудень 2016 року 3,15 грн.; січень 2017 року 3,85 грн.; лютий 2017 року 3,50 грн.; березень 2017 року 6,30 грн.; квітень 2017 року 3,15 грн.; травень 2017 року 4,55 грн.; червень 2017 року 5,60 грн.; липень 2017 року 0,70 грн.; с вересень 2017 року - 7,00 грн.; жовтень 2017 року 4,2 грн.; листопада 2017 року 3,15 грн., а всього 246,75 грн.

Отже, сума заборгованості по аліментам ОСОБА_2 у зв'язку з несплатою суми інфляції, визначеної за договором про сплату аліментів в період з листопада 2014 року по листопад 2017 року складає 246,75 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по несплаченим сумам по індексу інфляції колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно наданого розрахунку сума аліментів індексується не виходячи з щомісячного платежу аліментів 350,00 грн., а враховуючи індекс інфляції, починаючи з серпня 2004 року (а.с. 4-7).

За таких обставин, колегія суддів рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми індексації аліментів у зв'язку з інфляцією грошових коштів скасовує, ухвалює в зазначеній частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми індексу інфляції задовольняє частково, стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму індексації в межах строку позовної давності 246,75 грн.

Що стосується рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені за прострочення аліментів, то колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.22 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батаками договором, застосовується лише за наявності прямої вказівки про це в договорі.

В договорі не міститься умови про стягнення з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 пені при порушенні зобов'язання по сплаті аліментів.

Отже, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Проте, колегія суддів зазначає, що наявність укладеного між сторонам договору про сплату аліментів на утримання дитини не перешкоджає зверненню ОСОБА_1 з позовом до суду про збільшення розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 367, ст. 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми індексу інфляції - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в зазначеній частині.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої АДРЕСА_1 заборгованість по аліментам у зв'язку з інфляцією грошових коштів за період з листопада 2014 року по листопад 2017 року у сумі 246,75 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних витрат відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

В іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 липня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: Н.П. Пилипчук

О.В. Маміна