Справа № 346/1538/13-ц
Провадження № 22-ц/4808/397/18
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

доповідача Фединяка В.Д.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.

секретаря Турів О.М.

з участю ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням старшого державного виконавця відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 19 березня 2013 року, постановлену у складі судді Хільчука І.І. в м. Коломия,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19 червня 2012 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 371/МК від 17.05.2007 року в сумі 262138,56 грн та 2621,38 грн судового збору.

За заявою представника ПАТ КБ Надра, старшим державним виконавцем відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області від 19 листопада 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано ОСОБА_1 строк для самостійного виконання рішення суду до 26 листопада 2012 року, яке боржником не виконане (а.с.48).

У березні 2013 року старший державний виконавець відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_3 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань перед ПАТ КБ «Надра» в сумі 262138,58 грн, посилаючись на те, що боржник не виконує рішення суду у справі та ухиляється від його виконання.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19 березня 2013 року подання старшого державного виконавця відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_3 задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань перед ПАТ КБ «Надра» в сумі 262138,58 грн.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що про наявність оскаржуваної ухвали дізнався тільки 30.10.2018 року при перетині кордону. В судовому засіданні, за результатами якого постановлена оскаржувана ухвала присутній не був, про час та місце зазначеного судового засідання належним чином не повідомлявся. Апелянт вказує на те, що відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні зобовязання чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору, або забезпечення зобовязання заставою. Законом не передбачено обмеження у виїзді боржника, якщо його зобовязання перед кредитором забезпечені заставою. Вимоги банку по даному кредиту забезпечені заставою - транспортними засобами. Відкривши виконавче провадження державний виконавець не пересвідчився в отриманні виконавчого документа боржником, не вчинив жодних дій щодо примусового виконання, не пересвідчився в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, не провів ніяких дій щодо реалізації майна з метою стягнення боргу. Вважає, що за відсутності даних про ухилення боржника від виконання рішення суду, незаконно було застосовано такий захід примусового виконання рішення суду, як обмеження боржника у виїзді за кордон.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задовольнити.

Представник ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області у встановленому законом порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у відділі державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції на виконанні перебуває виконавчий лист № 909/2317/2012, виданий 24 липня 2012 року Коломийським міськрайонним судом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ Надра заборгованості за кредитним договором в сумі 262138,58 грн. 19 листопада 2012 року державним виконавцем за заявою представника ПАТ КБ Надра винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано ОСОБА_1 строк для самостійного виконання рішення суду до 26 листопада 2012 року, яке боржником у добровільному порядку не виконане. Вважаючи, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, то суд прийшов висновку за необхідне тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України до виконання ним майнових зобовязань, так як відсутність такого обмеження може значно утруднити подальше виконання рішення або взагалі зробити його виконання неможливим.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час постановлення ухвали) встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. Конституція України передбачає також можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали судом першої інстанції) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що 19 листопада 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано ОСОБА_1 строк для самостійного виконання рішення суду до 26 листопада 2012 року щодо виконання виконавчого листа № 909/2317/2012, виданого 24 липня 2012 року Коломийським міськрайонним судом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ Надра заборгованості за кредитним договором в сумі 262138,58 грн.

Проте боржником у добровільному порядку зазначене рішення суду не виконано.

За змістом п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин " питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, діючим цивільно-процесуальним законодавством України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконаних зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

При цьому, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не отримував повідомлення про час та місце розгляду справи та копію оскаржуваної ухвали. Ця обставина жодними доказами не спростована.

Відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

У справі «ОСОБА_4 проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Також державним виконавцем не подано жодних доказів про те, що при достатньому матеріальному забезпеченні є доведеним факт ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384,389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 19 березня 2013 року скасувати, ухвалити нову постанову, якою в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Г.П.Мелінишин

ОСОБА_6