Справа № 724/970/18
Провадження № 2/724/460/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Швець А.Л.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

21.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона протягом вже тривалого часу займається підприємницькою діяльністю та у 2012 році між нею та жителями с. Долиняни, Хотинського району, Чернівецької області ОСОБА_4, ОСОБА_5 був укладений усний договір поставки товару (грецького горіху). На час укладання договору вона та відповідачі домовилися про усі необхідні умови договору, ціну товару та інше. Зазначає, що пізніше, відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 на виконання умов усного договору поставки було отримано товар на загальну суму 71630,00 доларів США. Відповідно до цього договору відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 як сторони у договорі взяли на себе зобовязання повернути кошти за отриманий ними товар.

18.10.2013 року відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 було повернуто їй частину грошей в сумі 3000 доларів США, пізніше ще також було повернуто певні суми, але борг на загальну суму 43000,00 доларів США (в перерахунку на національну валюту відповідно до курсу Національного банку України станом на 17.07.2017 року, який становить 1118000,00 гривень відповідачами так до цього часу і не повернуто, хоча вона і неодноразово зверталася із заявами до Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області для проведення ретельної перевірки по даному факту.

Вказує, що її представником на адресу проживання відповідачів було надіслано претензію від 17.07.2017 року з вимогою сплатити заборгованість за товар у розмірі 1118000,00 гривень, однак відповіді на претензію до цього часу не надано, та оплату боргу за придбаний товар не здійснено.

Тому, підтримуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь суму боргу за поставлений товар у розмірі 1118000,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 купували в неї ядро грецького горіха під реалізацію та частинами розраховувались за придбаний товар, останній раз товар взяли, а гроші не повернули, в результаті чого і виникла сума боргу, яка склала 48000 доларів США, пізніше згодом 5000 доларів їй було повернуто, залишилась неповернутою сума боргу в розмірі 43000 доларів США. Гроші їй повертали у доларах по курсу валют на день купівлі. Вказала, що відповідач ОСОБА_4 реалізовувала товар в Росії, а її донька ОСОБА_5 зі своїм чоловіком брали від неї горіх та передавали його на реалізацію своїй матері ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що у 2015 році під час допиту відповідача ОСОБА_4 працівниками поліції та визнала, що на той час її борг перед ОСОБА_1 за купівлю ядра грецького горіха складав 43000 доларів США. Також вказав, що відповідач ОСОБА_5 має зобовязання перед ОСОБА_1 тільки зі слів свідків, а фактично зобовязання перед позивачем виникло у ОСОБА_4

Представник відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала, що дійсно відповідач ОСОБА_4 неодноразово купувала у позивача ОСОБА_1 ядро грецького горіха для реалізації і розраховувалася за нього одразу.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою ОСОБА_1, підтвердила той факт, що її матері заборгували кошти за горіхи в розмірі 43000 доларів США, горіхи в матері забирала ОСОБА_5 зі своїм чоловіком для своєї матері ОСОБА_4 яка їх далі реалізовувала, спочатку гроші за горіхи віддавали частинами, потім товар брали без грошей. Возили горіхи по 1,5 - 2 тонни. Також вказала, що перший період гроші віддавали за горіхи, а потім перестали, та аж через рік віддали матері 5000 доларів.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він починаючи з 2010 року по 2013 рік брав горіхи у ОСОБА_1 та возив їх своєю машиною в с. Долиняни, Хотинського району ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що ОСОБА_4 заборгувала ОСОБА_1 гроші. Також вказав, що він допомагав возити ядро грецького горіха. Вказав, що він чув як його свекруха ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вели розмову про борг в розмірі 43000 доларів США.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він в період з 2012 по 2013 року возив ядро грецького горіха в с. Долиняни, ОСОБА_4 брала горіх у ОСОБА_1 та просила її про те, що гроші за товар буде віддавати пізніше, горіхи вони привозили в с. Долиняни, перегружали з машини в гараж вагою десь по одній тонні.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідачів, свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши бставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, договорів та інших правочинів.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Грошові зобовязання можуть передбачати передачу грошей як предмету договору або сплату їх як ціни договору. До грошових зобов'язань з передачі грошей як ціни договору належить зобов'язання зі сплати вартості предмета договору (речей, іншого майна, майнових прав) за договорами купівлі-продажу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 вже протягом тривалого часу займається підприємницькою діяльністю та у 2012 році між нею та жителями с. Долиняни, Хотинського району, Чернівецької області - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений усний договір поставки товару (ядра грецького горіху). На час укладання договору поставки позивач та відповідачі домовилися про усі необхідні умови договору, ціну товару та інше, на що відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 на виконання умов усного договору поставки було отримано товар (ядро грецького горіха) на загальну суму 71630,00 доларів США.

Відповідно до умов усного договору поставки відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як сторони у договорі взяли на себе зобовязання повернути кошти за отриманий ними товар.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області про закриття кримінального провадження від 04.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яку суд бере за основу, у 2012 році відповідач ОСОБА_4 усно домовившись із позивачем ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 візьме у ОСОБА_1 плоди грецького горіха під реалізацію, вагою 11000 кг. За даний товар ОСОБА_4 мала виплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 384000,00 гривень. В подальшому ОСОБА_4 повернула гр. ОСОБА_1 грошові кошти за придбаний товар в сумі 5000 доларів США, при цьому між сторонами жодних письмових угод не укладалося, а працювали на усних домовленостях.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відтак, враховуючи вищенаведене можна стверджувати, що оскільки до договору поставки ЦКУ не встановлена спеціальна форма (письмова, усна, нотаріальна), то сторони вправі укладати так і у тій формі, в який вони домовились це зробити.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, позивач ОСОБА_1 посилаючись на доводи викладені в позовній заяві, вказує, що між нею та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було досягнуто згоди з усіх істотних умов усного договору поставки товару, та на виконання якого, нею передано на користь відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 товар (ядро грецького горіха) на загальну суму 71630,00 доларів США, що в перерахунку по відношенню офіційного курсу гривні до долара станом на 11.06.2018 року складає 1118000,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір є правочином.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Загальні норми визнання правочину наводяться в ч. 1 ст. 638 ЦК, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Аналіз змісту цієї норми дозволяє визначити ряд умов, за наявності яких цивільно-правовий договір можна вважати укладеним: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі.

У ст. 640 ЦК встановлені додаткові критерії, за якими договір може визнаватись укладеним. Крім вимог про узгодження сторонами істотних умов, висуваються вимоги до форми договорів або щодо виконання певних умов (дій), які становлять сам зміст цих договорів. У частині першій ст. 640 ЦК йдеться про консенсуальні договори, у другій частині про реальні.

Договір постачання є реальним, отже він вважається укладеним з моменту передання товару постачальником покупцеві.

Так, згідно матеріалів справи, а саме постанови про закриття кримінального провадження від 04.01.2018 року, судом встановлено, що в ході допиту гр. ОСОБА_4 було визнано той факт, що вона домовившись з гр. ОСОБА_1 взяла під реалізацію ядро грецького горіха на загальну суму 384000,00 гривень, тобто на той час в перерахунку це було 48000 доларів США, на що гр. ОСОБА_1 погодилась, та ОСОБА_4 зобовязалась оплатити кошти за отриманий товар, що і є підтвердженням існування між сторонами договірних зобовязань відповідно до усного договору поставки.

В судовому засіданні представником відповідачів ОСОБА_3 також було визнано той факт, що дійсно відповідач ОСОБА_4 неодноразово брала у позивача ОСОБА_1 товар, а саме ядро грецького горіха під реалізацію, при цьому за товар відповідач ОСОБА_4 розраховувалася одразу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Також судом встановлено, що гр. ОСОБА_4 після отримання товару під реалізацію було повернуто гр. ОСОБА_1 кошти в рахунок погашення боргу в сумі 5000,00 доларів США за отриманий нею товар, та сума неповернутого боргу відповідача ОСОБА_4 перед позивачем ОСОБА_1 за отриманий товар на даний час складає 43000,00 доларів США.

При цьому, матеріали справи не містять жодних заперечень чи претензій ОСОБА_4 щодо якості, обсягу та вартості наданого позивачем товару (ядра грецького горіху).

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами першою та другою ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оцінивши зібрані у справі докази, які були вже неодноразово встановлені та підтверджені матеріалами справи, а саме постановою Хотинського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області від 04.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, суд вважає, що дані докази підтверджують факт отримання ОСОБА_4 товару під реалізацію та заборгованості за придбаний товар гр. ОСОБА_4 перед позивачем ОСОБА_10 за невиконання умов усного договору поставки ядра грецького горіха.

Проте, суд не погоджується із вимогами позивача про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_11, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів з приводу

отримання особисто відповідачем ОСОБА_11 ядра грецького горіха під реалізацію та сплати за нього грошових коштів, оскільки в матеріалах справи наявні лише відомості про те, що відповідач ОСОБА_11 лише забирала вказаний вище товар (ядро грецького горіха) від ОСОБА_1 для своєї матері ОСОБА_4, яка даний товар і реалізовувала, тому суд вважає, що в задоволенні цієї частини позовних вимог позивачу слід відмовити.

Також суд не погоджується, із сумою заборгованості визначеною позивачем в перерахунку відповідно до курсу Національного банку України по відношенню гривні до долара станом на 11.06.2018 року, та вважає за необхідне взяти до уваги офіційний курс Національного банку України по відношенню гривні до долара станом на грудень місяць 2012 року (період виплати частини суми боргу в розмірі 5000 доларів США), та суми 43000 доларів, яка залишилася неповернутою позивачу ОСОБА_1, тобто на день виникнення вказаного боргу, та здійснивши інформаційний запит в системі "Інтернет" щодо курсу валют станом на грудень місяць 2012 року, судом встановлено, що в даний день курс долара до гривні становив: купівля - 7,993 гривень за один долар.

Таким чином, беручи до уваги офіційний курс Національного банку України по відношенню гривні до долара станом на грудень місяць 2012 року, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково, та стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 суму неповернутого боргу в розмірі 43000 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ станом на грудень 2012 року становить 344035 гривень (43000 доларів США * 7,993 гривень = 39965,00гривень; 384000,00 гривень 39965,00 гривень = 344035,00 гривень сума до стягнення).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що дії сторін (передача позивачем товару відповідачу та прийняття товару відповідачем на підставі усного договору поставки) є зобовязанням відповідача повернути кошти за товар, придбаний останньою для реалізації.

Крім того, із матеріалів справи, встановлено що представником позивача на адресу відповідача було надіслано претензію від 17.07.2017 року з вимогою сплатити заборгованість за отриманий товар, проте станом на момент прийняття рішення у справі, відповіді на вказану претензію відповідачем не надано, та вимоги, зазначені у ній - не виконані. Отже, зобов'язання щодо оплати вартості отриманого відповідачем товару для реалізації не виконано, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. Вказане і є причиною спору.

Підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 не сплатила кошти за отримання товару в добровільному порядку та відмовилася від виконання взятих на себе зобовязань за усним договором поставки, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, та стягнення частково з відповідача на користь позивача суми боргу за отриманий товар в розмірі 344035,00 гривень.

З огляду на встановлені вище обставини, за результатами досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що передача позивачем товару відповідачу на підставі усного договору поставки та прийняття товару відповідачем, який наданий позивачем є самостійними підставами для виникнення обовязку у відповідача здійснити розрахунок за отриманий товар.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати в справі в розмірі 1096,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 202, 205, 206, 509, 526, 638, 639, 640, 655, 692,

712 Цивільного кодексу України, та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК

України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: 60043, с. Долиняни, Хотинського району, Чернівецької області) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: 60000, м. Хотин, вул. Свято-Покровська, 126, Чернівецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) суму боргу за договором поставки в розмірі 344035 (триста сорок чотири тисячі тридцять пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: 60043, с. Долиняни, Хотинського району, Чернівецької області) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: 60000, м. Хотин, вул. Свято-Покровська, 126, Чернівецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1096 (одна тисяча девяносто шість) гривень.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Повне рішення складено 27.12.2018 року.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв