Номер провадження: 22-ц/785/5971/18
Номер справи місцевого суду: 501/36/18
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Дрішлюка А.І.,

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Одеської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_4) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08 травня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_4) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки - задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень, починаючи з 09 січня 2018 року і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ст.430 ЦПК України допущено негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзивах на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на відповідність вимогам закону рішення суду першої інстанції, просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 травня 2018 року залишити без змін.

Згідно пункту 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, (ч. 1 ст. 368, ч.4 ст. 274, ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно довідки №112 від 07 грудня 2017 року ОСОБА_3 є студентом першого курсу Одеського національного морського університету, форма навчання денна за контрактом (а.с.11).

Відповідно до умов договору №603-60-17 від 16.08.2017 р. загальна вартість за весь строк навчання становить 62250,00 грн. (а.с.12).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, районний суд виходив з того, що, оскільки ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батька, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно довідок Одеського національного морського університету Міністерства освіти і науки України №к/1552 від 19.12.2017 року та №112 від 07.12.2017 року, вбачається, що ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання (зарахована на 1 курс з 01.09.2017 року на спеціальності «Транспортні технології» згідно Наказу №251 від 08.08.2017 року). Згідно договору - контракту № 603-60-17 від 16.08.2017 року займається на контрактній основі, стипендію не отримує. Строк закінчення навчання 30.06.2021 року (а.с.10-12).

Судом також встановлено, що 24.02.2017 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.33), від якого у них 20.08.2017 року народилась спільна дитина ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.32).

Отже, при визначенні розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дочки, районний суд правильно врахував ту обставину, що відповідач має на утриманні малолітнього сина, який також потребує належного матеріального забезпечення для свого розвитку, та дружину, яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною, а також те, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1000,00 гривень щомісячно.

Посилання апелянта на те, що він має проблеми із здоров'ям, а саме гіпертонічну хворобу, яка призвела до гіпертонічного кризу, у зв'язку із чим не має можливості сплачувати аліменти, оскільки вимушений витрачати кошти на своє лікування, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказані доводи спростовуються довідкою Комунального закладу «Гайворонський центр первинної медико - санітарної допомоги» від 13.07.2018р. №01/534 (а.с. 91), в якій зазначено, що апелянт лікувався амбулаторно, стороннього догляду та допомоги не потребує, стан хворого задовільний, лікування гіпертонічної хвороби не потребує.

Також доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 сплачує квартплату та інші комунальні послуги за квартиру, що йому належить на праві власності в якій зараз проживають позивачка та третя особа, що призвело до того, що він має значні борги за комунальні послуги, апеляційний суд також не приймає до уваги, оскільки ці доводи спростовуються довідками, які містяться в матеріалах справи (а.с. 79, 80, 82-86), згідно яких заборгованість по квартирі АДРЕСА_1 відсутня, оскільки була виплачена безпосередньо ОСОБА_7.

Окрім того, посилання апелянта про те, що під час судового процесу було допущено ряд порушень, а саме те, що жодних повісток ОСОБА_2 не отримував та не був належним чином повідомлений про слухання справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_2 повідомлявся судом про слухання справи (а.с.43), ним надавався відзив на позовну заяву (а.с. 26-29), неодноразово він особисто знайомився з матеріалами справи (а.с. 40,41).

Окрім того, згідно заяви від 03.05.2018 року за вх. №6323/18, яка міститься на а.с. 44, відповідач ОСОБА_6 особисто просив слухання справи, яка було призначене на 08.05.2018 року о 10.год.00хв. провести без його участі.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з урахуванням конкретних обставин справи, доказів, яким дав належну оцінку в порядку ст. 89 ЦПК України, вірно визначив обов'язок відповідача по сплаті аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, та правильно визначив розмір аліментів відповідно до ст. 200 СК України врахувавши, що повнолітня ОСОБА_3 у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу.

Таким чином, оскільки законом передбачений обов'язок батька утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання та встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу рішення суду про стягнення аліментів є правильним.

Будь-яких доказів, які б свідчили про помилковість висновків суду в частині визначення розміру аліментів апелянтом не надано як суду першої інстанції, так і апеляційному суду.

Приведені в апеляційній скарзі доводи в цій частині зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що прийняте у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки доводи апелянта не відповідають обставинам справи тому правильності висновків суду не спростовують.

Отже рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст 375 ЦПК України слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 274, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_4) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2) ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 28.08.2018 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: А.І. Дрішлюк

С.М. Сегеда