Провадження № 2/641/861/2018 Справа № 641/794/18
26 грудня 2018 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого: судді Колодяжної І.М.
при секретарі - Ягодіній М.С.
справа №641/794/18
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів , в якому просить: визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1,частина якої належить ОСОБА_3 та на ? частину квартири, частина якої належить ОСОБА_4
28 лютого 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та у справі призначено підготовче засідання.
25 квітня 2018 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування інформації , заміни третьої особи задоволено. Підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 18 липня 2018 року клопотання представника позивача про виклик і допит свідків в режимі відеоконференції задоволено, забезпечення якої доручено Шевченківському районному суду м. Києва.
Суд , вислухавши вступне слово учасників справи , допитавши свідків , вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що позивач на підставі довідки від 12.12.1994 року ЖБК «Новосел» в м. Харкові була єдиним власником квартири АДРЕСА_3 Б в м. Харкові.
Згідно технічного паспорту станом на 14 травня 2013 року квартира АДРЕСА_5 належить: ОСОБА_2 -1/2 частина, ОСОБА_3 -1/4 частина , ОСОБА_4 -1/4 частина .
Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме мано , Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна від18.10.2016 року за №70770856, квартира №17 по пр. Г.,165 Б м. Харкові ? частина квартири на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_7 на підставі договору довічного утримання , посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_10 за р. №975.
Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є чоловіком та дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про одруження ,виданого Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова 15 березня 1997 року.
Як вбачається з нотаріально посвідченої державним нотаріусом Сьомої ХДНК ОСОБА_11 за р. №1-1146 заяви позивача , остання надала згоду на виїзд своєї доньки відповідача по справі ОСОБА_4 за кордон.
До суду представником позивача надані копії квитанцій ,з яких вбачається, що за житлово- комунальні послуги на квартиру АДРЕСА_4 Б в м. Харкові, сплачує позивач ОСОБА_2
Відповідно до частини 2 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
За змістом частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Відповідно до частини 4 статі 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
За змістом зазначеної норми для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідне добросовісне заволодіння і наявність умов, які б свідчили про те, що встановити попереднього власника не має можливості, а майно, на яке претендує особа, надійшло до неї законно, як-то із правочину чи як безхазяйна річ.
Набувальна давність не стосується випадків заволодіння чужим майном обманним або злочинним шляхом. Мова йде про ситуації, коли власник майна не заявляє про своє право уже тривалий час, тобто фактично відмовляється від цього майна.
Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном. Наявність у володільця, наприклад, договору оренди, наймання,зберігання тощо виключає застосування інституту набувальної давності.
З урахуванням зазначеного, для правильного вирішення спору, пов'язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати зокрема наступне: - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності.
Ураховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до п. 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.
У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є директором фонду ОСОБА_13. Позивача вона знає більше двох років , так як вона особисто зверталася до фонду з проханням допомогти їй з укладанням договору довічного утримання, так як у неї маленька пенсія ,їй не вистачає коштів на придбання продуктів харчування, ліків . ОСОБА_2 подарувала своїй доньці половину своєї квартири , донька поїхала до Німеччини та не допомагає. На даний час за комунальні послуги за спірну квартиру сплачує ОСОБА_7 та надає їй допомогу.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_7 пояснив, що з 2015 року він є членом фонду ОСОБА_12 . Позивач звернулася до фонду з проханням укладання договору довічного утримання , директор фонду у 2016 році звернулася до свідка з пропозицію укладання договору довічного утримання з ОСОБА_2 , на що свідок погодився. ОСОБА_2 вимушена була сплачувати за комунальні послуги самостійно, так як проживала одна . Відповідачі у спірній квартирі не мешкають, особисті речі в квартирі відсутні , свідок відповідачів ніколи не бачив. Крім цього, зв,язку з відповідачами зі слів ОСОБА_2 не має. З 2001 року ОСОБА_2 самотужки сплачувала за комунальні послуги ,так як відповідачі виїхали до Німеччини. Позивач ОСОБА_2 користується всією спірною квартирою.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що у 2016 році до свідка звернувся ОСОБА_7 з проханням відвідати ОСОБА_2 та надати їй юридичну консультацію з приводу укладання договору довічного утримання. При відвідування її, позивач розповіла свідку, що у 2001 році її донька поїхала до Німеччини , перед від,їздом донька звернулася до позивача з проханням переоформити ? частину спірної квартири на доньку та її чоловіка , на що ОСОБА_2 погодилася та зареєструвала доньку та її чоловіка у своїй квартирі . З того часу ОСОБА_2 доньку та зятя не бачила .Позивачу важко себе утримувати , так як донька не піклується про неї , не надає допомоги. Позивач мешкає у своїй однокімнатній квартирі , речей відповідачів в квартирі свідок не бачила . Позивач особисто сплачує комунальні послуги за всю квартиру.
Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_6 б в м. Харкові та користуючись частиною вказаної квартири та сплачуючи комунальні послуги, позивач утримувала в першу чергу ту частину майна, яка належить їй на праві власності.
Слід зазначити, що позивач знала, що 1/2 частини спірної квартири , на яку просить визнати право власності за набувальною давністю, належить відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тому в даному випадку не можна вважати володіння нерухомим майном, на яке позивач просить визнати право власності за набувальною давністю, добросовісним, а сплата комунальних послуг та здійснення поточного ремонту не є підставою для визнання права власності за набувальною давністю.
Оскільки встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач обізнаний відносно того, що власником ? частини квартири АДРЕСА_4 Б в м. Харкові є відповідачі , не можна вважати володіння позивачем часткою відповідачів у праві власності на нерухомість добросовісним, у зв'язку з чим суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,60,81,89,141,263-265 ,272 ЦПК України,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач : ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, адреса: м. Харків, пр. Г. Сталінграда 165 Б кв. 17 .

Відповідачі : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відома адреса: м. Харків, пр. Г. Сталінграда , 165 б кв. 17, інші відомості суду не відомі.

ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, відома адреса: м. Харків, пр. Г. Сталінграда , 165 б кв. 17. Інші відомості суду не відомі.

Третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради Харківської області , адреса: м. Харків, м. Конституції. 7.

Повний текст судового рішення складено 27 грудня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_16