Справа № 489/4455/18
Номер провадження 2/489/2143/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів. Вказувала на те, що вона та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, згідно рішення суду від 02.11.2015 р. з нього було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина в твердій грошовій сумі 600,00 грн. щомісячно. Проте у зв'язку зі зміною матеріального стану позивача через зростання витрат на утримання малолітнього сина, визначений розмір аліментів є недостатнім.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить про стягнення з відповідача в подальшому на її користь аліменти утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину починаючи з дня пред'явлення позову до моменту досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та її представник зазначив, що мав на увазі зміну способу стягнення аліментів, а ні зміну розміру, отже вимоги саме щодо цього підтримують.

В судовому засіданні відповідач, позовні вимоги визнав частково, посилався на те, що Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року за позовом ОСОБА_6, з його заробітної плати відбувається стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 в розмірі 2000 грн. 00 коп., а також на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн. 00 коп. Отже за своїм майновим становищем він не має змоги сплачувати визначений позивачем розмір аліментів.

Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд при вирішені справи виходить з такого.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_1, є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

02.11.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково. А саме стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення ним повноліття.

02.11.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено додаткове рішення, щодо дати стягнення аліментів, а саме з 23.06.2015 року.

Згідно Довідки, виданої ОСББ «Діалог-47» за № 81 від 27.06.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: позивач - ОСОБА_1, її неповнолітній син - ОСОБА_4 та інші члени родини.

Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року у справі за позовом ОСОБА_6, із заробітної плати ОСОБА_3 відбувається стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 в розмірі 2000 грн. 00 коп., а також на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що аліментів, які було стягнуто з відповідача за рішенням суду в розмірі 600 грн. 00 коп. на сина - недостатньо, оскільки на теперішній час потреби дитини є значно більшими, відбулось стрімке збільшення цін та вказаних коштів не вистачає на його утримання. Означене призвело до погіршення матеріального становища матері із сином.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Тобто, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Зазначений правовий висновок мав місце в 2014 році, де з огляду на відсутність імперативної заборони можливо змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України. При цьому в тому ж правовому висновку Верховний Суд України зазначив, що при розгляді позовів, заявлених з підстав положень ст. 192 СК України, необхідно враховувати й низку інших норм, присвячених обов'язку утримувати своїх дітей.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набув чинності 8 червня 2017 року, ч. 3 ст. 181 СК України «Способи виконання батьками обов'язку утримання дитини» була викладена в іншій редакції. Зокрема положення цієї частини приписують, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене, зазначивши, що суд не переглядає постановлене раніше рішення, а визначає достатність рівня матеріального забезпечення неповнолітніх дітей та матеріального становища сторін від часу ухвалення такого рішення, з урахуванням доказів, наданих сторонами по справі, приймаючи до уваги потреби дітей на утримання, що забезпечує високий рівень їх життєдіяльності, суд вважає за можливе, в межах позовних вимог, стягнути аліменти на утримання неповнолітнього, визначивши його у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ним повноліття.

Вказаний розмір аліментів, на думку суду, буде найбільш відповідати інтересам дитини, при цьому не порушує прав відповідача, ураховуючи перебування на його утриманні дитини та дружини.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до договору - доручення про надання правової допомоги адвоката від 09.07.2018 року укладеного між ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_2 (виконавиць) в порядку та на умовах, визначених договором, доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання з надання юридичних послуг.

Відповідно до квитанції № 14 від 12 липня 32018 року, ОСОБА_1 сплатила адвокату ОСОБА_2 гонорар в розмірі 1500 грн. за надання правничої допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, відтак на її користь з відповідача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 500 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141,263-265,268, 280-284, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини.

Виконавчий лист, виданий за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.11.2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 600 грн. щомісячно - відізвати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2 витрати на правову допомогу у розмірі 1050 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївській області або через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30.08.2018.

Суддя Н.С. Тихонова