Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2018 Справа №607/1381/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого суді ОСОБА_1, за участі секретаря с/з ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 листопада 2012 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції , актовий запис 1795.

Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не пов'язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно.

В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав та просить вимогу задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання з'явилися, позов про розірвання шлюбу заперечили просили суд надати строк на примирення з метою збереження шлюб та сімї. По закінченню визначеного судом строку продовжували наполягати на відмові в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10 листопада 2012 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції , актовий запис 1795.

Від шлюбу у сторін спору є спільні діти син ОСОБА_6, 05.07.2014 року, та донька ОСОБА_5, 10.07.2015 року.

Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Юридичною підставою для застосування судами України прецедентів ЄСПЛ є положення п. 1 Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", відповідно до якого Україна визнала обовязковою і без укладання спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 р. "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647/98).

В судовому засіданні при вирішенні спору про розірвання шлюбу позивач пояснив, що сторони спору уже тривалий час не проживають сімєю з січня 2018 року, у них різні погляди на життя на сімейні цінності, не ведуть спільного господарства, відповідач створює скандали та сварки; позивач остаточно переконався у необхідності припинення шлюбних відносин, і має намір після розірвання шлюбу влаштувати особисте життя.

Натомість відповідач стверджував можливість збереження шлюбних відносин сторін зважаючи на спільне проживання протягом тривалого часу та наявності спільних дітей.

Ухвалою Суду від 28.02.2018 року, зважаючи на клопотання сторони відповідача, сторонам спору було надано строк на примирення до 26.04.2018 року.

По завершенню наданого судом строку на примирення, позивач заявив суду що продовжує бути впевненим, що збереження шлюбу сторін спору буде на шкоду їм обом, не бажає миритися з відповідачем.

Системний аналіз наданих сторонами спору доказів дозволяє суду зробити висновок, що зважаючи на відносили, які склалися між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (наявність постійних суперечок, відсутність реального спільного бажання зберігати їх шлюб, бажання визначати вільно свій «приватний простір» ) збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін спору.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України

вирішив:

Позов задовольнити

Розірвати шлюб ОСОБА_3 (м. Тернопіль вул. майдан Перемоги, 2/10) та ОСОБА_4 (с. Великий Раковець вул. Л.Українки, 32 Збаразького району Тернопільської області), зареєстрований 10 листопада 2012 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції , актовий запис 1795.

Стягнути з ОСОБА_4 (с. Великий Раковець вул. Л.Українки, 32 Збаразького району Тернопільської області) на користь ОСОБА_3 (м. Тернопіль вул. майдан Перемоги, 2/10) 704, 80 гривень сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України , до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий суддяОСОБА_1