У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Клочко І.В. в цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває зазначена цивільна справа за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

02.10.2018 року представником заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про відвід головуючого судді Клочко І.В., посилаючись на те, що: "суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. призначила такі дати розгляду справи окремого провадження як 06.09.2018р., 02.10.2018р. Але на 06.09.2018р. представника заявника викликала 30.08.2018р. голова Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.І. у зв'язку з чим представник не встигла з'явитися на 12-00год. 06.09.2018р., тобто була перша неявка заявниці, її представника в Деснянський районний суд м. Києва по цивільній справі №761/35195/17, провадження 2-о/754/400/18. У заяві від 04.10.2017р. заявник просила суд за власною ініціативою витребувати необхідні докази, зокрема, завірену копію особової справи судді Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В. Але з ухвали судді Клочко І.В. про відкриття провадження вбачається, що ухвалою суддя жодних доказів не витребувала на 06.09.2018р. і не відмовила у їх витребуванні та відзив на заяву суддя в ухвалі не пропонувала надати заінтересованим особам. Не відомо з яких фактичних обставин колишня суддя Солом'янського районного суду м. Києва Соколова В.В., а потім Апеляційного суду м. Києва 10.07.2018р. визначила Деснянський районний суд для розгляду, тодя як цей суд найвіддаленіший територіально від місця роботи заінтересованих осб ОСОБА_4, ОСОБА_3 та від місця проживання заявниці. З аркушів справи 132-134 вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала по пошті судовий виклик та(або) повідомлення, де було вказано, що на 14-00год. 02.10.2018р. призначено розгляд справи 761/35195/17, а порушення принципу гласності суддею призвело б до повторної неявки представника і, як наслідок, до залишення заяви без розгляду. Безпідставно суддя Клочко І.В. 02.10.2018р. не запитала у секретаря судового засідання Шевчук М.В. чи бажає секретар дати пояснення (ч.10 ст.40 ЦПК України), а отже порушено принцип змагальності головуючою, яка і вчиняє такі дії як от ставить на обговорення в засіданні питання. Разом з цим доводи щодо відведення секретаря, які підтверджуються а.с.132-134 (відсутність розписки від ОСОБА_1Т.) є таким, що свідчать про порушення секретарем принципу гласності, змагальності при заявлені їй відводу. Таким чином у представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказана вище сукупність обставин, яка викликала сумнів 02.10.2018р. в неупередженості судді Клочко І.В., в тому, що вона є повноважним суддею, адже суддя Піхур О.В. не є стороною у цивільній справі №761/35195/17, а є заінтересованою особою, відтак дану справу мав розглядати Шевченківський районний суд м. Києва. Обрано ж Деснянський районний суд м. Києва і було відкрито цим судом провадження за для того, щоб було заявнику та її представнику не зручно реалізовувати процесуальні права, і виконувати процесуальні обов'язки, і можливо, матиме місце повторна неявка, що дозволить залишити заяву без задоволення/без розгляду. Такі обставини, які вказані вище у сукупності з тим, що секретар судового засідання 02.10.2018р., як видно із звукозапису судового засідання від 02.10.2018р. на порушення ч.2 ст. 217 ЦПК України не доповіла головуючій судді Клочко І.В. того, хто з учасників справи не з'явився, зокрема ОСОБА_1, є повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, у представника заявника викликали 02.10.2018р. сумнів в неупередженості судді Клочко І.В. як і її роз'яснення того, що ухвала від 02.10.2018р. оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення. Тому, з огляду, на викладені вище обставини, представник заявника заявляє про сумнів у неупередженості судді Клочко І.В. і в тому, що є повноваженою розглядати заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення заявниці ОСОБА_1, яка проживає територіально у Шевченківському районі м. Києва і суддя Піхур О.В. не є стороною у справі (відповідачем) №761/35195/17. І так як сумнів слід усувати, бо суд при наявності підстав для сумніву є не справедливий, не безсторонній, неповноважний, то керуючись ст. 6-1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.36,39,40 ЦПК України, представник заявника просить врахувати, що остання 02.10.2018р. дізналась про більшість обставин при ознайомленні із справою 02.10.2018р. і ті обставини тому і викликали разом з іншими обставинами сумнів у неупередженості, у повноваженості судді Клочко І.В., оцінити докази на аркушах справи 25,105,109-110,119,132-134 та задовольнити дану заяву і відвести суддю Клочко І.В. за для усунення у представника заявника сумніву у неупередженості, у повноважності судді Клочко І.В. з огляду і на те, що заявник, а не сторона проживає у Шевченківському районі м. Києва, а не у Деснянському".

Відповідно до пунктів 3, 5 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та зупинено провадження в справі до її розгляду суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Оцінивши наведені доводи та надані документи, вбачається, що підстави для задоволення заявленого відводу відсутні.

У заяві зазначається про наявність процесуальних порушень у діях судді при розгляді цивільної справи, стороною в якій є довіритель заявника.

Разом з тим, з поданої заяви та матеріалів справи не встановлено наявність особистої заінтересованості судді, певних її прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Також не встановлено наявності будь-яких обставин, що свідчать про те, що головуючий суддя не є безстороннім, неупередженим або об'єктивним.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

За таких обставин, підстав для задоволення заявленого відводу немає, оскільки в діях головуючого судді не встановлено порушень вимог чинного Цивільного процесуального кодексу України при розгляді зазначеної справи.

З огляду на наведене, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 36-41, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Клочко І.В. в цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: