провадження № 2/333/1689/18
справа № 333/2626/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

11 липня 2018 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (70450, Запорізька область, Запорізький район, с. Кушугум, вул. Лесі України, буд. 40) до ОСОБА_2 (69104, АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

23.05.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від ОСОБА_1 надійшла позовна заява доМіщенка С.М. про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 28.08.2015 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, відповідачем було визнано батьківство відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На теперішній час діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні.

Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з квітня 2017 року, спільне господарство не ведеться, у звязку із несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття любові та взаємоповаги один до одного.

Позивач вважає, що шлюб не може бути збережено та його збереження суперечило б її інтересам, у звязку з чим, вона просить суд: позов задовольнити та розірвати шлюб між подружжям, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Міщенко»; стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 704,80 грн.

У судове засідання позивач не зявилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не зявився, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надав.

У звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 19).

Ухвалою суду від 19.06.2018 року підготовче провадження по зазначеній справі визнано закритим та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 30).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 11.07.2018 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 28.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, повторно виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 776, серії 1-ЖС № 168602 від 22.03.2016 року, що додане до матеріалів справи (а.с. 4).

Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 взяла собі прізвище чоловіка «Міщенко».

20.02.2016 року народилася ОСОБА_3, батьками якої є: матір ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 60, що додане до матеріалів справи (а.с. 7).

Окрім того, на підставі заяви № 17/02-04-05.01-53 від 14.05.2016 року ОСОБА_2 записано батьком ОСОБА_4, про що внесені відповідні зміни актового запису про народження дитини та свідоцтва про народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, повторно виданим 17.05.2016 року Виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 14 (а.с. 8) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 6 від 12.07.2016 року (а.с.9).

Вивчивши матеріали справи та, беручи до уваги, що сторони однією родиною не проживають, не ведуть спільного господарства, суд вважає, що родина сторін розпалася остаточно та збережена бути не може, а її збереження суперечило б інтересам позивача. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра та повага один до одного.

Відповідно до ст.. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно зі ст.. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки шлюб між сторонами не може бути збережений, а факти, встановлені по справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та погіршує його особисті інтереси, що мають істотне значення.

На підставі ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище, у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі, проте в даному випадку позивача, як малозабезпечену особу, звільнено від сплати судового збору, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 21, 56, 104, 105, 110, 113, 112, 113 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 776 від 28.08.2015 року.

Після розірвання шлюбу громадянці ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «Міщенко».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: 69114, м Запоріжжя, АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Повний текст судового рішення складено 11 липня 2018 року.

Відповідачу, який не з'явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду, після набрання ним законної сили надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб, тобто згідно ст.. 115 Сімейного кодексу України.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов