Ухвала

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 382/878/15-ц

провадження № 61-34936св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю «ДДМ ЕСТЕЙТ», реєстраційна служба Яготинського районного управління юстиції Київської області,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко Василь Васильович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 та товариства з обмеженою відповідальністю «ДДМ ЕСТЕЙТ» про укладення мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «ДДМ ЕСТЕЙТ», реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко Василь Васильович, про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію та про внесення змін до запису державного реєстру, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ДДМ ЕСТЕЙТ» на рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 березня 2016 року у складі судді Литвин Л. І. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2017 року, у складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Ігнатченко Н. В., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк»), ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «ДДМ ЕСТЕЙТ» (далі - ТОВ «ДДМ ЕСТЕЙТ»), реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко В. В., про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію та про внесення змін до запису державного реєстру.

Свої вимоги мотивувала тим, що 13 травня 2005 року між закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (далі - ЗАТ «ПроКредит Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та нею було укладено рамкову угоду № 2367, за умовами якої банк зобов'язаний був кредитувати позичальника на умовах цієї угоди та кредитних договорів.

З метою належного виконання зобов'язання між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки від 19 травня 2005 року, за умовами якого в іпотеку передана належна їй нежитлова будівля, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», площею 74 кв.м.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06 червня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки на суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями в розмірі 2 028 146,30 грн та суму судового збору в розмірі 3 654 грн шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, з початковою вартістю, що буде встановлено суб'єктом оціночної діяльності в межах виконавчого провадження.

24 грудня 2014 року між банком і ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги за вказаним іпотечним договором та заміну сторони у зобов'язаннях, за яким банк передав новому кредитору ОСОБА_5 частину права вимоги із загальної суми заборгованості, визначеної вказаним вище судовим рішенням, у фіксованому розмірі 310 000 грн, а ОСОБА_5 став кредитором виключно на вказану суму.

06 березня 2015 року реєстраційною службою Яготинського районного управління юстиції Київської області було проведено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_5 за відсутності у останнього правовстановлюючих документів на магазин.

16 березня 2015 року державним реєстратором до цього запису були внесені зміни про збільшення площі магазину з 74 кв. м до 117,4 кв.м.

19 березня 2015 року між ОСОБА_5, як продавцем, та ТОВ «ДДМ ЕСТЕЙТ», як покупцем, укладено договір купівлі-продажу вказаного магазину.

Позивач вказала, що договори, укладені 24 грудня 2014 року та 19 березня 2015 року без її відома, як власника нежитлової будівлі, порушують її права.

Крім того, внаслідок уступки права вимоги ОСОБА_5 відбулась фактична заміна стягувача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач, уточнивши позовні вимоги, просила визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором та заміну сторони у зобов'язаннях від 24 грудня 2014 року, застосувати наслідки його недійсності, визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 19 березня 2015 року, застосувати наслідки недійсності цього договору шляхом повернення кожною стороною іншій стороні всього одержаного майна за недійсним договором, скасувати рішення про державну реєстрацію спірного нерухомого майна за ОСОБА_5 та збільшення площі приміщення магазину.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 19 березня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 і ТОВ «ДДМ ЕСТЕЙТ», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В. В., зареєстрований в реєстрі № 589, скасовано державну реєстрацію даного договору.

Скасовано рішення про державну реєстрацію № 19856374 від 06 березня 2015 року, проведену державним реєстратором Козинець С. С., щодо державної реєстрації нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в АДРЕСА_1, за ОСОБА_5, номер запису про право власності 8975723.

Скасовано рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 20010687 від 16 березня 2015 року, проведену державним реєстратором Козинець С. С., щодо державної реєстрації нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в АДРЕСА_1, за ОСОБА_5, номер запису про право власності 8975723.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ «ДДМ ЕСТЕЙТ» придбало магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», який був зареєстрований за продавцем ОСОБА_5 без законних підстав, а також був об'єктом нерухомості з елементами самочинного будівництва, тому договір купівлі-продажу від 19 березня 2015 року підлягає визнанню недійсним. Разом з тим, суд виходив з відсутності правових підстав для визнання недійсним договору про відступлення права за іпотечним договором та заміну сторони у зобов'язанні від 24 грудня 2014 року, оскільки цей договір не передбачав переходу права власності на предмет іпотеки і не стосувався безпосередньо прав та обов'язків позивача.

Скасовуючи рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за ОСОБА_5, суд виходив з того, що реєстратор не мав законних підстав для вчинення такої дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів у ОСОБА_5 на це майно та зареєстрував право на самочинне будівництво.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2017 року відхилені апеляційні скарги ТОВ «ДДМ ЕСТЕЙТ» та ОСОБА_5, рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 березня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення порушує права позивача, оскільки продавець за цим договором не набув права власності на цей об'єкт у встановленому законом порядку. Державний реєстратор в порушення вимог закону зареєстрував самочинне будівництво.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «ДДМ ЕСТЕЙТ», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині вирішення спору щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 19 березня 2015 року та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до умов договору про відступлення права вимоги, право вибору задоволення вимог, зокрема шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки, належало саме новому кредитору ОСОБА_5, тому висновки судів про неправомірне укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу магазину без відома попереднього його власника, позивача у справі, є необґрунтованим та не можуть бути правовою підставою для визнання недійсним цього договору. Законодавством передбачена можливість державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Матеріали справи не містять доказів самочинної добудови спірного нежитлового приміщення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

11 квітня 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_4, ТОВ «ДДМ ЕСТЕЙТ» та ОСОБА_5 надійшла заява про визнання та затвердження мирової угоди та проект мирової угоди.

Перевіривши доводи заяви про визнання та затвердження мирової угоди та дослідивши проект мирової угоди, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною п'ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди вбачається, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які стосуються прав і обов'язків сторін, що не входять до предмету позову.

Зокрема, сторони просять скасувати оскаржувані судові рішення в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та його державної реєстрації, стверджуючи, що задоволення вимог ОСОБА_4 відбудеться шляхом перерахування позивачу грошових коштів у розмірі 230 000 грн ОСОБА_5 та ТОВ «ДДМ ЕСТЕЙТ».

Проте майнові вимоги ОСОБА_4 не були предметом розгляду оспорюваних судових рішень, тому колегія суддів вважає, що у визнанні мирової угоди необхідно відмовити і продовжити судовий розгляд справи.

Разом із тим, колегія суддів дійшла висновку, що затвердження мирової угоди у цій справі в частині вирішення позовних вимог щодо правомірності договору купівлі-продажу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» суперечитиме вимогам статті 658 ЦК України, статті 37 Закону України «Про іпотеку» та умовам договору іпотеки від 19 травня 2005 року, оскільки право власності на спірне майно у ОСОБА_5 не виникло у зв'язку з придбанням прав кредитора і іпотекодержателя, отже він не мав права його продавати.

Керуючись статтями 207, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_4, ОСОБА_5 та товариству з обмеженою відповідальністю «ДДМ ЕСТЕЙТ» у визнанні мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «ДДМ ЕСТЕЙТ», реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко Василь Васильович, про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію та про внесення змін до запису державного реєстру.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта
Судді: О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников Ю. В. Черняк