Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2801/18
Провадження №: 2/332/1371/18
УХВАЛА

іменем України

"08" жовтня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А., за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу № 332/2801/18 (провадження № 2/332/1371/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна, в обґрунтування якого зазначено, що 29 березня 2011 року Заводським районним судом м. Запоріжжя був виданий виконавчий лист № 2-560/2011, на підставі якого ОСОБА_2 ВДВС ГТУ у Запорізькій області було відкрито виконавче провадження №52272514. Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1. На даний час позивач ОСОБА_1 не має заборгованості по вищевказаному виконавчому листу та своєчасно сплачує аліменти на утримання дитини. Але, звернувшись до державного виконавця з питання зняття арешту з належного позивачу нерухомого майна, він отримав відмову, яка викладена у наданій письмовій відповіді, з посиланням на п.7 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та йому було рекомендовано звернутися до суду. З посиланням на ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316,317,319,391 ЦК України, ст.ст. 50,59,60 Закону України «Про виконавче провадження» позивач ОСОБА_1 просив суд зобовязати ОСОБА_2 відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області скасувати арешт на все майно, що йому належить.

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року було відкрито провадження у даній цивільній справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява з проханням розглянути справу без участі їх представника.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у цивільній справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції чинній на час розгляду справи) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-560/2011 року, виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 450грн. щомісячно і до повноліття дитини, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУ юстиції Запорізької області 21.09.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52272514(а.с.9,13).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 28.08.2018 року, позивач ОСОБА_1 є власником обєкту нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Запоріжбудівська, будинок 42, на який постановою від 31.03.2015 року серія та номер 42151031 державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиціїнакладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вид обтяження: арешт нерухомого майна, обтяжувач: ОСОБА_2 відділ державної виконавчої служби(а.с.10-11). З розрахунку заборгованості від 24.08.2018 року проведеного державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 (ВП 52272514) вбачається, що станом на 24.08.2018 року заборгованість зі сплати аліментів при виконанні виконавчого листа № 2-560/2011, виданого 29.03.2011 року Заводським районним судом м. Запоріжжя у ОСОБА_1 відсутня(а.с.12).

На заяву позивача ОСОБА_1 від 17.08.2018 року до ОСОБА_2 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізькій області, йому була надана письмова відповідь за №19761 від 24.08.2018 року, відповідно до якої боржнику у виконавчому провадженні повідомлено про відмову у знятті арешту з належного йому майна у зв»язку з тим, що не подано жодних документів, які б підтверджували забезпечення подальшої сплати аліментних платежів(а.с.8).

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на даний час є боржником виконавчого провадження та просить суд зобовязати ОСОБА_2 відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областізняти арешт з майна, яке йому належить, накладений у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Відповідно до розяснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику(речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження». У зв»язку із цим боржник(учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може предявити такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі предявлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України( пункт 1 частини 1 статті 186 ЦПК України в діючий редакції на даний час), а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 206 ЦПК України(пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України в діючий редакції на даний час).

Положеннями ч.2 ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач у цій справі ОСОБА_1 є боржником виконавчого провадження, в рамках якого він просить зняти арешт з майна, тобто стороною виконавчого провадження, така справа не може розглядатися за правилами позовного провадження в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України в редакції, діючій на час розгляду справи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розділ VII ЦПК України регламентує судовий контроль за виконанням судових рішень. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, як сторона виконавчого провадження(боржник), має право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку цивільного судочинства, у зв»язку з чим провадження у цивільній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 19,п.1 ч.1 ст. 255,ст.ст.258,259-261, 353ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі № 332/2801/18 (провадження № 2/332/1371/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Роз»яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала постановлена та підписана суддею в нарадчій кімнаті 08 жовтня 2018 року в одному примірнику.

Суддя Андрюшина Л.А.