Справа № 461/1503/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/243/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Снопківське» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Снопківське», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про захист прав споживачів,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (а.с.1-5 т.1), який неодноразово уточнював під час розгляду справи в суді (а.с.77-78 т.1, а.с.4-11 т.2), з остаточними вимогами про зобовязання Львівського комунального підприємства (далі-ЛКП) «Снопківське» здійснити йому, мешканцю квартири АДРЕСА_1, перерахунок розміру плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2015 року по 25.04.2017 року на підставі актів-претензій від 07.12.2016 року, від 01.03.2017 року та від 25.04.2017 року, шляхом списання нарахованих коштів за послуги, що фактично не надавались та не були спожиті, в розмірі 2537 грн. 22 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території по вул.Івана Франка, 63 у м.Львові, виконавцем яких є ЛКП «Снопківське». У звязку з тим, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавались відповідачем не в повному обсязі, що зафіксовано в актах-претензіях, а саме: роботи по вивезенню побутових відходів не проводились у період з червня 2016 року по червень 2017 року; роботи по дератизації, обслуговуванню систем водопостачання та водовідведення, обслуговуванню димовентиляційних каналів, з поточного ремонту, по прибиранню сходових кліток та освітленню місць загального користування, не проводились протягом усього спірного періоду, відповідач повинен здійснити перерахунок розміру плати за цей вид послуг, шляхом списання коштів у сумі 2537 грн. 22 коп., що становить вартість послуг (за складовими тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території), які відповідачем не надавались.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобовязано ЛКП «Снопківське» здійснити ОСОБА_2, як мешканцю квартири №5 на вул. Ів. Франка, 63 у м. Львові перерахунок розміру плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2015 року по 25.04.2017 року, на підставі актів-претензій від 07.12.2016 року, 01.03.2017 року та 25.04.2017 року шляхом списання нарахованих коштів за послуги, які фактично не надавалися та не були спожиті у розмірі 2537 грн. 22 коп.

Стягнуто з ЛКП «Снопківське» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ЛКП «Снопківське», просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що ЛКП «Снопківське» подало до суду письмові докази, які підтверджують виконання підприємством послуг з утримання будинку та прибудинкової території в повному обсязі, однак, суд не дав їм належної правової оцінки. Крім того, апелянт зазначає, що відсутні правові підстави для проведення позивачеві перерахунку, про який він просить. Звертає увагу, що суд першої інстанції повинен був перевірити та встановити, чи були порушені права позивача та у який спосіб вони підлягали захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у квартирі №5 в будинку №63 на вул.Івана Франка в м.Львові.

Вказаний будинок у спірний період з 01.09.2015 року по 25.04.2017 року знаходився на обслуговуванні ЛКП «Снопківське», яке було виконавцем житлово-комунальної послуги з утримання будинку та прибудинкової території в силу закону, оскільки договору про надання вказаного виду послуг між сторонами не укладалось.

Згідно з наданої стороною відповідача апеляційному суду відомості про нарахування послуги з утримання будинку та прибудинкової території мешканцю квартири №5 в будинку №63 на вул.Івана Франка в м.Львові (а.с.129 т.2), заборгованість за вказаний вид послуг за період з 01.09.2015 року по 01.05.2017 року складає 2497 грн. 99 коп., яка є меншою від суми заборгованості, яку просить списати позивач за вказаний період.

Протягом спірного періоду споживачем ОСОБА_2 було складено три акти-претензії від 07.12.2016 року, від 01.03.2017 року та від 25.04.2017 року щодо неналежного надання послуги з утримання будинку та прибудинкової території та адресовані відповідачеві заяви про перерахунок розміру плати за цей вид послуг (а.с.10-12, 20-21, 80-82, 85-87 т.1 ).

Крім того, під час спірного періоду 11.02.2016 року між сторонами було укладено договір щодо погашення заборгованості (а.с.7 т.1), відповідно до якого визначено, що заборгованість позивача перед відповідачем за послуги з утримання будинку та прибудинкової території станом на дату підписання цього договору складає 4040 грн. 09 коп. (п.2.1.1), яку позивач зобовязувався сплатити, а відповідач, в свою чергу, зобовязувався анулювати заборгованість позивача в розмірі 5950 грн. 88 коп., шляхом визнання її безнадійною, з моменту повного розрахунку позивача за цим договором (п.2.1.5).

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із того, що такі вимоги відповідають закону та доведені позивачем.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції (далі-Закону), порядок надання житлово-комунальних послуг, їхні якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.20 Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.20 Закону, споживач має право, зокрема, на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Праву споживача на своєчасне та відповідної якості одержання житлово-комунальних послуг кореспондує його обовязок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст.20 Закону).

Частиною другою статті 21 цього Закону передбачено обовязок виконавця послуг, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а також розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

У відповідності до ст.18 Закону, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. У разі неприбуття представника виконавця у погоджений строк або необгрунтованої відмови від підписання акта-претензії, він вважається дійсним, якщо його підписали не менше як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обгрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №970 від 11.12.2013 року, яким визначено механізм проведення такого перерахунку.

Пунктом 5 цього Порядку визначено, що перерахунок проводиться не рідше одного разу на рік протягом кварталу, наступного за періодом перерахунку, з урахуванням результатів перерахунків, проведених з початку звітного року, виходячи з фактично понесених у звітному періоді витрат на надання послуг щодо кожного будинку окремо з урахуванням обсягу наданих послуг в межах тарифу, періодичності та строків надання послуг, установлених рішенням органу місцевого самоврядування, з урахуванням складених виконавцем планів та графіків виконання робіт, повязаних з наданням послуг.

У разі надходження актів-претензій від споживачів за встановленою формою та прийняття рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії (п.11 Порядку).

Цим пунктом 11 Порядку також передбачено, що акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій і перерахунок за таким актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги. Невиконання певного виду робіт, повязаних з наданням послуг, у звязку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч.2 ст. 16 ЦК).

При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК).

Отже, під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення субєктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Відповідно до змісту статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, засіб юридичного захисту порушеного права повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див.рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_6 проти України» від 5 квітня 2005 року).

Надаючи оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права у виді зобовязання відповідача здійснити перерахунок оплати за вказаний вид житлово-комунальних послуг шляхом списання коштів, колегія суддів звертає увагу, що такий спосіб захисту не передбачений ні загальною нормою статті 16 ЦК України, ні спеціальною нормою, яка міститься у статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою закріплено право споживача послуг на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості, в порядку, визначеному договором або законодавством.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й встановлені обставини справи, а саме те, що у спірному періоді між сторонами 11.02.2016 року було укладено договір щодо погашення заборгованості, на виконання пункту 2.1.1 якого позивач 12.03.2016 року здійснив оплату послуги за утримання будинку в розмірі 4040 грн. (а.с.8 т.1), яка була зарахована відповідачем на погашення заборгованості, яка станом на 01.09.2015 року становила 9704 грн. 63 коп. і частину якої в розмірі 5950 грн. 88 коп. відповідач анулював згідно з п.2.1.5 цього договору (а.с.7 т.1, а.с.129 т.2), внаслідок чого розмір заборгованості позивача перед відповідачем за спірний період є меншим (2497 грн. 99 коп.) від суми заборгованості, яку просить списати позивач за цей період (2537 грн. 22 коп.), тому, на переконання колегії суддів, обґрунтування вимог позивача щодо неналежного надання відповідачем послуг з утримання будинку може бути запереченням у разі предявлення до нього вимоги про стягнення плати (заборгованості по оплаті) за вказаний вид спожитих послуг, що відповідатиме визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги» способу захисту права споживача послуг на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі та буде ефективним, в тому числі й при виконанні рішення суду, з урахуванням характеру спірних правовідносин.

Суд першої інстанції в повній мірі не визначився з характером спірних правовідносин, не врахував наведених вище норм матеріального права, які підлягали застосуванню, що призвело до помилкового висновку суду про наявність правових підстав для захисту права позивача в обраний ним спосіб, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з наведених вище мотивів та, відповідно, про задоволення апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», тому судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 640 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн., сплачений відповідачем при поданні апеляційної скарги (а.с.84 т.2), підлягає компенсації за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Снопківське» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 липня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_6