ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 639/7642/17-ц

провадження № 22ц/818/1116/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року в складі судді Труханович В.В.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про захист прав споживачів та стягнення матеріальної та моральної шкоди, який у подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником житлового будинку №12 по вулиці Бакінській у м. Харкові та є споживачем послуг за газопостачання на підставі договору від 13 серпня 2015 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут».

Вказала, що на момент укладання договору показання прибору обліку споживанння газу становили 31 048 куб. м.

Зазначила, що розрахунки за вказаним договором здійснювалися регулярно.

Крім того, вона є користувачем субсидії зі сплати комунальних послуг.

Вказала, що згідно актів від 17 листопада 2016 року, 01 лютого 2017 року, 20 червня 2017 року між нею та відповідачем здійснювалось звіряння даних прибору обліку газу, згідно яких істотних розбіжностей не зафіксовано.

Зазначила, що у квітні 2017 року отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості, у якому зазначено, що станом на 18 квітня 2017 року за її особовим рахунком накопичена прострочена заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 13 672,75 грн. на показання лічильника 36 459 куб. м. та зазначено про необхідність припинити споживання природного газу та надати доступ працівникам «Харківміськгаз» для здійснення заходів з примусового припинення газопостачання.

Вказала, що 10 травня 2017 року їй припинено газопостачання шляхом перекриття крану та пломбування, номер пломби С36800096.

Зазначила, що неодноразово намагалась здійснити обєктивне звіряння виплат за спожитий газ та показань прибору обліку, проте, відповідач не приймав такі дії до уваги та відмовив у відновленні газопостачання.

Вказала, що дії відповідача вважає незаконними та такими, що призвели до погіршення її здоровя та нормальної життєдіяльності, а також до матеріальних збитків у вигляді додаткових витрат на оплату електричної енергії порівняно з аналогічним попереднім періодом.

Зазначила, що через дії відповідача вона не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки має заборгованість за газопостачання.

Вказала, що внаслідок зниження температури з ладу вийшла система опалення житлового будинку, для відновлення роботи якої потрібні додаткові витрати з заміни частини труб.

Зазначила, що їй спричинено моральну шкоду, оскільки вона вимушена проживати у будинку без газопостачання, що супроводжувалося значними нервовими стресами, вона не могла вести нормальний спосіб життя.

Просила зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» відновити газопостачання житлового будинку № 12 по вулиці Бакінській у м. Харкові за особовим рахунком НОМЕР_1, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» на її користь матеріальні збитки в розмірі 2612,87 грн. та 10 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не врахував, що вона здійснювала оплату послуг з газопостачання за показаннями лічильників самостійно з урахуванням субсидії та пільги; показання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» не передавала, а самостійно вносила до квитанцій; що дані показань лічильника відомі відповідачу; що їй безпідставно нараховано у якості боргу додаткових необлікованих 900 куб. м. газу; що припинення газопостачання неправомірне, оскільки нею здійснювалась оплата за послуги газопостачання своєчасно та згідно з показаннями приладу обліку; що повідомлення про виникнення заборгованості не відповідає вимогам Правил постачання природного газу; що відповідач повідомив її про заборгованість несвоєчасно, при цьому, не зазначаючи період накопичення заборгованості, маючи показання приладу обліку; що порушено її право як споживача на інформацію про її заборгованість.

05 липня 2018 року до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарга та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що позивач платила лише обовязковий платіж по субсидії, та не доплачувала за обсяги спожитого газу, що було спожито поверх норми субсидії; крім того, не передавала фактичних показників лічильника газу обємів спожитого газу, внаслідок чого при знятті представниками Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» фактичних показників лічильника газу, позивачу приведено у відповідність обєми спожитого газу по факту споживання, та обєми спожитого газу передані до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» для проведення нарахувань за спожитий природний газ.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Тичкової О.Ю. від 18 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та вирішено розглядати справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Тичкової О.Ю., Котелевець А.В., Піддубного Р.М. від 11 липня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомленням учасників справи задоволено, справу призначено до розгляду у судове засідання з повідомленням учасників справи.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

19 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_3 розподілено цивільну справу № 639/7642/17-ц (22ц/818/1116/18) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року у складі судді Бурлака І.В., Котелевець А.В., Маміної О.В. призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що відключення будинку позивача від системи газопостачання проведено відповідачем у спосіб, встановлений законодавством, і у вказаних діях не вбачається порушення її прав як споживача.

Клопотання ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року, яке надійшло до суду апеляційної інстанції о 16:10 про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою її представника, залишено без задоволення, оскільки доказів поважності відкладення справи не надано. При цьому судова колегія звертає увагу, що в судовому засіданні, яке відбувалося 20 листопада 2018 року, сторони вже висловили свою позицію щодо апеляційної скарги, надавали свої пояснення та відбулося дослідження матеріалів справи, тому підстав для відкладення справи немає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 12 по вулиці Бакінській у м. Харкові та є споживачем послуг з газопостачання.

13 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору постачальник зобовязується постачати природний газ споживачеві, членам його сімї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, житловому будинку, для побутових потреб (приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень), а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими цінами, у строки і на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно пункту 6 вказаного договору за наявності лічильника газу обсяг спожитого споживачем газу визначається за фактичними показаннями лічильника. Споживач зобовязується щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим періодом, знімати фактичні показання лічильника та зазначити їх у платіжних документах у визначених цим договором строк. Споживач також може передати показання лічильника за телефоном або через веб-сайт. Постачальник/газорозподільне підприємство має право щомісяця контролювати правильність зняття споживачем показань лічильників та оформлення платіжних документів.

Пунктами 9, 10 договору передбачено, що за цим договором розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються за квитанціями розрахункової книжки постачальника, які самостійно заповнюються споживачем. За домовленістю сторін розрахунки за надані послуги з газопостачання проводяться за платіжними дорученнями, які виписує постачальник. Споживач вносить платежі не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, а у разі отримання платіжного документу, який виписує постачальник, оплачує його протягом 10 днів з дати, зазначеної у такому платіжному документі. Споживач самостійно розраховує суму платежів, з урахуванням роздрібної ціни на природний газ за цим договором.

У разі отримання субсидії та/або пільг з оплати газу споживач вносить плату за надані послуги з газопостачання в установленому законодавством порядку.

Матеріали справи свідчать про те, що у ОСОБА_1 на момент укладання договору була пільга 50% - сімя загиблого, про що зазначено у договорі.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради від 22 червня 2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради та отримує субсидію на житлово-комунальні послуги з листопада 2014 року.

17 листопада 2016 року представником Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», контролером ОСОБА_4 проведено обстеження системи газопостачання житлового будинку (квартири), про що складено відповідний акт. В акті зазначено, що за адресою: м. Харків, вулиця Бакінська, будинок № 12, у споживача ОСОБА_1, особовий рахунок НОМЕР_1, встановлено побутовий лічильник газу METRIX G4, показання якого на момент обстеження склали 34 059 м. куб. З наявним в неї боргом споживач не згодна.

01 лютого 2017 року представником Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», контролером ОСОБА_5 складено акт обстеження газопостачання житлового будинку (квартири), відповідно до якого за адресою: м. Харків, вулиця Бакінська, б. 12, у споживача ОСОБА_1, особовий рахунок НОМЕР_1, встановлено побутовий лічильник газу METRIX G4, показання якого на момент обстеження склали 35 390 м. куб .

18 квітня 2017 року на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості. З вказаного повідомлення вбачається, що станом на 18 квітня 2017 року за особовим рахунком НОМЕР_1 накопичена прострочена заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 13 672,75 грн. на показання лічильника 36 459 м. куб., та повідомлено про те, що якщо прострочена заборгованість не буде погашена в строк до 14 травня 2017 року, споживач зобовязаний самостійно припинити споживання природного газу шляхом перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та надати безперешкодний доступ працівникам Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» для здійснення заходів з примусового припинення газопостачання.

Між Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» укладено договір №32Аkm 112-17 від 06 січня 2017 року, предметом якого є здійснення Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз» робіт з припинення газопостачання за письмовим дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» побутових споживачів та споживачів, що не є побутовими, у випадках, передбачених чинним законодавством.

10 травня 2017 року ОСОБА_1 припинено газопостачання.

15 серпня 2017 року представником Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», контролером ОСОБА_6 складено акт обстеження газопостачання житлового будинку (квартири), відповідно до якого у споживача ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, особовий рахунок НОМЕР_1, на момент перевірки вказане домоволодіння відключено від СГП на стояку перекриттям крану.

З квитанцій на сплату послуг за газопостачання за 2014, 2016 та січень-травень 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 зазначала у них поточні та попередні показання лічильника.

Згідно розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2017 року має заборгованість за природний газ у розмірі 10 859,58 грн. з урахуванням того, що 10 травня 2017 року домоволодіння відключено від газопостачання.

Згідно частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2492, для визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Відповідно до пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобовязаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом пяти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обєм розподілу та споживання природного газу (алокація) по обєкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного обєму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування обєму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобовязаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати обєм розподілу і споживання природного газу по обєкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Главою 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, передбачено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на обєкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність або недостатність підтвердженого обсягу природного газу по обєкту споживача та/або його постачальнику; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, повязаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про комерційний облік природного газу»; 5) неповернення Оператору ГРМ заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу чи розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) перевитрата добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу (норма застосовується по обєкту споживача, що не є побутовим); 11) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по обєкту споживача, що не є побутовим); 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Пункт 5 глави 7 розділу VІ Кодексу, передбачає, що припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування.

Відповідно до пункту 3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно пункту 13 розділу ІІ Правил постачання природного газу, постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; перевитрат добової норми (узгодженого договором графіка нерівномірної подачі природного газу) та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу; розірвання договору постачання природного газу; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування; настання заходів, передбачених Правилами про безпеку постачання природного газу, що діють відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про ринок природного газу" та поширюються на споживачів, що не є захищеними відповідно до зазначених Правил.

Пунктом 17 розділу ІІІ Правил постачання природного газу передбачено, що якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за предявленням службового посвідчення на обєкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж за три дні до дати отримання повідомлення.

Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Для цього постачальником має бути укладений з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. При необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення), копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на обєкт споживача. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на обєкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника.

Побутовий споживач, що має прострочену заборгованість перед постачальником за послуги з газопостачання, не має права протидіяти постачальнику та/або Оператору ГРМ у заходах із припинення газопостачання та на письмову вимогу постачальника має самостійно припинити власне газоспоживання.

Пунктом 20 розділу ІІІ Правил постачання природного газу передбачено, що відновлення газопостачання споживачу здійснюється за умови оплати простроченої заборгованості за природний газ за договором або складання між постачальником та споживачем графіка погашення заборгованості та відшкодування витрат постачальника на припинення та відновлення газопостачання.

Як вбачається з повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 18 квітня 2017 року, направленого на адресу ОСОБА_1, станом на 18 квітня 2017 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 накопичена прострочена заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 13 672,75 грн. на показання лічильника 36 459 куб. м., та повідомлено про те, що якщо прострочена заборгованість не буде погашена в строк до 14 травня 2017 року, споживач зобовязаний самостійно припинити споживання природного газу шляхом перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та надати безперешкодний доступ працівникам Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» для здійснення заходів з примусового припинення газопостачання.

10 травня 2017 року ОСОБА_1 припинено газопостачання.

Матеріали справи свідчать про те, що в квитанціях на сплату послуг за газопостачання за 2014, 2016 та січень-травень 2017 року ОСОБА_1 зазначала поточні та попередні показання лічильника.

Згідно розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2017 року має заборгованість за природний газ у розмірі 10 859,58 грн. з урахуванням того, що 10 травня 2017 року домоволодіння відключено від газопостачання.

З вказаного розрахунку вбачається, що позивачу дійсно надавалась субсидія з жовтня 2015 року по березень 2017 року, проте з листопада 2016 року суми, нараховані до сплати, перевищують розмір наданої субсидії.

Пунктом 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, передбачено, що громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобовязані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії.

Згідно даних Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» позивач платила лише обовязковий платіж по субсидії, та не доплачувала за обсяги спожитого газу, що спожито поверх норми субсидії. Крім того, вона не передавала фактичних показників лічильника газу обємів спожитого газу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечувала, що показання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» не передавала, а самостійно вносила до квитанцій.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що внаслідок відключення її будинку від системи газопостачання вона вимушена користуватися електроенергією, внаслідок чого значно збільшився обсяг використаної електроенергії порівняно з тим, що існував до відключення газопостачання, чим їй спричинено матеріальної шкоди у розмірі 2 612, 87 грн. є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не доведено, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача вона витратила на оплату послуг з електроенергії кошти у розмірі 2 612, 87 грн., тому вимоги щодо відшкодування їй матеріальних збитків, як правильно зазначив суд першої інстанції, задоволенню не підлягають.

Посилання позивача на неможливість отримання субсидії внаслідок неправомірних дій відповідача є необґрунтованими з огляду на наступне.

Питання щодо надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848.

Згідно з пунктом 14 Положення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону, але не більше ніж на 12 місяців, і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.

Також, даним пунктом передбачено, що після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення, осіб, яким субсидія призначена за зареєстрованим місцем перебування, та осіб, які звертаються за субсидією на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива).

Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (не призначення) субсидії та інформують про прийняте рішення громадян. У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг, загальна сума якої перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу.

Якщо протягом двох місяців з дати інформування про не призначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. Зазначений строк може бути продовжений на підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення) ради або комісії, яка ними утворюється, за наявності поважних причин.

Отже, враховуючи те, що заборгованість, яка виникла у позивача за оплату послуг з газопостачання, нарахована відповідачем правомірно, то вини відповідача у відмові у нарахуванні позивачу субсидії не вбачається.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то вони також не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також, в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України та роз'ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід виходити з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи, що не встановлено неправомірність дій відповідача щодо ОСОБА_1, тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що порушено право позивача як споживача на інформацію про її заборгованість, є безпідставними.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення» споживачам у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення гарантується безперешкодний та безоплатний доступ до інформації про розмір заборгованості з оплати спожитих товарів, послуг, періоди виникнення такої заборгованості - за категоріями споживачів.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 1 цього Закону кожному споживачу у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення гарантується безперешкодний та безоплатний доступ до інформації про стан розрахунків таким споживачем за спожиті товари, послуги, у тому числі, про заборгованість з оплати за спожиті товари, послуги (за наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги та субсидії (у разі їх надання/призначення).

Згідно абзацу 5 пункту 21 розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовий споживач має право на отримання інформації про загальні умови постачання (у тому числі, ціни), порядок плати за спожитий природний газ, права та обовязки постачальника та побутового споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і побутовим споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та іншу інформацію відповідно до договору постачання природного газу.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 18 квітня 2017 року, у якому вказано розмір заборгованості, необхідність її погашення та наслідки не вчинення таких дій, при цьому надано строк для погашення заборгованості. Таким чином, її право як споживача на інформацію не порушено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді П.В.Кісь

ОСОБА_7

Повний текст постанови складено 28 грудня 2018 року.