н/п 2/490/576/2018 Справа № 490/5416/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Кваші С.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання поруки припиненою,-

ВСТАНОВИВ :

20 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання поруки припиненою, в якому просив визнати поруку ОСОБА_1 за Договором поруки № SR-SME400/129/2007/2 укладеного 27.12.2007 року між ПАТ «ОТП Банк» ( є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк») та позивачем припиненою на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Ухвалою суду від 22.06.2017 року відкрито провадження по справі.

Представник відповідача 22 листопада 2017 року надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що сторони врегулювали момент виникнення обов'язку Позичальника щодо дострокового погашення кредитних зобов'язань, що наступає протягом 60 календарних днів з моменту отримання останнім вимоги, а це є 18 квітня 2016 року, отже звернувшись до суду з відповідним позовом в серпні 2016 року реалізували своє право у встановлений строк.

Таким чином представник відповідача вважає, що строк для пред'явлення вимоги до поручителя не був пропущений, та порука не є припиненою, в звязку з чим в задоволенні позову просив відмовити.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник Відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову у повному обсязі з підстав, викладених ук запереченнях.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

26 грудня 2007 року між ОСОБА_2 (далі - позичальник) та ПАТ «ОТП Банк», що є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» (далі - Банк), був укладений кредитний договір № CM-SME400/129/2007 зі змінами та доповненнями , за умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 320 000 (триста двадцять тисяч) доларів США, а позичальник прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит, а також сплатити проценти та виконати інші зобов'язання, встановлені у Кредитному договорі.

Порядок виконання боргових зобов'язань за Кредитними договорами встановлений пунктом 1.5. Частини № 2 відповідного Кредитного договору. Відповідно до підпункту 1.5.1. частини другої цього Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів (Додаток № 1 до кредитного договору), шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

23 жовтня 2014 сторони уклали Додатковий договір №9 до Кредитного договору, згідно якого сторони зокрема домовились, що на період з 23 жовтня 2014 року до 24 березня 2015 року буде діяти нова процентна ставка (п.2.1.1.), та виклали Графік Платежів в новій редакції (Додаток №1) (п.2.1.2.) В пункті 2.1.4 Додаткового договору №9 сторони визначили порядок дострокового виконання Боргових зобов'язань за ініціативою банку.

Так, пунктом 2.1.4.1 Додаткового договору №9 встановлено, що у випадку невиконання Позичальником Боргових зобов'язань понад 92 (дев'яносто два) календарних дні чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов Кредитного договору. Документів забезпечення та/чи будь яких інших умов договорів (правочинів) укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком та третіми особами, що існували на момент укладення Кредитного договору чи цього Додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 (тридцять) календарних днів, сторони домовились, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору в зв'язку із чим позичальник зобов'язаний погасити Боргові зобов'язання в повному розмірі та в строки відповідно до п.2.1.4.2. цього Додаткового Договору.

При цьому п. 2.1.4.2 цього Додаткового Договору передбачено, що незважаючи на інші положення Кредитного договору , Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань в цілому у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та/чи інших зобовязань за кредитним договором чи іншим укладеним з Банком договорами . При цьому зобовяізання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальникм протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за зазначеним кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № SR-SME400/129/2007/2 від 27.12.2007 року, за умовами якого, Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника так і до поручителя чи до обох одночасно ( ст.1. Договору поруки).

Згідно умов п. 2.1 Договору поруки, порукою забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань, що підлягають виконанню за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Кредитному договорі. Згідно пункту 4.1. Договору поруки цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами -27.12.2007 року і діє до повного виконання боргових зобов'язань за Договором.

23 жовтня 2014 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 4 до Договору поруки № SR-SME400/129/2007/2 від 27.12.2007 року, в якому внесено змін та викладено п.п.2.1 та 2.2 Договору поруки в наступній редакції : повернення основної суми кредиту наданого Боржнику - не пізніше 25 грудня 2016 року , сума кредиту на дату укладення додаткового договору складає 104 024,14 доларів США.Сплата прцентів за користування кредитом в розмрі та терміни, передбачені кредитним договром. Розмір боргових зобов'язань , забезпечених порукою, становить 108 386,06 грн. При цьому умовами цього договору передбачено, що поручитель несе зобов'язання за виконання позичальником умов кредитного договору з усіма додатковими договорами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя.

На підставі ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимоги позивача про припинення поруки суд дійшов до наступних висновків.

Порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Врегульовуючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної правової норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53 цс 14 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-623 цс 17.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Як встановлено судом, боржник (а відтак і поручитель) взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25 грудня 2016 сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Тобто, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів

Пунктом 2.1.4.1 Додаткового договору №9 встановлено, що у випадку невиконання Позичальником Боргових зобов'язань понад 92 (дев'яносто два) календарних дні Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі та у строки відповідно до п.2.1.4.2. цього Додаткового Договору, зазначеним пунктом встановлено строк 60 (шістдесят) календарних днів.

Отже, сторони кредитного договору врегулювали в Додатковому договорі № 9 питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, визначивши при цьому обо'вязок Позичальника щодо дострокового повернення всієї суми позики, та права Банку на звернення з вимогою у разі прострочення Позичальником строків її повернення.

Відповідно умов п.2.1.4.1. Додаткового Договору №9, Позичальник визнається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору з 28.01.2015 ( 27.10.2014 +92 календарних днів), в зв'язку з чим Позичальник зобов'язаний погасити Боргові зобов'язання в повному розмірі та в строки відповідно до п.2.1.4.2. цього Додаткового Договору, а саме 30.03.2015 (28.01.2015 +60 календарних днів).

З матеріалів справи вбачається, що згідно Додатку № І до Додаткового договору № 9 Кредитного Договору СМ-БМЕ400/129/2007 дата першого погашення кредиту, з моменту реструктуризації, яка передбачена зазначеною Додатковою угодою визначена 27 жовтня 2014 року. Позичальник не здійснив жодного платежу за новим графіком до Додаткового Договору №9.

Отже, якщо прийняти до уваги, що днями настання строку виконання основних зобов'язань позичальника за Кредитним договром з останнім Додатковим договором № 9 є дати, зазначені у Додатку до вищевказаного Додаткового Договору , то днем першого платежу було 27 жовтня 2014 року, а останнім з цих днів було 25 грудня 2016 року.

Разом із цим суд зазначає, що Відповідач звернувся з позовом про стягнення кредитної заборгованості за Договором № СМ-БМЕ400/129/2007 лише 10.08.2016 року, тобто з пропуском 6 місячного строку пред'явлення вимоги до поручителя за періодичними платежами, та не зазначивши при цьому обставин, які заважали йому звернутися до суду з відповідним позовом з моменту настання строку погашення кредиту, який не сплатив позичальник.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16.

Враховуючи все вищевикладене , суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що порука припинилася у повному обсязі, проте є припиненою в частині платежів за шість місяців до дати звернення відповідача до суду з пощзовом до ОСОБА_1В, про стягненя достроково усієї суми кредитної заборгованості . Так, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, проте кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання чергових обов'язкових платежів за основним зобов'язанням, який був встановлений ним відповідно до умов Додаткового договору №9 до Кредитного договору , не пред'явив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання цієї частини зобов'язання, то суд приходить до висновку про те, що зобов'язання ОСОБА_1 за договором поруки в частині обов'язку сплатити платежі за період з 27 жовтня 2014 року по 25 січня 2016 року включно - припинилися.

Разом з тим відповідно до пункту 2.1.4. Додаткового Договору № 9 , судом не встановлено порушень з боку Банку предявлення вимоги до позичальника про дострокове повернення суми заборгованості , тому суд не вбачає і підстав для припинення поруки в частині зобов'язань, що залишаються невиконаними після 25.01.2016 року.

За аткого, позов підлягає частковому задволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на 60 відсотків ( 17 платежів з 28 належних за Графіком ) , то слід стягнути з Банку на користь позивача 384 грн судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251-252, 553, 554, 559, 526, 1050,1054 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 4, 12, 76, 81,141, 263- 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визнати поруку ОСОБА_1 за Договором поруки № SR-SME400/129/2007/2 укладеного 27.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 припиненою в частині зобов'язань за платежами за Кредитним договором № СМ-SME400/129/2007 від 26 грудня 2007 року з Додактовим Договром № 9 від 23 жовтня 2014 року - в період з 27 жовтня 2014 року по 25 січня 2016 року включно.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 384 грн судоовго збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Апеляційного суду Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО

Повний текст рішення суду виготовлений 03 жовтня 2018 року.