Справа № 369/3457/18
Провадження № 2/369/2050/18
10.09.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Ковриженко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14 липня 2017 року ОСОБА_2 взяв у нього в борг 5 750 доларів США та зобовязався повернути грошові кошти до 14 жовтня 2017 року.
Позивач посилався на те, що ОСОБА_2 грошові кошти у встановлений строк не повернув та ухиляється від повернення боргу, що становить 5 750,00 доларів США, що еквівалентно 151 512,50 грн..
Станом на 19 березня 2018 року ОСОБА_2 має суму боргу у розмірі 5 750,00 доларів США, що еквівалентно 151 512,50 грн., та три відсотки річних від простроченої суми - 1 955,13 грн..
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у загальному розмірі 153 467,63 грн., що складається з 151 512,50 грн. суми основного боргу, 1 955,13 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надано заяву, в якій представник позивача позов підтримав та просив проводити розгляд справи у відсутності позивача та його представника.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки представник позивача ОСОБА_1 в поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач ОСОБА_2 повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, з»ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2017 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 5 750 доларів США, які зобовязався повернути до 14 жовтня 2017 року.
На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 видав письмову розписку від 14 липня 2017 року.
Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Станом на час звернення з позовом до суду відповідач ОСОБА_2 борг позивачу ОСОБА_1 не повернув.
Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що станом на 19 березня 2018 року на час подання позову до суду згідно офіційного курсу НБУ 100 доларів США еквівалентно 2 635 грн., у звязку з чим заборгованість за договором позики в розмірі 5 750 доларів США еквівалентно 151 512,50 грн..
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
За 156 днів прострочення позивачем нараховано 3 % річних у розмірі 1 955,13 грн. (151 512,50 грн. х 3 х 156 (кількість днів прострочення) : 365 : 100) = 1955,13 грн.).
Враховуючи викладене, у звязку з неналежним виконанням взятих на себе обовязків по поверненню коштів з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 153 467,63 грн..
Понесені витрати по сплаті 1 534,69 грн. грн. судового збору слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1.
Керуючись ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 15, 16, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 77, 78, 79, 80, 81, 109, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 281, 282, 282, 284 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в загальному розмірі 153 467,63 грн., яка складається із суми боргу 151 512,50 грн. та 3 % річних у розмірі 1 955,13 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 534,69 грн..
Інформація про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Інформація про відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне рішення суду складено 26 вересня 2018 року.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.