Справа № 456/1878/18
Провадження № 2/456/1075/2018
РІШЕННЯ

іменем України

27 серпня 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину будинковолодіння в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку № 31 по вул. Петлюри в м. Стрию Львівської області разом з відповідною частиною господарських будівель: сарай «В», літню кухню «Б», гараж «Г», вбиральню «Д», альтанку «Ж», огорожу №1, огорожу №3, ворота №4, огорожу №5, хвіртку №6, огорожу №7, вимощення ІІ, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що 04 грудня 1988 року померла її мати ОСОБА_4. Після смерті матері за заповітом вона успадкувала 1/2 частину житлового будинку разом з відповідною частиною господарських будівель за адресою: м. Стрий, вул. Петлюри, 31 (колишня вулиця Довга), що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.12.1997 року, посвідченим Стрийською державною нотаріальною конторою. 22.07.1990 року помер її батько ОСОБА_3. Після смерті батька відкрилась спадщина на спадкове майно: 1/2 частину будинку разом з відповідною частиною господарських будівель за адресою: м. Стрий, вулиця Петлюри, 31 (колишня вулиця Довга), який побудували її батьки, перебуваючи у шлюбі. Документи на будівництво будинку та прийняття його в експлуатацію були оформлені на матір на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Стрийською державною нотаріальною конторою 22.02.1967 року. Після смерті матері 1/2 частина будинковолодіння фактично належала її батьку ОСОБА_3 як спільне майно подружжя, але юридично він не переоформив її на своє імя, оскільки тяжко хворів та через два роки після маминої смерті також помер. Спадкоємцями за законом першої черги спадкового майна її батька ОСОБА_3 є вона та відповідач по справі - її рідний брат ОСОБА_2 За життя батько склав заповіт на користь відповідача ОСОБА_2, однак останній не претендував на спадкове майно батька за заповітом та не звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також відповідач не претендує на спадкове майно за законом як спадкоємець першої черги і не заперечує, щоб вона успадкувала за законом 1/2 частину майна, що належала батьку у спільному майні подружжя. З часу народження і по сьогоднішній день вона проживає і зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, відтак, фактично вступила в управління спадковим майном батька та прийняла спадщину. Державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку разом з відповідною частиною належних до нього господарських споруд в м. Стрию по вул. Петлюри, 31 після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 22.07.1990 року, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених належним чином, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 015256 від 20.05.1966 року /а.с. 7/.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЕЛ №488675 від 19.10.1985 року /а.с. 9/.

Відповідач ОСОБА_2 є рідним братом позивачки ОСОБА_1

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії ІІІ-СГ № 288172 від 05.12.1988 року ОСОБА_4 померла 04.12.1988 року /а.с. 10/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.1997 року ОСОБА_1 на підставі заповіту, посвідченого Стрийською державною нотаріальною конторою 27.07.1988 року, успадкувала майно ОСОБА_4 Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з половини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який розташований на земельній ділянці розміром 536 кв.м в м. Стрию по вулиці Петлюри, 31 /а.с. 12/.

Земельна ділянка розміром 546 кв.м в м. Стрию по вул. Петлюри, 31 (колишня вулиця Довга) була відведена ОСОБА_4 для будівництва житлового будинку згідно з договором від 25.02.1966 року /а.с. 13/.

ОСОБА_3 помер 22.07.1990 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії ІІІ-СГ № 343147 від 23.07.1990 року /а.с. 11/.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №31 по вул. Петлюри в м. Стрию Львівської області, виданого 20.03.2018 року ФОП ОСОБА_7, загальна площа житлового будинку 107,9 кв.м, житлова 57,0 кв.м, допоміжна 50,9 кв.м, інвентаризаційна вартість 694542 грн. /а.с. 14-18/.

Як вбачається з довідки про технічну характеристику нерухомого майна від 14.03.2018 року, наданої ФОП ОСОБА_7, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Стрий, вул. Петлюри, 31, має наступні характеристики: житловий будинок А-1, літня кухня Б, сарай В, гараж Г, вбиральня Д, альтанка Ж, огорожа №1, огорожа №3, ворота №4, огорожа №5, хвіртка №6, огорожа №7, вимощення ІІ. Самочинне будівництво (переобладнання) відсутнє /а.с. 19/.

Згідно з довідкою КП «Надія» № 715 від 03.05.2018 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12.03.1970 року по 01.09.1982 року та з 22.09.1989 року по даний час /а.с. 21/.

Стрийська державна нотаріальна контора відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 22.07.1990 року ОСОБА_3 (спадкова справа № 361/2018) на майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку разом з відповідною часткою належних до нього господарських споруд в м. Стрию, вул. Петлюри, 31, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього, оформлені відповідно до чинного законодавства /а.с. 20/.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.1997 року, копією договору від 25.02.1966 року про відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для будівництва житлового будинку, копією спадкової справи № 361/2018 року після смерті 22.07.1990 року ОСОБА_3 та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, відповідач не оспорює її право на спірне будинковолодіння, позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за останньою права власності на 1/2 частину житлового будинку № 31 по вул. Петлюри в м. Стрию Львівської області разом з відповідною частиною господарських будівель в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 22.07.1990 року.

Судові витрати слід залишити за позивачкою на її вимогу.

Керуючись ст.ст. 316, 328, 1216, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (82400, м. Стрий, вул. Петлюри, 31; паспорт КВ № 985690, виданий Стрийським МРВ УМВС України у Львівській області 04.07.2002 року; ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину житлового будинку № 31 по вул. Петлюри в м. Стрию Львівської області разом з відповідною частиною господарських будівель, а саме: літню кухню Б, сарай В, гараж Г, вбиральню Д, альтанку Ж, огорожу №1, огорожу №3, ворота №4, огорожу №5, хвіртку №6, огорожу №7, вимощення ІІ, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 22.07.1990 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п.п. 15.5 п. 15 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя Л.В.Гула