09 жовтня 2018 року Волноваський районний суд Донецької області в складі:
судді Мохова Є.І.
секретаря Бридня О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Волноваський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню,-
Позивач та її представник адвокат ОСОБА_4 не з`явились, надали суду заяву про розглянути справу у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти винесення заочного рішення у разі неявки представника відповідача та третіх осіб.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Інші учасники процесу до суду не з'явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, суд, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України.
За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит, який вона в строк та на умовах договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Ця обставина сторонами не заперечувалась.
Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок).
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Як вбачається із матеріалів справи, строк, за який провадиться стягнення складає 6 років та 6 днів, а саме з 24.06.2011 року по 30.06.2017 року, строк з якого у стягувача виникло право примусового стягнення боргу слід рахувати саме з 24.06.2011 року. Цей висновок суд робить із загального правила визначення початку перебігу позовної давності, визначеного ст. 261 ЦК України - від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.
Таким чином, нотаріус, в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 здійснив виконавчий напис поза межами встановленого трирічного строку.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Судові витрати відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк» ПРИВАТБАНК», ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн. на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1 , місце реєстрації Донецька область, Волноваський район, с. Кирилівка, вул. Перемоги, б. 43).
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення через Волноваський районний суд.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи № 221/1042/2018 в архіві Волноваського районного суду Донецької області.

Суддя Є.І.Мохов