Справа № 359/9200/17
Провадження № 2/359/804/2018
«13» серпня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Долі А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
У судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надали суду заяву( а.с. 35,54), в якій просили розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи за її відсутністю та відзиву на позовну заяву не направила.
Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, 20.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.01.2012 року (а.с. 10).
Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.01.2012 та витягу з ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт « Універсальна», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с.10,11).
Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.01.2012 відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Зі змісту витягу з ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт» Універсальна», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць( яка нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік) становить 2,5%, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості( а.с.11).
Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https: privatbank. ua/ terms/, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.12-26).
Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
У відповідності до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_3), оплати винагороди банку.
Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний спалити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору.
За змістом п.п.2.1.1.12.2 Умов та Правил за користування Кредитом протягом Пільгового період Клієнт сплачує ОСОБА_2 відсотки в розмірі 0,01% від суми операції за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобовязань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує ОСОБА_2 відсотки в розмірі, зазначеному в ОСОБА_2, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення ОСОБА_2 про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).
В разі, якщо в дату перерахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт всю суму Кредиту, Сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань за кредитом , що мала місце на дату нарахування відсотків.
Пунктом 2.1.1.12.2.1 Умов та правил визначено, що у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом, клієнт сплачує ОСОБА_2 відсотки в подвійному розмірі від зазначених в ОСОБА_2, що діють на дату нарахування.
За змістом п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил, у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100грн., Клієнт сплачує ОСОБА_2 пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів про кредиту.
Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, Клієнт доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в ОСОБА_2 у тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.
Відповідно до п.2.1.1.12.10 ОСОБА_3 має прав вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань у цілому або в певній ОСОБА_2 частині у разі невиконання Клієнтом /або Довіреною особою Клієнта своїх Боргових та інших зобовязань за цим Договором.
Пунктами 1.1.2.1.5, 1.1.2.1.6, 1.1.2.1.7, 1.1.2.1.9 Умов та Правил, визначено обовязки клієнта: одержувати виписки про стан картрахунків і про здійсненні операції за картрахунками; у разі незгоди зі змінами Правил та/або «Тарифів Банку» звернутися до банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед ОСОБА_2, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам.; погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використовування, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Згідно п. 1.1.3.2.4. Умов та правил, банк має право: змінювати ОСОБА_2, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів ОСОБА_3 не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) ОСОБА_3 залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.
У відповідності до п. 1.1.7.11 Умов та правил, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Також вказаними Умовами та правилами передбачено, що на боргові зобовязання за Кредитом і ОСОБА_3 нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами ОСОБА_2, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13.
Дослідженням вищевказаного розрахунку також вбачається, що до заборгованості по кредиту, на яку нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, позивачем безпідставно були включені суми заборгованості по нарахованим відсоткам, штрафам і пені за попередні періоди ( а.с.4-9).
Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами в сумі 680,08 грн. підтверджено розрахунком, засвідченим уповноваженою особою банку та відповідачем не оспорюється, у суду відсутні підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині заборгованості за використаними відповідачем кредитними коштами в сумі 680,08 грн.
Водночас, суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, були ним змінені в односторонньому порядку.
Крім того, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 20.01.2012 по 31.12.2012 включно-36 % річних, з 01.01.2013 по 31.08.2014 включно- 30% річних, з 01.09.2014 по 01.02.2015 включно 34,80% річних, з 06.02.2015 по 31.03.2015 включно- 32,40% річних, з 01.04.2015 по 31.05.2015 включно -42,00 % річних, з 01.06.2015 по 22.07.2016 включно періодично змінювалася з 2,70% на місяць на 3,50% на місяць, з 22.07.2016 ро 24.10.2017 включно- 3,50 % на місяць( а.с.4-9).
Таке нарахування, вочевидь, не відповідає базовій процентній ставці -2,5 % в місяць, що діяла на момент укладення договору.
Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим на підставі цих доказів обставинам справи, суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав для зміни процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогами ст.1056-1 ЦК України.
Так, за змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до вимог ч.3 вказаної статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з вимогами ч.4 вказаної статті, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Частиною 5 та 6 ст.1056-1 ЦК України передбаченого, що індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:
1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;
2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;
3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.
У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Суд також звертає увагу, що ч.2 ст.634 ЦК України передбачає, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Отже, підстави для зміни договору в частині розміру відсотків, а тим більше, в сторону збільшення відсотків, шляхом односторонньої зміни умов договору, вищевказана норма закону не допускає.
Твердження позивача, що саме на відповідача як на позичальнику лежить обов'язок отримувати інформації про зміну відсоткової ставки, суперечать ст.1056-1 ЦПК України.
Крім того, встановлено, що укладеним між сторонами договором, у тому числі вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщених на сайті https: privatbank. ua/ terms/,, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що визначена при укладенні договору процентна ставка - 2,5% на місяць є фіксованою та не може змінюватися протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до ОСОБА_2, оскільки без дотримання вищенаведених вимог ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Встановлено, що відповідачем у період з 01.06.2015 по 24.10.2017р.р. було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 14 636,13 гривень( а.с. 7-9).
Проте, з наданого позивачем розрахунку, суду не надалося можливості перевірити правильність зарахування коштів, внесених відповідачем, у рахунок погашення заборгованості. Обґрунтованих розяснень, а також висновку експерта на підтвердження правильності проведених розрахунків та відповідності їх умовам укладеного договору, суду не надано.
При цьому суд звертає увагу, що включення в заборгованість нарахованих відсотків, штрафів, пені, та нарахуванням відсотків на всю суму прострочених боргових зобовязань (графи 4,6,8 розрахунку), не може вважатися обґрунтованим вищенаведеним вимогами п.2.1.1.12.2 Умов та правил, оскільки в такому разі, це мало б призвести до збільшення суми заборгованості за основним боргом використаним кредитним лімітом на суму нарахованих відсотків, штрафів, пені, та зменшення заборгованості за процентами, пенею, відсутності такої заборгованості. Проте, як вбачається з розрахунку, позивачем зазначено, про наявність заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, нарахованою пенею. Отже, позивачем не доведено, що фактично здійснювалось перерахування коштів на поточний рахунок позичальника та їх подальше договірне списання в рахунок погашення боргових зобовязань за нарахованими відсотками, штрафами, пенею.
Оскільки, позивачем не доведено факт надання кредитних коштів для погашення заборгованості за нарахованими відсотками, штрафами, пенею, включення такої заборгованості в заборгованість за кредитом, на яку з 01.05.2015 року банком нараховувались проценти за використаними кредитним коштами, слід визнати необґрунтованою, безпідставною, такою, що не відповідає вимогам щодо порядку нарахування відсотків, визначеним ч.1 ст.1048, ст.1056-1 ЦК України та Умовам та правилам надання банківських послуг в Приватбанку.
Так, враховуючи відсутність необхідних відомостей, які б давали суду можливість перевірити правильність нарахування процентів та пені та відповідність зарахування сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості умовам укладеного договору та вимогам чинного цивільного законодавства (а саме: поточна, прострочена заборгованість за використаними кредитним коштами; кількість днів користування кредитними коштами, в тому числі, кількість днів пільгового періоду за використаними коштами, протягом якого відсотки не нараховуються; детальний розрахунок пені, в тому числі, які суми були зараховані в рахунок погашення заборгованості за пенею, процентами та кредитом), суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги позивача належним чином не обґрунтовані та не доведені, в звязку з чим задоволенню не підлягають.
Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості, за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи (а.с. 4-9), внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності.
Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003цс15 від 21жовтня 2015 року.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1214 гривень 08 копійок, яка складається з: 680 гривень 08 копійок заборгованість за кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень фіксована частина та 34 гривні - процентна складова, враховуючи наступний розрахунок: 680,08 грн.х 5%= 34,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень (а.с.33), підлягають стягненню на його користь з відповідача .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223, 258,259,263-265,266,273, 280-284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1600 гривень (одна тисяча шістсот гривень).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Повний текст рішення виготовлено 23 серпня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів