Справа № 202/4021/18
Провадження № 2-о/202/135/2018
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
11 липня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,
за участю секретаря Дмитрієва Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті, -
11 липня 2018 року заявниця звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту смерті.
В обґрунтування заяви зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2, який помер 25.06.2018 року у м. Дебальцеве Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на цій території та їх діяльність є незаконними, заявниці 10.07.2018 року Індустріальним районний у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, у звязку з чим, вона позбавлена можливості в установленому порядку здійснити державну реєстрацію смерті батька та отримати свідоцтво про його смерть. У звязку з наведеним, заявниця просить встановити факт смерті її батька ОСОБА_2, який помер 25.06.2018 року у м. Дебальцеве, Донецької області, причина смерті: «Інтоксикація. Злоякісне новоутворення ректосігмовідном відділу кишечника з метастазами в печінку».
В судовому засідання заявниця ОСОБА_1 зяявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши заявницю, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії VП №489979, виданого 25.09.1989 року, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії І-КИ №312792, виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 17 липня 2015 року, після чого ОСОБА_3 змінила прізвище на «Будаєва».
Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №585, виданого 25 червня 2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 25.06.2018 року у м. Дебальцеве, Донецької області.
Також, з копії свідоцтва про смерть серії ДНР №099282, виданого 25 червня 2018 року Дебальцевським міським відділом реєстрації актів цивільного стану державної реєстраційної палати міністерства юстиції ДНР вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер 25.06.2018 року у м. Дебальцеве, Донецької області.
10.07.2018 року Індустріальним районний у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті у зв'язку з тим, що для підтвердження факту смерті гр. ОСОБА_2, предявлено документ, який виданий на окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
На підставі наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції" тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов) та Донецької області (Амвросіївського, Новоазовського, Старобешівського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського районів, міст Горлівка, Харцизьк, Донецьк, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Єнакієве, Сніжне, Докучаєвськ, Ясинувата, Торез, Шахтарськ, Дебальцеве).
Місто Дебальцеве Донецької області включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за № 1085-р.
Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.
Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Таким чином, враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті батька для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, суд бере до уваги та надає оцінку у сукупності з іншими доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Крім цього, положеннями ст. 2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.
За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
П. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.
Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову Органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Отже, враховуючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є обєктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянина України, яким є заявниця, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити частково, встановивши факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у м. Дебальцеве, Донецької області, яка настала 25.06.2018 року, в задоволенні заяви в частині встановлення причини смерті суд не вбачає законних підстав.
Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, ст. ст. 11, 15, 31, 61, 234, 235, 256-258, 293, 315, 317 ЦПК України, суд,
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у м. Дебальцеве, Донецької області, яка настала 25.06.2018 року.
У задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Л.П. Слюсар