АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року

м. Харків

справа № 641/7017/17

провадження № 22-ц/790/3636/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бурлаки І.В.,

Кіся П.В.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

представник позивача - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року, головуючого першої інстанції судді Колодяжної І.М. по справі № 641/7017/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Слобідського району Управління служб у саравах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_6, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути на утримання доньки у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму до виповнення дитиною повноліття.

В обґрунтування зазначала, що вони з ОСОБА_6 перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_5 року у них народилася донька ОСОБА_7. Відразу після народження дитини відповідач пішов з сім'ї і з того часу з ними не спілкується. Також, зазначає, що відповідач дитині уваги не приділяє, матеріально не допомагає та не забезпечує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. 11 вересня 2015 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, від шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. До офіційної реєстрації шлюбу позивач з чоловіком прожили три роки, він виховує доньку ОСОБА_12 як свою рідну доньку, вона його називає батьком.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 746 грн., щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2017 року і до повноліття дитини, або зміни матеріального становища сторін.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_10 щодо позбавлення батьківських прав відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 2000,00 грн. та позбавити батьківських прав.

Посилається на те, що згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Всі зазначені обставини мають місце, хоча суд першої своє рішення мотивував тим, що відповідач змінив своє ставлення до виховання дитини.

Крім того, зазначає на те, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів в сумі 2000 грн., навіть не просив зменшити суму аліментів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ніде не працює, має неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_4, а тому врахував за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік».

Судова колегія не може погодитись з таким висновком.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6).

Згідно довідки про склад сім'ї № 1502 від 23.06.2017 року неповнолітня ОСОБА_7 зареєстрована та проживає разом з матір'ю АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним.

За правилами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України)

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає за доцільне змінити розмір аліментів на неповнолітню дитину до 1000,00 грн. щомісячно до його повноліття.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

Судом встановлено, що дійсно відповідач не сумлінно виконує свої батьківські обов'язки, щодо малолітньої дитини.

Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №335 ХМР від 17.10.2017 року дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, дійсно виховується у дошкільному закладі з 01.09.2015 року. Зі слів вихователя, батько дитини жодного разу у закладі не з'являвся, батьківські збори не відвідував, участі у навчально - виховному процесі доньки не приймав , навчанням та вихованням дитини у педагогів закладу не цікавився (а.с. 7).

Відповідно до акту від 14.10.2017 року, який підписаний сусідами, дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, з народження мешкає з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2. Батька дитини не бачили з моменту її народження (а.с. 9).

З листа Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету ХМР від 15.02.2018 року, зазначено, що в департаменті служб та його структурних підрозділах за період з 01.01.2013 року по 15.02.2018 року не обліковується звернень, скарг за прізвищем ОСОБА_9, щодо вчинення йому перешкод в спілкуванні та побаченні з дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 36).

З висновку від 30.01.2018 року № 72 вбачається, що Департамент служби у справах дітей Виконавчого комітету ХМР Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_6, відносно дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 39-40).

З відповіді КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №1», вбачається, що дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 перебуває під наглядом фахівців закладу з народження. Станом здоров'я дитини та забезпеченням належного догляду опікується мати ОСОБА_2 Батько дитини з питань, які стосуються здоров'я дитини, до лікувального закладу не звертався (а.с. 41).

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За правилами статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, батьки вважатимуться такими, що ухиляється від обов'язків по вихованню дитини, якщо вони не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом було встановлено, що відповідач змінив своє ставлення до виховання дитини та бажає виконувати свої батьківські обов'язки та допомагати матеріально.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення підлягає зміні згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року змінити в частині розміру стягнутих аліментів.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНО КПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2017 року і до повноліття дитини, або зміни матеріального становища сторін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.07.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.В.Бурлака

П.В. Кісь