ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-з/818/135/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: В порядку ЦПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яцини В.Б. (суддя-доповідач),

суддів - Бурлака І.В., Кіся П.В.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Кругової Світлани Самуїлівни, Пилипчук Наталії Петрівни по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.12.2018 року по справі № 638/11414/18 відкрито апеляційне провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 листопада 2018 року.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 подала заяву про відвід суддів Кругової Світлани Самуїлівни, Пилипчук Наталії Петрівни.

В обґрунтування даної заяви зазначила, що вказані судді по даній категорії справ, що

перебували в їх провадженні, вже ухвалювали завідомо неправосудні судові рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Пилипчук Наталії Петрівні та Круговій Світлані Самуїлівні визнано необгрунтованим.

Перевіривши доводи заяви судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за субєктивним та обєктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «ОСОБА_2 проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необєктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між субєктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати обєктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (обєктивний критерій), а й може бути повязана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти ОСОБА_3» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції субєктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога обєктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «ОСОБА_4 проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Зокрема, частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доводи заяви про відвід проте, що вказані судді по даній категорії справ, що

перебували в їх провадженні, вже ухвалювали завідомо неправосудні судові рішення - нічим обєктивно не підтверджені, і тому колегія суддів їх відхиляє.

Враховуючи викладене, вважаємо, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та обєктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумніви в неупередженості або обєктивності суддів Пилипчук Наталії Петрівни, Кругової Світлани Самуїлівни не вбачається.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Кругової Світлани Самуїлівни, Пилипчук Наталії Петрівни по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий (підпис) В.Б. Яцина.

Судді (підпис) І.В.Бурлака.

(підпис) ОСОБА_3.

Згідно з оригіналом,

Суддя В.Б.Яцина.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

ОСОБА_3.